Справа № 816/1105/14
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 р.Справа № 816/1105/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Хорольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 15.04.2014р. по
справі № 816/1105/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юнігрейн-Агро"

до Хорольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Юнігрейн-Агро" (далі
ТОВ "Юнігрейн-Агро") , звернулось до
Полтавського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просило суд:

- зупинити виконання податкового
повідомлення - рішення №0 від 22
листопада 2013 року про сплату 194222,00 грн.
за основним платежем та 48555,50 грн.
штрафних (фінансових) санкцій;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
№0 від 22 листопада 2013 року про
сплату 194222,00 грн. за основним платежем
та 48555,50 грн. штрафних (фінансових)
санкцій.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що Хорольською МДПІ
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ТОВ
"Юнігрейн-Агро", з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ "Сіті-Консалт" за жовтень 2012 року. За
результатами перевірки складено акт
№275/22/31818075 від 12 листопада 2013 року. На
підставі акту перевірки Хорольською
МДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення № №0 від 22
листопада 2013 року, про сплату 194222,00 грн.
за основним платежем та 48555,50 грн.
штрафних (фінансових) санкцій. Позивач
вважає, що вказане рішення винесене з
порушенням вимог чинного
законодавства та просить суд його
скасувати.

15 квітня 2014 року до суду надано заяву
про часткову відмову від
адміністративного позову, а саме
позивач просить визнати протиправним
та скасувати податкове повідомлення -
рішення №0 від 22 листопада 2013 року
(а.с.210, том 5).

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 15.04.2014 р. по
справі № 816/1105/14 задоволено
адміністративний позов.

Визнано протиправними та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Хорольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області № від 22 листопада 2013
року.

Стягнуто з Державного бюджету України
в особі Хорольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юнігрейн-Агро" () витрати по сплаті судового
збору в розмірі 485 (чотириста
вісімдесят п'ять ) грн. 57 коп.

Відповідач не погодився з рішенням
суду першої інстанції та подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
15.04.2014 р. по справі № 816/1105/14 та прийняти
нову постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
з мотивів, наведених в апеляційній
скарзі.

Позивач подав заперечення на
апеляційну скаргу в яких просив
апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення, а постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 15.04.2014 року
залишити без змін.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явилися,
про дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, причини неявки не повідомили.

Колегія суддів, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України, визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши в межах апеляційної скарги
рішення суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що ТОВ "Юнігрейн-Агро"
(ідентифікаційний код за )
зареєстроване відповідно до рішення
Семенівської районної державної
адміністрації Полтавської області від
16 січня 2001 року №212, зміни 29 жовтня 2003
року №548. Свідоцтво про державну
реєстрацію від 16 січня 2002 року
№0000076, код форми власності - 10
"Приватна власність". Відповідно до
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість від 29 січня
2002 року №40040616, від 16 січня 2010 року
№100193131, від 03 листопада 2011 року №200008186,
виданого Хорольською МДПІ,
індивідуальний податковий номер -
68.

У період з 29 жовтня 2013 року по 06
листопада 2013 року Хорольською МДПІ, на
підставі направлень від 28 жовтня 2013
року №193, виданих Хорольською ОДПІ,
головним державним
ревізором-інспектором відділу
податкового аудиту Краснюком О.О., на
підставі п.п.20.1.4 п.20.1 статті 20 та п.75.1
статті 75 та у відповідності вимог
п.п.78.1.1 п.78.1 статті 78 Податкового
кодексу України та відповідно наказу
начальника Хорольської ОДПІ №241 від 28
жовтня 2013 року (наказ на продовження
№243 від 01 листопада 2013 року) проведена
позапланова виїзна документальна
перевірка ТОВ "Юнігрейн-Агро" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ "Сіті-Консалт" за жовтень 2012 року.

За результатами перевірки податковим
органом 12 листопада 2013 року складено
акт №275/22/31818075 /а.с.12-26/, в якому
зафіксовано порушення позивачем:

п.198.3 ст.198 та п.209.2 статті 209 Податкового
Кодексу України, що призвело до
завищення суми перевищення
податкового кредиту над сумою
податкового зобов'язання, що переходе в
майбутні періоди, скороченої
декларації спеціального режиму
оподаткування за жовтень 2012 року в сумі
194222,00 грн. /а.с.26/.

На підставі висновку даного акта
перевірки Хорольською ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення №
№0 від 22 листопада 2013 року, про
сплату 194222,00 грн. за основним платежем
та 48555,50 грн. штрафних (фінансових)
санкцій. /а.с.32/.

Податкове повідомлення рішення
отримане ТОВ "Юнігрейн-Агро" 22
листопада 2013 року.

Керуючись положеннями статті 56
Податкового кодексу України, 29
листопада 2013 року позивачем була
подана скарга до Головного управління
Міндоходів у Полтавській області, в
якій позивач просить скасувати
податкове повідомлення - рішення
№0 від 22 листопада 2013 року.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від 09
грудня 2013 року №1711110/16-31-10-04-06 строк
розгляду скарги було продовжено до 30
січня 2014 року включно та запропоновано
надати належним чином завірені копії
документів.

Листом від 18 грудня 2013 року вих.№815 на
адресу Головного управління
Міндоходів у Полтавській області було
направлено супровідний лист з
засвідченими копіями документів.
/а.с.35-36/.

31 січня 2014 року на адресу ТОВ
"Юнігрейн-Агро" надійшло рішення
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області від 29 січня 2013 року
№224/10/16-31-10-04-12, яким скаргу залишено без
задоволення./а.с.37-43/

06 лютого 2014 року за вих№124 позивач
оскаржив рішення Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від 29
січня 2013 року №224/10/16-31-10-04-12 до
Міністерства доходів і зборів України.

Рішенням від 03 березня 2014 року
№4032/6/99-99-10-0115 про результати розгляду
скарги Міністерством доходів і зборів
України залишено без змін винесене
податкове повідомлення - рішення
№0 від 22 листопада 2013 року, та
рішення прийняте за розглядом
первинної скарги, а скаргу без
задоволення. /а.с.44-47/.

Позивач не погодився з даними
податковими повідомленнями-рішеннями
та оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги щодо визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 22
листопада 2013 року №0
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що між ТОВ "Юнігрейн-Агро"
(замовник) та ТОВ "Сіті-Консалт"
(виконавець) 14 серпня 2012 року укладено
договір №20/08-12ПЛ про надання послуг по
перевезенню вантажів./а.с.49-52/. Згідно
умов даного договору замовник
зобов'язується перевозити вантажі, що
належать замовнику від пунктів
завантаження до пунктів призначення та
передавати їх уповноваженим на
одержання вантажів особам, а замовник
обов'язується оплачувати встановлену
цим договором плату за надані послуги.
В пункті 1.3 зазначено що перевезення,
які підлягають виконанню за цим
договором, їх обсяг та вартість
узгоджується сторонами в Додатку №1, що
є невід'ємною частиною цього договору.

В додатку №1 до договору про надання
послуг по перевезенню вантажів
№20/08-12ПЛ від 14 серпня 2012 року сторонами
погоджено вартість послуг по
перевезенню вантажів. /а.с.53/.

На підтвердження реальності виконання
умов договору про надання послуг по
перевезенню вантажів №20/08-12ПЛ від 14
серпня 2012 року позивачем надано до
суду: акт здачі-приймання робіт
(надання послуг) №19 від 31 жовтня 2012 року
на загальну суму 475742,95 грн., в тому числі
ПДВ 79290,49 грн. /а.с.55/, акт здачі-приймання
робіт (надання послуг) №17 від 26 жовтня
2012 року на загальну суму 689589,44 грн., в
тому числі ПДВ 114931,57 грн. /а.с.54/;
податкову накладну №17 від 26 жовтня 2012
року на загальну суму 689589,44 грн., в тому
числі ПДВ 114931,57 грн. /а.с.56/, податкову
накладну № 19 від 31 жовтня 2012 року на
загальну суму 475742,95 грн., в тому числі
ПДВ 79290,49 грн. /а.с.57/.

На підтвердження факту перевезення
вантажу надано звіт про ходки
автотранспорту ТОВ "Сіті-Консалт" на
вивезення цукрового буряка із ТОВ
"Юнігрейн-Агро" та ТОВ "Оржицький
цукровий завод" /а.с.58-69/ та товарно -
транспортні накладні. /а.с. 70-250 том 1; 1-250
том 2; 1-250 том 3; 1-250 том 4; 1-152 том 5/.

Здійснення оплати по договору про
надання послуг по перевезенню вантажів
№20/08-12ПЛ від 14 серпня 2012 року та
додатку №1 до договору
підтверджується копіями платіжних
доручень № 360 від 16 жовтня 2012 року на
суму 1433016,71 грн./а.с.153, том 5/.

01 вересня 2012 року для забезпечення
потреб найманої техніки між ТОВ
"Юнігрейн-Агро" та ТОВ "Сіті-Консалт"
укладено договір поставки товару
№01/09-3ДП. Згідно умов договору ТОВ
"Юнігрейн-Агро" (продавець)
зобов'язується передати у власність
ТОВ "Сіті-Консалт" (покупець)
нафтопродукти у кількості, за ціною, в
порядку та строки, передбачені
договором, а ТОВ "Сіті-Консалт"
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його вартість. /а.с.156-157 том 5/.
Додатком №1 до договору поставки
товару №01/09-3ДП від 01 вересня 2012 року
встановлено що ТОВ "Сіті-Консалт"
придбаває у ТОВ "Юнігрейн-Агро" 35884
літрів дизельного палива та сплачує за
нього 319367,60 грн. /а.с.158 том 5/. Додатком №2
до договору поставки товару №01/09-3ДП
від 01 вересня 2012 року встановлено що
ТОВ "Сіті-Консалт" придбаває у ТОВ
"Юнігрейн-Агро" 31356 літрів дизельного
палива та сплачує за нього 297882,00
грн./а.с.159 том 5/.

На підтвердження реальності виконання
умов договору надано видаткову
накладну №ПЛ-0000114 від 30 вересня 2012 року
на загальну суму 319367,60 грн. /а.с.160, том 5/,
видаткову накладну №ПЛ-0000152 від 31
жовтня 2012 року на загальну суму 297882,00
грн./а.с.161, том5/, податкову накладну №64
від 31 жовтня 2012 року на загальну суму
297882,00 грн./а.с.162, том 5/, податкову
накладну №71 від 30 вересня 2012 року на
загальну суму 319367,60 грн./а.с.163, том 5/.

Станом на 01 жовтня 2012 року кредиторська
заборгованість ТОВ "Юнігрейн-Агро"
перед ТОВ "Сіті-Консалт" становила
1433016,71 грн.

26 жовтня 2012 року та 31 жовтня 2012 року
було укладено угоди про залік
зустрічних однорідних вимог /а.с.164-165,
том 5/ згідно яких заборгованість ТОВ
"Юнігрейн-Агро" перед ТОВ "Сіті-Консалт"
частково погашена, і станом на 31 жовтня
2012 року кредиторська заборгованість
ТОВ "Юнігрейн-Агро" перед ТОВ
"Сіті-Консалт" становить 548082,79 грн.

Платіжними дорученнями №1719 від 12
листопада 2012 року на суму 177860,95 грн.
/а.с.154 том5/ та №1765 від 21 листопада 2012
року на суму 370221,84 грн./а.с.155, том 5/ було
погашено кредитну заборгованість ТОВ
"Юнігрейн-Агро" перед ТОВ
"Сіті-Консалт".

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, що первинні документи
бухгалтерського обліку реальність
здійснення господарських операцій між
ТОВ "Юнігрейн-Агро" та ТОВ "Сіті-Консалт"
на підставі договору про надання
послуг перевезення вантажу та договору
поставки товару були оформлені
належним чином.

Також, посилання відповідача на те, що
стосовно контрагента позивача
складений акт №794/26-55-03/38240310 від 15
серпня 2013 року "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Сіті-Консалт" (ПН 38240310) щодо
підтвердження господарських відносин
з ТОВ "ПФГ 2005" за жовтень 2012 року та ТОВ
"Еко Сіті Груп" за вересень - жовтень 2012
року", яким зменшено суму податкового
зобов'язання по взаємовідносинах, в т.ч.
з ТОВ "Юнігрейн - Агро" а ні судом першої
інстанції а ні судом апеляційної
інстанції не беруться до уваги,
оскільки вказаний акт не є достатнім і
незаперечним доказом безтоварності
здійсненних вказаним суб'єктом
господарювання господарських операцій
з позивачем і, відповідно, недійсності
фінансово-господарських документів,
якими вони оформлені.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком, що наведені
відомості в акті перевірки
№794/26-55-03/38240310 від 15 серпня 2013 року "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Сіті-Консалт" (ПН 38240310) щодо
підтвердження господарських відносин
з ТОВ "ПФГ 2005" за жовтень 2012 року та ТОВ
"Еко Сіті Груп" за вересень - жовтень 2012
року" не є достатніми та допустимими
доказами нездійснення спірних
операцій та підставою для висновку про
порушення позивачем податкового
законодавства, виходячи з наступного.

З огляду на реальний характер операцій,
можливі порушення контрагентом
позивача правил здійснення
господарської діяльності не можуть
бути підставою для позбавлення
позивача як добросовісного платника
податків права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість.

Встановлення факту відсутності
контрагента по місцю реєстрації не є
безумовним доказом ознак фіктивності у
діяльності ТОВ "Сіті-Консалт", оскільки
приписи чинного на момент виникнення
спірних правовідносин законодавства
не ставили у залежність право
формування позивачем податкового
кредиту від добросовісності платника
податку, з яким суб'єкт господарювання
перебував у господарських
правовідносинах. При цьому суд вважає
за необхідне зазначити, що невиконання
такими особами податкових зобов'язань
тягне за собою настання
відповідальності лише для зазначених
суб'єктів і не може бути підставою для
притягнення до відповідальності
іншого суб'єкта господарювання.

В силу статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" факти здійснення
господарських операцій фіксуються
первинними документами, які є
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій, адже
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування.

На момент укладення правочину, його
виконання контрагент був правоздатним
і зареєстрований в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб- підприємців, мав діюче свідоцтво
платника податку на додану вартість і
включений до Реєстру платників даного
податку. Установчі документи,
свідоцтво про державну реєстрацію та
свідоцтво платника податку на додану
вартість не скасовані і не визнані
недійсними рішеннями судів.

У акті перевірки відсутні посилання на
рішення судів, які б набрали законної
сили та прийняті в порядку ст. 55і ГК
України і якими б встановлювалась
реєстрація та діяльність контрагента
без відома засновника, реєстрація на
підроблені, втрачені документи або
реєстрація на осіб, які не мали наміру
здійснювати фінансово-господарську
діяльність або реалізовувати
повноваження,
реєстрація/перереєстрація
підприємства на підставних осіб.

Що стосується посилань податкового
органу на те, що надані під час
перевірки товарно-транспортні
накладні на транспортування цукрового
буряку не дають можливості
ідентифікувати осіб, які брали участь у
здійснені господарської операції, а
саме у виписаних товарно-транспортних
накладних відсутні коди авто
підприємств, і.п.н. водіїв
вантажовідправника та
вантажоотримувача то, колегія суддів
вважає необхідним відмітити, що дія
наказу Міністерства транспорту
України та Державного комітету
статистики України № 228/253 від 07.08.96 р.
"Про затвердження Інструкції про
порядок виготовлення, зберігання,
застосування єдиної первинної
транспортної документації для
перевезення вантажів автомобільним
транспортом та обліку транспортної
роботи" зупинена публікацією в
"Урядовому кур'єрі" від 07.03.2000 р. № 43
Державним комітетом України з питань
регуляторної реформи та
підприємництва відповідно до Указу
Президента України від 03.02.98 р. № 79/98
"Про усунення обмежень, що стримують
розвиток підприємницької діяльності".
Відновлення дії зазначеної Інструкції
можливе лише у разі внесення змін,
зазначених у рішенні
Держпідприємництва від 16.10.98 р. № 17-02/10
"Про необхідність усунення порушень
вимог Указу Президента України від
03.02.98 р. № 79/98 "Про усунення обмежень, що
стримують розвиток підприємницької
діяльності" Мінтрансом України та
Держкомстатом України». Отже, дія
нормативного акта, що регулює порядок
застосування єдиної первинної
транспортної документації для
перевезення вантажів автомобільним
транспортом та обліку транспортної
роботи зупинена, тому застосування ТТН
в будь-якому вигляді не є обов'язковим.

Товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Відповідно до Наказу Міністерства
транспорту України від 14 жовтня 1997 року
№363 "Про затвердження Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні" основними
документами на перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля
/пункт 11.1/.

Згідно Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні
товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів /пункт 11.5/. Замовник
(вантажовідправник) засвідчує всі
екземпляри товарно-транспортної
накладної підписом і при необхідності
печаткою (штампом); після прийняття
вантажу згідно з товарно-транспортною
накладною водій (експедитор) підписує
всі її екземпляри /пункт 11.6/. Перший
екземпляр товарно-транспортної
накладної залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику /пункт 11.7/.

Пунктом 13.1. Правил встановлено, що
перевізник здає вантажі у пункті
призначення вантажоодержувачу згідно
з товарно-транспортною накладною.

Матеріалами справи встановлено що ТОВ
"Сіті-Консалт" були виписані спірні
товарно -транспортні накладні, а отже у
діях позивача відсутній факт
порушення.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та службові особи зобов'язані діяти
лише на підставі у межах повноважень та
у спосіб, що передбачений Конституцією
та Законами України.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно частини 1 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, є захист прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно -
правових відносин від порушень з боку
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

В період дії спірних правовідносин
діяли норми Податкового Кодексу
України, відповідно до яких: платниками
податку з числа резидентів є суб'єкти
господарювання - юридичні особи, які
провадять господарську діяльність як
на території України, так і за її межами
(п.п.133.1.1. п.133.1. ст.133 ПК України). Об'єктом
оподаткування з податку на прибуток є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу (п.п.134.1.1., п. 134.1. ст.134 ПК
України). Витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із, зокрема, собівартості
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (п.п.138.1.1. п.138.1, ст.138 ПК
України ). Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (п.138.2., ст.138 ПК України).
Для обрахунку об'єкта оподаткування
платник податку на прибуток
використовує дані бухгалтерського
обліку щодо доходів та витрат з
врахуванням положень цього Кодексу
(п.44.2 ст.44 ПК України).

Частиною 2 ст.3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996
визначено, що бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Статтею 6 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" передбачено, що
порядок ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в банках встановлюється
Національним банком України
відповідно до цього Закону та
національних положень (стандартів)
бухгалтерського обліку. Порядок
ведення бухгалтерського обліку та
складання фінансової звітності про
виконання бюджетів та
госпрозрахункових операцій бюджетних
установ установлюється Державним
казначейством України відповідно до
національних положень (стандартів)
бухгалтерського обліку за погодженням
з Міністерством фінансів України.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88 зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.1995
року № 168/704 первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлені
вимоги до первинних документів,
відповідно до яких підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарських операцій,
а якщо це не можливо - безпосередньо
після її закінчення. Такі первинні
документи повинні мати обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України,
податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.181 статті 14 Податкового
кодексу України податковий кредит
визначено як суму, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних вище
норм, можливо дійти до висновку, що для
отримання права на податковий кредит
із сум податку на додану вартість,
сплачених в ціні придбаного товару
(робіт, послуг), платник ПДВ повинен
мати податкові накладні, видані на
реально отриманий товар (роботи,
послуги), призначений для використання
в господарській діяльності.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
постанови Полтавського окружного
адміністративного суду від 15.04.2014 р. по
справі № 816/1105/14 дійшов вірних
висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Хорольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 15.04.2014р. по
справі № 816/1105/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калитка
О.М.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Кононенко З.О.