Справа № К/9991/84621/11-С
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 року
м. Київ К/9991/84621/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Ланченко Л.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 07 липня
2011 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 листопада
2011 року

у справі № 2а-1670/4799/11

за позовом ОСОБА_3

до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, - Головне
управління Державного казначейства
України у Полтавській області

про визнання дій протиправними та
стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3; позивач)
звернулась до суду з позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області (далі - Кременчуцька ОДПІ у
Полтавській області; відповідач), в
якому просила визнати протиправними
дії відповідача щодо неповернення
надміру сплаченого податку з доходів
фізичних осіб внаслідок застосування
права на податковий кредит, стягнути на
її користь надміру сплачений податок з
доходів фізичних осіб внаслідок
застосування права на податковий
кредит у розмірі 375,02 грн. за
рахунок коштів бюджету, до якого
зараховується податок з доходів з
фізичних осіб, а також стягнути на її
користь штраф за несвоєчасне
повернення суми надміру сплаченого
податку з доходів фізичних осіб
внаслідок застосування права на
податковий кредит у розмірі 375,02 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 07 липня
2011 року, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 листопада
2011 року, позовні вимоги задоволено
частково. Визнано протиправними дії
Кременчуцької ОДПІ у Полтавській
області щодо відмови в поверненні
ОСОБА_3 надміру сплаченого податку з
доходів фізичних осіб внаслідок
застосування права на податковий
кредит у розмірі 375,02 грн.
Стягнуто з місцевого бюджету м.
Кременчука на користь ОСОБА_3 суму
надміру сплаченого податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 375,02 грн. В інший
частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 витрати із сплати
судового збору у розмірі 1,70 грн.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями у справі,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, з підстав
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 07
липня 2011 року, ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15 листопада 2011 року та прийняти
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи в
межах доводів касаційної скарги
відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 11 листопада
2010 року позивачем подано до
Кременчуцької ОДПІ у Полтавській
області декларацію про доходи,
одержані з 01 січня по 31 грудня 2009 року,
до якої включено суму витрат на оплату
за власний рахунок страхових внесків
за договором довгострокового
страхування життя в розмірі 2 500,00 грн.
та визначено податок з доходів
фізичних осіб, що підлягає поверненню,
в розмірі 375,02 грн.

В свою чергу, відповідач при проведенні
розрахунку суми податку з доходів
фізичних осіб, яка підлягає поверненню
ОСОБА_3, врахував лише витрати фактично
понесені нею протягом 2009 року на сплату
за власний рахунок страхових внесків у
розрахунку за кожний з повних чи
неповних місяців звітного податкового
року, протягом яких діяв договір
страхування (відповідно до страхового
свідоцтва № 200.3009835 від 21 жовтня
2009 року розмір загального страхового
внеску становить 2 500,00 грн., тобто 2 500,00 :
12 місяців х 3 місяці), та дійшов висновку
про те, що така сума дорівнює нулю.

Задовольняючи позовні вимоги
частково, суди попередніх інстанцій
виходили з наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 3.5 статті 3 Закону
України від 22 травня 2003 року № 889-IV «Про
податок з доходів фізичних осіб» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон №
889-IV) при нарахуванні доходів у вигляді
заробітної плати об'єкт оподаткування
визначається як нарахована сума такої
заробітної плати, зменшена на суму
збору до Пенсійного фонду України та
внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, які
відповідно до закону справляються за
рахунок доходу найманої особи.

Підпунктом 3.1.2 пункту 3.1 статті 3 Закону
№ 889-IV передбачено, що об'єктом
оподаткування резидента є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається шляхом зменшення
загального річного оподатковуваного
доходу на суму податкового кредиту
такого звітного року.

Відповідно до пункту 1.16 статті 1 Закону
№ 889-IV податковий кредит - це сума
(вартість) витрат, понесених платником
податку-резидентом у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг) у
резидентів-фізичних або юридичних осіб
протягом звітного року (крім витрат на
сплату податку на додану вартість та
акцизного збору), на суму яких
дозволяється зменшення суми його
загального річного оподатковуваного
доходу, одержаного за наслідками
такого звітного року, у випадках,
визначених цим Законом.

Згідно з підпунктом 5.3.5 пункту 5.3 статті
5 Закону № 889-IV платник податку має
право включити до складу податкового
кредиту звітного року суму витрат
платника податку на сплату за власний
рахунок страхових внесків, страхових
премій та пенсійних внесків
страховику-резиденту, недержавному
пенсійному фонду, установі банку за
договорами довгострокового
страхування життя, недержавного
пенсійного забезпечення, за пенсійним
контрактом з недержавним пенсійним
фондом, а також внесків на банківський
пенсійний депозитний рахунок, на
пенсійні вклади як такого платника
податку, так і членів його сім'ї першого
ступеня споріднення, яка не перевищує
(у розрахунку за кожний з повних чи
неповних місяців звітного податкового
року, протягом яких діяв договір
страхування), зокрема, при страхуванні
платника податку або за пенсійним
контрактом з недержавним пенсійним
фондом платника податку або на
банківський пенсійний депозитний
рахунок чи за їх сукупністю - суму,
визначену у підпункті 6.5.1 пункту 6.5
статті 6 цього Закону.

Відповідно до підпункту 6.5.1 пункту 6.5
статті 6 Закону № 889-IV податкова
соціальна пільга застосовується до
доходу, нарахованого на користь
платника податку протягом звітного
податкового місяця як заробітна плата
(інші прирівняні до неї відповідно до
законодавства виплати, компенсації та
відшкодування), якщо його розмір не
перевищує суми, яка дорівнює сумі
місячного прожиткового мінімуму,
діючого для працездатної особи на 1
січня звітного податкового року,
помноженої на 1,4 та округленої до
найближчих 10 гривень.

Крім того, підпунктом 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 Закону № 889-IV передбачено, що до
складу податкового кредиту
включаються фактично понесені витрати,
підтверджені платником податку
документально, а саме: фіскальним або
товарним чеком, касовим ордером,
товарною накладною, іншими
розрахунковими документами або
договором, які ідентифікують продавця
товарів (робіт, послуг) та визначають
суму таких витрат.

Судовими інстанціями підтверджено
правильність розрахунку суми податку з
доходів фізичних осіб, яка підлягає
поверненню позивачу за 2009 рік, а також
встановлено, що фактичне понесення
витрат на сплату страхового внеску
засвідчується квитанцією № 2642516 від 13
жовтня 2009 року.

З огляду на викладене, слід погодитись
з висновком судів першої та
апеляційної інстанцій про відсутність
у податкового органу в розглядуваній
ситуації правових підстав для відмови
в повернені позивачу суми надміру
сплаченого податку з доходів фізичних
осіб за 2009 рік у розмірі 375,02 грн.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 07
липня 2011 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від
15 листопада 2011 року такими, що
прийняті з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, а тому суд касаційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області
відхилити, а постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 07
липня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15 листопада 2011 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Ланченко Л.В.