Справа № 2а-5248/11/1370
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/51531/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Степашка О.І.

Шипуліної Т.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 31.05.2011 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.07.2011

у справі № 2а-5248/11/1370

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової
інспекції у Залізничному районі м.
Львова

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова про
скасування рішення.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 31.05.2011 позов
задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.07.2011
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 31.05.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеними рішенням
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
судами попередніх інстанцій
встановлено, позивачу - суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичній
особі ОСОБА_3 15.07.1998 року видано
Свідоцтво платника податку на додану
вартість НОМЕР_1. Рішенням №48 від 08.04.2011
року про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість
ОСОБА_3, анульовано реєстрацію позивача
платником податку на додану вартість.

Анулювання реєстрації позивача
платником ПДВ проведено на підставі
норми абз. «г» п. 184.1. ст. 184 Податкового
кодексу України. Рішення щодо
застосування до позивача вказаної
норми закону відповідач мотивував
встановленою документальною
позаплановою невиїзною перевіркою
відсутністю у позивача протягом 12
послідовних місяців, з квітня 2009 року
по березень 2010 року, оподатковуваних
поставок. Відповідачем констатовано
також в акті перевірки, позивач станом
на 08.04.2011 року за податковою адресою не
знаходиться, перевіркою не
підтверджено реальність придбання
товарів (послуг) від підприємств -
постачальників та постачання товарів
(послуг) підприємствам - покупцям за 2010
рік, що свідчить про здійснення
вказаних правочинів без мети настання
реальних наслідків, а отже про
нікчемність зазначених правочинів в
силу ч.1, 2 ст. 215, ч. 5 ст. 203 ЦК України.

Суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги, та суд
апеляційної інстанції, залишаючи без
змін рішення суду першої інстанції,
виходили з того, що у податкового
органу відсутні підстави для
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість з огляду на
подання позивачем відповідної
податкової звітності протягом
визначеного 12 місячного періоду.

Колегія суддів погоджується з
рішеннями судів попередніх інстанцій,
виходячи з наступного.

У відповідності до абз. «г» п. 184.1 ст.
184 Податкового кодексу України
реєстрація діє до дати анулювання
реєстрації платника податку, яка
проводиться шляхом виключення з
реєстру платників податку і
відбувається у разі якщо особа,
зареєстрована як платник податку,
протягом 12 послідовних податкових
місяців не подає органу державної
податкової служби декларації з податку
на додану вартість та/або подає таку
декларацію (податковий розрахунок), яка
(який) свідчить про відсутність
постачання/придбання товарів,
здійснених з метою формування
податкового зобов'язання чи
податкового кредиту.

Згідно з п. 184.2 ст. 184 Податкового
кодексу анулювання реєстрації на
підставі, визначеній пп. «б» - «и» п. 184.1
цієї статті, може здійснюватися за
заявою платника податку або за
самостійним рішенням відповідного
органу державної податкової служби.
Свідоцтво про реєстрацію платника
податку вважається анульованим з дати
анулювання реєстрації платника
податку.

Порядок реєстрації та анулювання
реєстрації платників податків на
додану вартість визначається
Положенням про реєстрацію платників
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 07.11.2011 р. № 1394.

Відповідно до п. 5.2 зазначеного
Положення, анулювання реєстрації
здійснюється шляхом виключення
платника ПДВ з Реєстру. Свідоцтво про
реєстрацію платника податку
вважається анульованим з дати
анулювання реєстрації платника
податку.

Згідно з пп. 5.5.2 п. 5.2 Положення про
реєстрацію платників податку на додану
вартість, рішення про анулювання
реєстрації за ініціативою податкового
органу приймаються за наявності
відповідних підтвердних документів
(відомостей). Таким документом, зокрема,
є довідка підрозділу оподаткування
юридичних або фізичних осіб про
подання/неподання платником ПДВ
податковому органу декларації з
податку на додану вартість протягом 12
послідовних податкових місяців та/або
реєстр (перелік) податкових декларацій
(податкових розрахунків) особи за 12
послідовних податкових місяців, які
свідчать про відсутність
постачання/придбання товарів,
здійснених з метою формування
податкового зобов'язання чи
податкового кредиту у таких
деклараціях (податкових розрахунках)
протягом 12 послідовних податкових
місяців (підстава -пп. «г» п. 184.1 ст. 184).

У реєстрі (переліку) зазначаються
дані про реєстрацію особи платником
ПДВ та по кожній декларації
(податковому розрахунку) - податковий
період, дата надходження декларації
(податкового розрахунку) до
податкового органу, загальні обсяги
постачання/придбання товарів,
здійснених з метою формування
податкового зобов'язання чи
податкового кредиту, звітного періоду,
вказані у відповідних рядках та
колонках податкової декларації
(податкового розрахунку).

З матеріалів справи вбачається, що
з квітня 2010 року по березень 2011 року
подавались податкові декларації з
податку на додану вартість не з
нульовими показниками об'єкта
оподаткування.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 ПК
України органи державної податкової
служби мають право проводити
камеральні (планові або позапланові;
виїзні або невиїзні) та фактичні
перевірки. Документальна позапланова
перевірка не передбачається у плані
роботи органу державної податкової
служби і проводиться в приміщенні
органу державної податкової служби.
Особливості проведення документальної
невиїзної перевірки регламентовано ст.
79 ПК України, яка зокрема вказує, що
документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункту 75.1.2 пункту 75.1 ст. 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.

Суди попередніх інстанцій беручи
до уваги, що проводилася саме
документальна позапланова невиїзна
перевірка, а також неповідомлення
платника податку про проведення такої
перевірки, відсутність доказів того, що
податковий орган витребовував
підтверджуючі документи щодо
виникнення податкових зобов'язань з
ПДВ по операціях продажу товарів, робіт
та послу, а також щодо виникнення
податкового кредиту з ПДВ по операціях
з придбання товарів, робіт, послуг, суд
дійшли висновку про те, відповідачем
було проведено перевірку з порушенням
вимог законодавства.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 31.05.2011 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.07.2011

у справі № 2а-5248/11/1370 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова відхилити.

Постанову Державної податкової
інспекції у Залізничному районі м.
Львова на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
31.05.2011 та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25.07.2011 у справі № 2а-5248/11/1370
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді О.І.
Степашко Т.М.Шипуліна