Справа № 159/1407/14-а
Суддя: Денисюк Т. В.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/1407/14-а
Провадження № 2-а/159/47/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
30 травня
2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області в складі:

головуючої судді Денисюк Т.В.,

за участю секретаря Пухер Л.Р.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Зінчук Т.В.,

представника третьої особи Третьяк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі, третя
особа - ПАТ "Ковельський м'ясокомбінат",
про визнання дій протиправними та
зобов'язання призначити пенсію,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про визнання дій протиправними
і зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в місті Ковелі та
Ковельському районі призначити йому
пенсію із зарахуванням пільгового
стажу з шкідливими та важкими умовами
праці за Списком №2 у відповідності з
пунктом «б» статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».
Посилаючись на те, що відповідач
відмовив у призначенні пільгової
пенсії за віком через відсутність
уточнюючої довідки, яка підтверджує
пільговий характер роботи, а також
через відсутність необхідного
загального стажу, хоча надана
управлінню Пенсійного фонду трудова
книжка містила усі необхідні відомості
про роботу машиністом холодильних
установок на ПАТ «Ковельський
м'ясокомбінат» в період з 01.01.1978 р. по
21.09.2001 р.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2
позовні вимоги підтримали повністю з
підстав вище вказаних, додатково
представник позивача пояснила, що
керівництво підприємства «Ковельський
м'ясокомбінат» категорично
відмовляється надавати своїм
працівникам, зайнятим на роботах із
шкідливими та важкими умовами праці,
довідки про фактичний стаж роботи,
відмовляється вносити будь-які
виправлення у трудові книжки, не
виконує адвокатських запитів, що
позбавляє позивача можливості надати
Управлінню Пенсійного Фонду будь-які
додаткові документи на підтвердження
загального та пільгового стажу. При
цьому підприємство мотивує свою
відмову відсутністю у позивача права
на пільгову пенсію за віком у зв'язку з
виконанням поряд з основною роботою і
роботи за суміщенням. В той же час,
основним документом, який підтверджує
загальний та пільговий стаж позивача є
трудова книжка, яка в свою чергу не
містить жодних відомостей про
поєднання двох трудових функцій.
Просить позов задовольнити повністю та
зобов'язати УПФ призначити позивачу
пенсію по віку на пільгових умовах за
Списком №2.

Представник відповідача
Управління Пенсійного Фонду України в
м.Ковелі та Ковельському районі Зінчук
Т.В. проти позову заперечила та
пояснила, що пенсія про яку просить
позивач може бути призначена після
досягнення чоловіками 55 років, при
наявності загального стажу роботи не
менше 25 років, з них не менше 12 р. 6 м. на
роботах за Списком №2, при умові повної
зайнятості на роботі, яка дає право на
таку пільгову пенсію. З наданої
позивачем трудової книжки не можливо
зробити висновок про зайнятість
протягом повного робочого дня на цих
роботах, а усі запити УПФ щодо
підтвердження вказаної обставини
залишені ПАТ «Ковельський
м'ясокомбінат» без реагування. Крім
того, записи в трудовій книжці містять
виправлення, які не завірені у
встановленому порядку, що дає
можливість обрахувати лише 13 років 7
місяців 7 днів загального трудового
стажу. За вказаних обставин у УПФ не
було підстав для призначення вказаної
пенсії. В той же час, в ході судового
розгляду справи, після ознайомлення з
наказами по підприємству, наданими
третьою особою на вимогу суду,
підтверджено загальний стаж роботи
позивача понад 25 років. Просить у
задоволенні позову про визнання дій
УПФ неправомірними відмовити, щодо
решти позову покладається на розсуд
суду.

Представник третьої особи - ПАТ
«Ковельський м'ясокомбінат» Третьяк
Л.В. проти задоволення позову
заперечила та пояснила, що позивач з
самого початку своєї трудової
діяльності напрацював лише 5 годин на
посаді машиніста холодильних
установок, а три години як слюсар з
ремонту цих холодильних установок,
відповідно отримував заробітну плату,
яка складалась з двох частин, а отже не
був зайнятий 80% свого робочого часу на
виконанні робіт, що дають право на
пільгове пенсійне забезпечення за
Списком №2. У задоволенні позову
просить відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
учасників судового розгляду, показання
свідків, дослідивши письмові докази по
справі, приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення, з
таких підстав:

Як встановлено судом, позивач
досягнувши 55 - річного віку звернувся
до Управління Пенсійного Фонду України
в м.Ковелі та Ковельському районі із
заявою про призначення пільгової
пенсії за віком за Списком 2 згідно
абзацу 1 пункту «б» статті 13 Закону
України « Про пенсійне забезпечення»
та частини 2 розділу XV Закону України
« Про загальнообов»язкове державне
пенсійне страхування» .

Рішенням №39 від 03.07.2013 року
комісії для розгляду питань, пов'язаних
з призначенням, перерахунком та
виплатою пенсій, ОСОБА_1 відмовлено у
призначенні пільгової пенсії за віком
по Списку №2 через відсутність
уточнюючої довідки, якою
підтверджується зайнятість протягом
повного робочого дня на роботах, що
дають право на пільгове забезпечення
та через наявність у трудовій книжці не
завірених виправлень (запис 8,9), які не
дають можливості зарахувати до
загального стажу роботи період понад 13
р. 7 місяців 7 днів.

Згідно копії трудової книжки
позивач ОСОБА_1 з 01.01.1978 року по 21.09.2001
року перебував у трудових відносинах
із Ковельським м"ясокомбінатом, який
був переіменований в Орендне
підприємство "Ковельський
м"ясокомбінат", згодом перетворено у
ВАТ "Ковельський м'ясокомбінат" та ПАТ
«Ковельський м'ясокомбінат».

Як слідує із записів на підставі
наказу № 335а від 30.12.1977 року ОСОБА_1 був
прийнятий в Ковельський м»ясокомбінат
учнем машиніста холодильних установок
по 1-му розряду (запис №3).

На підставі наказу № 144 від 27.06.1978
року йому було присвоєно 2-й розряд
машиніста холодильних установок (запис
№4).

На підставі наказу № 80 від 27.03.1979
року, наказу № 83к від 30.04.1980 року та
наказу № 127-к від 20.07.1982 року присвоєно
відповідно 3-тій, 4-тий та 5-тий розряди
машиніста холодильних установок
(записи № 5, 6, 7).

На підставі наказу № 249к від 25.12.1992 року
ОСОБА_1 був звільнений з Ковельського
м»ясокомбінату в зв»язку із
переведенням на орендне підприємство
Ковельський м»ясокомбінат.(запис №8)

У відповідності до запису № 9 на
підставі того ж наказу № 249 к від 25.12.1992
року був прийнятий на роботу
машиністом холодильних установок по
3-му розряду в порядку переведення з
Ковельського м»ясокомбінату в
зв»язку з реорганізацією
м»ясокомбіната в орендне
підприємство.

На підставі наказу № 151 від 28.12.1994
року Орендне підприємство
«Ковельський м»ясокомбінат»
перетворено на ВАТ « Ковельський
м'ясокомбінат » (запис №10).

З 21.09.2001 року на підставі наказу
№ 79 к від 21.09.2001 року позивача звільнено
з ВАТ "Ковельський м"ясокомбінат" за
власним бажанням ( запис № 11).

З 25.09.2001 року прийнятий на роботу
слюсаря.

Як вбачається із вищевикладеного
в період з 27.06.1978 року по 21.09.2001 року
ОСОБА_1 постійно працював на посаді
машиніста холодильних установок. Крім
того з 01.01.1978 року працював учнем
машиніста холодильних установок, а до
цього з 03.09. по 10.11.1975 року - на
Львівській залізниці, а після
звільнення з роботи яка дає право на
пільгову пенсію продовжує працювати на
іншій роботі. Отже, загальний стаж
роботи становить понад 25 років.

При цьому, записи № 8, 9 (що стали
підставою для недонарахування
загального стажу) - які містять
виправлення та вказують на звільнення
з одного підприємства і прийняття на
інше під одним наказом і без
засвідчення записів печатками цих
підприємств, підтверджені завіреними
копіями наказів по підприємству, що дає
суду можливість визнати наявність у
позивача необхідного загального стажу.

Таку можливість суд отримав після
витребування з підприємства
необхідних документів, в свою чергу УПФ
при прийнятті оскаржуваного рішення не
мало можливості обрахувати загальний
стаж понад 13 р. 7 місяців 7 днів через
вище вказані недоліки, а тому в цій
частині дії УПФ щодо відмови позивачу
у призначенні пенсії на пільгових
умовах є правомірними.

Що стосується пільгового стажу,
то суд виходить з наступного:

Відповідно до пункту «б» статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком
працівники, зайняті повний робочий
день на роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, - за списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах.

З трудової книжки позивача
вбачається, що він працював на посаді
машиніста холодильних установок, яка
дає право на пільгову пенсію згідно
розділу XXXII «Загальні професії» Списку
№ 2 виробництв, цехів, професій і посад
з важкими умовами праці, робота в яких
дає право на державну пенсію на
пільгових умовах і в пільгових
розмірах, затвердженого Радою
Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року
№ 1173.

Розділом XXXIII «Загальні професії»
Списку № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників з шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких дає право на пенсію за віком (через
старість) на пільгових умовах,
затвердженого Кабінетом Міністрів
СРСР від 26 січня 1991 року № 10, було
передбачено позицію машиніст
холодильних установок, що обслуговує
аміачно - холодильні установки.

Розділом ХХХІІІ «Загальні
професії» Списку №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників з
шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах,
затвердженого постановою КМУ від 11.03.1994
року № 162 також передбачена дана
професія.

Трудовою книжкою та довідкою по
підприємству від 29.05.2014 року № 109
підтверджено період роботи позивача за
професією машиніст холодильних
установок з 27.06.1978 р. по 21.09.2001 р., тобто
понад 23 роки.

Необхідний пільговий стаж
позивач мав вже станом 30.12.1990 року.

Статтею 100 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" передбачено, що
особам, які працювали до введення в дію
цього Закону, тобто до 1 січня 1992 року на
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, пенсії у розмірах,
передбачених цим Законом,
призначаються у відповідності з
вимогами за віком і стажем, що
встановлені раніше діючим
законодавством. Таким
чином, оскільки професія позивача, була
внесена до Списку № 2 до 1992 року, до
нього не застосовуються вимоги
Постанови Кабінету Міністрів України
від 1 серпня 1992 року № 442 про атестацію
робочого місця.

В той же час, суд вважає, що
атестація усіх робочих місць
машиністів холодильних установок на
підприємстві все ж була проведена.

До такого висновку суд прийшов з
огляду на те, що наказом №104 від 02.08.1995
року по ВАТ «Ковельський
м'ясокомбінат» за результатами
атестації робочих місць віднесено до
переліку професій, що дають право на
пільгове пенсійне забезпечення за
Списком №2 роботу машиніста
холодильних установок на робочому
місці №51 та №52.

Будь-яких особливостей щодо
роботи на цих двох робочих місцях судом
не встановлено, доказів відмінностей
від інших робочих місць машиністів
холодильних установок суду сторонами
не надано, за таких умов слід вважати,
що усі робочі місця машиністів
холодильних установок є атестованими.

Відповідно до статті 62 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка, а за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, наявність
трудового стажу підтверджується у
порядку встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 12 серпня 1993 року № 637
затверджено порядок підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Згідно пункту 20 вказаного Порядку
у тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У довідці має бути
вказано: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу;
професія або посада; характер
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, до якого включається цей період
роботи; первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка.

Таким чином, довідки мають
надаватися у разі коли взагалі
відсутні відомості в трудовій книжці
про працю громадян у спірний період, що
визначає його право на пенсію на
пільгових умовах.

А первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видається така довідка, необхідні лише
у тому випадку, коли відсутні
відповідні записи у трудовій книжці
працівника. Оскільки записи про роботу
позивача машиністом холодильних
установок є у трудовій книжці позивача,
жодних інших первинних документів на
підтвердження цього факту не потрібно
і, відповідно, вимогу про надання
позивачем таких первинних документів
не можна визнати законною.

Пунктом 2.14 Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників,
затвердженої наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України від 29 липня
1993 року № 58, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 17 серпня
1993 року №110, встановлено, що у графі 3
трудової книжки «Відомості про роботу»
пишеться: «прийнятий або призначений
до такого-то цеху, відділу, підрозділу,
на дільницю, виробництво» із
зазначенням його конкретного
найменування, а також роботи, професії
або посади і присвоєного розряду.
Записи про найменування роботи,
професії або посади на яку прийнятий
працівник, виконуються для робітників
та службовців відповідно до
найменування професій і посад,
зазначених у «Класифікаторі професій».

Якщо працівник має право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
запис у трудовій книжці робиться на
підставі наказу, виданого за
результатами атестації робочих місць,
і має відповідати найменуванню Списків
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, що дають право на пільгове
пенсійне забезпечення.

Показники, зазначені у цих
Списках обов'язково повинні бути
підтверджені у карті оцінки умов праці
робочого місця за результатами
атестації і можуть записуватись у
дужках.

Якщо працівнику в період роботи
надається новий розряд, тоді про це в
установленому порядку робиться
відповідний запис.

Оскільки під час роботи позивача
у період до 3 липня 1992 року атестація
робочих місць відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України «Про
Порядок проведення атестації робочих
місць за умовами праці» від 1 серпня 1992
року №442 запроваджена ще не була, то
відповідно і записів про таку
атестацію у трудовій книжці позивача
не повинно бути.

Усі інші записи у трудовій книжці
позивача давали можливість УПФ
обрахувати спеціальний стаж.

За таких обставин вимогу
управління Пенсійного фонду України в
м.Ковелі та Ковельському районі про
надання додаткових документів у виді
уточнюючої довідки, надання якої
вимагається лише при відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, не можна визнати
обґрунтованою та законною.

Аналізуючи вище викладене, суд
вважає необхідним заявлений позов
задовольнити частково.

У задоволенні вимоги про визнання
відмови Управління Пенсійного
фонду України в місті Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за
віком на пільгових умовах за Списком №
2 протиправною слід відмовити, оскільки
як вказано вище, УПФ не мало можливості
на підставі наданих йому документів
обрахувати загальний стаж позивача в
розмірі понад 25 років. Така можливість
була реалізована лише під час розгляду
справи.

Позовна вимога про зобов'язання
УПФ призначити пенсію підлягає до
задоволення.

При цьому, твердження
представника третьої особи про
невиконання позивачем своїх трудових
обов'язків машиніста холодильних
установок на умовах зайнятості повний
робочий день (80% часу) не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні.

Так, представник третьої особи
посилається на накази №256 від 01.10.1987 р.,
№161-к від 30.08.1991 р., №127-к від 02.08.1994 р.,
якими вмінено в обов'язки машиністів
холодильних установок виконання робіт
відсутнього працівника - слюсаря
градирні на протязі 3-х годин робочого
часу.

Як вбачається з копії цих наказів,
працівники з ними не ознайомлені.

Про існування таких наказів жоден
машиніст холодильних установок на
підприємстві не знав, що підтвердив в
судовому засіданні сам позивач та
свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які працювали
разом з позивачем по даній професії.

Згідно виписок по особових
рахунках до виплати визначалась
заробітна плата однією сумою, лише в
книгах особових рахунків підприємства
проведено розподілення заробітної
плати на дві складові без вказівки
підстав.

Крім того, у трудовій книжці
позивача відсутні записи з посиланнями
на перелічені накази, що в сукупності
дає підстави зробити висновок, що
позивач працював машиністом
холодильних установок на умовах
повного робочого дня.

Також суд приймає до уваги те, що
згідно штату по підприємству у 1987 р. - 1988
р. рахувались 22 посади машиніста
холодильних установок і лише 1 посада
слюсара-ремонтника, а отже розподілити
одну посаду слюсара між 22 посадами
машиніста холодильних установок таким
чином щоб робочий час кожного з
останніх на посаді слюсара становим 3
години і в сукупності відповідав
встановленому законом робочому часу
слюсара неможливо.

Відсутні на підприємстві
посадові інструкції як машиніста
холодильних установок, так і
слюсара-ремонтника.

Отже, порушенні права позивача на
пільгове пенсійне забезпечення
підлягають захисту шляхом зобов'язання
Управління Пенсійного Фонду України у
місті Ковелі та Ковельському районі
Волинської області призначити ОСОБА_1
пенсію за віком на пільгових умовах за
Списком №2 відповідно до пункту "б"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" .

Призначення та виплату пенсії
слід проводити з дня звернення до суду,
тобто з 27.02.2014 року. Визначаючи саме
таку дату, суд виходить з того, що лише
при зверненні до суду та після
отримання судом документів на
підтвердження загального стажу,
позивач отримав право на пільгову
пенсію.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 86, ст.99, 159, 160,
161, 162, 163, 186 КАС України, ст. ст. 13, 62, 100
Закону України "Про пенсійне
забезпечення",суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
задовольнити частково.

Зобов'язати Управління
Пенсійного Фонду України у місті
Ковелі та Ковельському районі
Волинської області призначити
ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових
умовах за Списком №2 відповідно до
пункту "б" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" починаючи з
27.02.2014 року.

В решті позову відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Ковельський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня отримання
повного тексту постанови.

Головуюча:
Т. В. Денисюк

Повний текст постанови складено 04
червня 2014 року.