Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/52063/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Малиніна В.В.
(доповідач), Ситникова О.Ф.,

провівши попередній розгляд
касаційних скарг Державної митної
служби України, Кримської митниці на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 06
квітня 2012 року та постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Державної митної служби України,
Кримської митниці про визнання
протиправними та скасування наказів,
поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду АРК від 06.04.2012
року позов ОСОБА_4 задоволено, а саме:

- визнано противоправним та скасовано
наказ Кримської митниці № 90 - К від
01.02.2011 року про притягнення ОСОБА_4 до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани;

- визнано противоправним та скасовано
наказ Державної митної служби України
№ 15-К від 05.01.2012 року про припинення
05.01.2012 року перебування на державній
службі провідного інспектору відділу
митного оформлення № 1 митного посту
«Сімферополь-аеропорт» Кримської
митниці ОСОБА_4

- визнано протиправним та скасовано
наказ Кримської митниці Державної
митної служби № 4-К від 05.01.2012 року про
припинення 05.01.2012 року перебування на
державній службі провідного
інспектору відділу митного оформлення
№ 1 митного посту
«Сімферополь-аеропорт»Кримської
митниці ОСОБА_4;

- поновлено ОСОБА_4 у митних органах на
посаді провідного інспектора відділу
митного оформлення № 1 митного посту
"Сімферополь-аеропорт" Кримської
митниці Державної митної служби;

- стягнуто з Кримської митниці на
користь ОСОБА_4 середній заробіток за
час вимушеного прогулу за період з
06.01.2012 року по 06.04.2012 року у розмірі 10 915,45
грн. (з подальшим відрахуванням
податків та обов'язкових платежів);

- допущено до негайного виконання
постанову суду в частині поновлення
ОСОБА_4 на посаді та стягнення
середньомісячного заробітку за 1
місяць у розмірі 3 694,35 грн. Стягнуто на
користь ОСОБА_4 з Державного бюджету
України 128,76 грн. витрат, пов'язаних зі
сплатою судового збору.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 16.07.2012 року рішення суду першої
інстанції змінено шляхом стягнення з
Кримської митниці державної Митної
служби України на користь ОСОБА_4
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 06.01.2012 року по 06.04.2012
року у розмірі 1 828,00 грн. (з подальшим
відрахуванням податків та обов'язкових
платежів). Допущено до негайного
виконання постанову суду в частині
поновлення ОСОБА_4 на посаді та
стягнення заробітку у розмірі 1 828,00 грн.
(з подальшим відрахуванням податків та
обов'язкових платежів). В решті
залишено без змін.

Вказуючи, на допущені судами, на
думку відповідачів, неповне з'ясування
обставин, які мають значення у справі,
та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
просять їх рішення скасувати та
постановити нове, яким відмовити у
задоволені позову.

У свою чергу, позивач надіслав
письмові заперечення на касаційні
скарги, просить їх вимоги залишити без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Як вбачається із матеріалів справи
та встановлено судами, 01.02.2011 року
наказом Кримської митниці Державної
митної служби України № 90-к "Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності" позивачу оголошено
догану за порушення службової
дисципліни, що виразилось у неякісному
виконанні п.2.10 посадової інструкції
провідного інспектору відділу митного
оформлення №1 митного поста
"Сімферополь-аеропорт" (а.с.138-139).

05 січня 2012 року наказами Державної
Митної служби України, Кримської
митниці Державної митної служби
України № 15-к "Про припинення
перебування на державній службі
ОСОБА_4" та № 4-к відповідно, за
порушення Присяги державних
службовців, відповідно до пункту 6
частини першої ст. 30 Закону України "Про
державну службу" припинено 05.01.2012 року
перебування позивача на державній
службі (а.с.38-40).

Підставою для подання про
звільнення позивача та видання наказу
про звільнення позивача став Акт
службової перевірки від 27.12.2010 року "Про
результати перевірки законності
ввезення на митну територію України
запасних частин літаком АН-12Б (бортовий
номер 3Х-GFE), митне оформлення якого
здійснено за ВМД від 21.09.2010 року
№600020002/2010/000313.

Відповідно до пункту 6 статті 30
Закону України «Про державну службу»
крім загальних підстав, передбачених
Кодексом законів про працю України,
державна служба припиняється у разі
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої статтею 17 цього Закону. З
тексту Присяги державного службовця
слідує, що державний службовець
присягається суворо дотримуватись
Конституції та законів України,
сумлінно виконувати свої обов'язки.

Статтею 14 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що
дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює.

Відповідно до положень статті 31
Дисциплінарного статуту митної служби
України, затвердженого Законом України
від 6 вересня 2005 року № 2805-IV, з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Крім цього, відповідно до положень
статті 408 Митного кодексу України,
чинного на час існування спірних
правовідносин, правовий статус
посадових осіб митної служби України,
їх права та обов'язки визначаються
Конституцією України, цим Кодексом, а в
частині, що не регулюється ним, -
Законом України «Про державну службу»,
тобто норми Закону України «Про
державну службу» можуть
застосовуватись щодо посадових осіб
митної служби лише у тій частині, що не
урегульована спеціальним митним
законодавством, у тому числі, і нормами
Дисциплінарного статуту митної служби
України.

В преамбулі Дисциплінарного
статуту митної служби України
зазначено, що цей Статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.
Регулювання правового становища
державних службовців, що працюють у
митних органах, здійснюється з
урахуванням вимог Закону України «Про
державну службу».

Тобто і в частині регулювання
правового становища державних
службовців при застосуванні положень
Дисциплінарного статуту митної служби
України вимоги Закону України «Про
державну службу» враховуються, але
здійснюється таке регулювання за
нормами спеціальних законів, зокрема,
Дисциплінарного статуту митної служби
України.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту
митної служби України встановлено, що
порушення службової дисципліни -
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Припинення державної служби на
підставі пункту 6 частини 1 статті 30
Закону України «Про державну службу»
(порушення присяги) є крайнім заходом
відповідальності державного
службовця, який виходить за межі
дисциплінарної відповідальності, а
тому, якщо підставою для припинення
державної служби є порушення посадовою
особою митної служби службової
дисципліни, неможливість застосування
за таке порушення до посадової особи
заходів дисциплінарного впливу аж до
звільнення з митного органу, повинно
бути мотивовано.

Обов'язковість такого мотивування
обумовлена тим, що застосування
заходів дисциплінарного впливу до
посадових осіб митної служби України
чітко урегульовано розділом 4
Дисциплінарного статуту митної служби
України, який визначає види
дисциплінарних стягнень та порядок їх
застосування, що має наслідком
забезпечення належного захисту
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Відповідно до положень статті 27
Статуту дисциплінарне стягнення має
відповідати тяжкості вчиненого
дисциплінарного правопорушення та
ступеню вини особи. При визначенні виду
стягнення керівник митного органу
повинен враховувати характер
правопорушення, обставини, за яких воно
було вчинене, попередню поведінку
посадової особи митної служби, її
ставлення до служби і стаж роботи в
митних органах.

Застосувавши за вчинення дій, які
кваліфіковані як неналежне виконання
позивачем своїх посадових обов'язків,
тобто є порушенням службової
дисципліни відповідно до визначення
статті 21 Дисциплінарного статуту
митної служби України, положення
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу»
(порушення присяги), відповідач тим
самим позбавив позивача права на
належний захист своїх законних прав та
інтересів відповідно до положень
розділу 4 Дисциплінарного статуту
митної служби України.

Відповідно до статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову. Доказування правомірності
рішення, означає також і доказування
фактичних обставин, за яких може бути
прийнято відповідне рішення.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, скасувавши оскаржувані
накази та поновивши ОСОБА_4 на службі, з
огляду на те, що звільнення позивача
було проведено незаконно, оскільки
було порушено порядок накладення
дисциплінарного стягнення, службове
розслідування, з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
проведено відповідачем за відсутності
необхідних доказів, які б
підтверджували протиправність
поведінки позивача.

В матеріалах справи відсутні
докази дотримання Кримською митницею
застосування строків накладення
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани. Відповідно до глави 58 та 60
Митного кодексу України визначені:
порядок провадження у справах про
порушення митних правил та
процесуальні дії у справі про
порушення митних правил та порядок їх
проведення, які передбачають, зокрема,
складення протоколу про порушення
митних правил. Матеріали не містять
доказів здійснення Кримською митницею
Державної митної служби України за
результатами перевірки від 27.12.2010 року
будь-яких процесуальний дій щодо
встановлення факту порушення митних
правил декларантом.

Крім того, колегія суддів
погоджується з висновками судів, що
факт вчинення дисциплінарного
проступку був встановлений саме 27.12.2010
року, що зафіксовано в акті. Оскільки
даний акт в силу приписів Митного
кодексу України не є підтвердженням
наявності порушення митних правил
декларантом, а відповідно не може бути
безперечним доказом вчинення
позивачем дисциплінарного проступку.

Також, судом першої інстанції було
правильно вирішено питання щодо
стягнення з Львівської митниці на
користь позивача середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, але вірно
змінено в цій частині апеляційним
судом з урахуванням довідки про дохід
позивача з 06.01.2012 року по 06.04.2012 року
(а.с.232).

З огляду на викладене, висновки
судів є правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам процесуального
права, підстави для скасування чи зміни
оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційних
скаргах, зазначених висновків судів та
обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті
224 КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Державної митної
служби України, Кримської митниці, -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 06 квітня 2012 року та
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 16 липня 2012 року, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

О.Ф.Ситников