Справа № 803/831/14
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року Справа № 803/831/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання
Грушецькому П.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Гудька О. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Ягодинської митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів № 205000006/2013/000113/2 від
07.11.2013 року та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлення випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205070000/2013/00166
від 07.11.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулася в суд з адміністративним
позовом до Ягодинської митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від
№205000006/2013/000113/2 від 07.11.2013 року, картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205070000/2013/00166
від 07.11.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем необґрунтовано та
неправомірно було відмовлено у
здійсненні митного оформлення товару -
«сало свинне заморожене, без шкіри в
обрізках» на загальну суму 11600,00 євро,
придбаного позивачем згідно з
контрактом купівлі-продажу № 51/2013/РL
від 01.11.2013 року, укладеного з компанією
«Prime Food Sp.z o.o» (Польща), та за інвойсом №
F/13/11/0294 від 06.11.2013 року, у якому ціна за
один кілограм товару становить 0,58 євро.

Для митного оформлення й митного
контролю товарів та транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон, відповідачу було надано усі
необхідні документи. В графах 12, 45
вантажно-митної декларації (ВМД) №
205070000/2013/055024 від 07.11.2013 року позивач
вказала митну вартість у сумі 133971,31
грн., еквівалентну 12400,00 євро (11600,00 євро -
заявлена вартість товару та 800,00 євро -
вартість перевезення товару),
застосувавши за правилами статті 58 МК
України основний метод - за ціною
договору (контракту) товарів, що
імпортуються.

За результатами розгляду наданих
документів відповідач вказав на
необхідність підтвердження заявленої
митної вартості товару відповідно до
статті 53 МК України шляхом надання
прайс-листа виробника товару, висновку
про якісні та вартісні характеристики
товару, підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, копії
декларації країни відправлення,
банківських платіжних документів про
оплату товару та відомості про
страхування, навантаження,
розвантаження.

07.11.2013 року відповідач видав позивачу
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
(картка відмови) з підстав
невідповідності заповнення граф 12, 45
ВМД вимогам статті 53 МК України.

Рішенням про коригування митної
вартості товару № 205000006/2013/000113/2 від
07.11.2013 року Ягодинська митниця
визначила митну вартість товару за
ціною 1,0875 євро за кілограм, що
становить 21750,38 євро за партію товару,
що імпортувалася. Різниця між митною
вартістю, визначеною Ягодинською
митницею та митною вартістю,
визначеною декларантом за основним
методом становить 0,5075 євро за кілограм.

З метою запобігання псування товару та
нарахування штрафних санкцій за
можливий простій автомобіля, який
перевозив товар, 07.11.2013 року подано нову
ВМД №205070000/2013/55077. Митне оформлення
проведено за другорядним резервним
методом із застосуванням гарантійних
зобов'язань - грошової застави.

Разом з тим, відповідно до правил
частини восьмої статті 55 МК України
20.01.2014 року митному органу надано
документи, які ним витребовувалися.
Проте, на заяву 20.01.2014 року митний орган,
зважаючи на невідповідність в
документах, проінформував про
неможливість застосування митної
вартості, заявленої декларантом.

Позивач вважає, що у Ягодинської
митниці не було підстав для відмови у
митному оформленні товару через
невідповідність заповнення граф 12, 45
ВМД вимогам статті 53 МК України. У
графах 12, 45 ВМД відповідно до Порядку
заповнення митних декларацій на
бланку єдиного адміністративного
документа вносяться відомості, що
стосуються митної вартості товару,
виражені у вартісному (грошовому)
вигляді. А стаття 53 МК України визначає
перелік документів, що надаються
декларантом для підтвердження митної
вартості. Отже, відомості граф 12, 45 ВМД
не можуть не відповідати положенням
статті 53 МК України.

Також у рішенні Ягодинської митниці
відсутнє обґрунтування числового
значення митної вартості товарів, нею
скориговане, рішення не містить
докладної інформації, яка
використовувалась митним органом при
визначенні митної вартості товару.
Разом з тим, окрім документів, що
підтверджують числові значення
визначеної декларантом митної
вартості, відповідачу 1 було надано
висновок ДП «Укрпрозовнішекспертиза»,
який підтвердив, що ціна 0,53 євро/кг
відповідає кон'юнктурі ринку.

Враховуючи вищевикладене просить
позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник
позивача адміністративний позов
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві.

В поданих запереченнях на
адміністративний позов та в судовому
засіданні представник відповідача
позову не визнав. Зазначив, що на
підставі поданих позивачем документів
для митного оформлення й митного
контролю товарів та транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон було встановлено, що згідно
цінової інформації ЄАІС Державної
митної служби України митна вартість
товару «сало свинне заморожене , в
обрізках без шкіри» становила 1,0875 євро
за 1 кілограм.

В графі 33 рішення про коригування
митної вартості товару
№ 205000006/2013/000113/2 від 07.11.2013 року
вказано, що за результатами проведеної
процедури консультацій з декларантом
досягнуто згоди щодо неможливості
застосування наступних методів
визначення митної вартості товару, а
саме: методу 2а, 2б, 2в, 2г та наведені
причини неможливості застосування
зазначених методів визначення митної
вартості товару. Тому, митну вартість
товару було визначено за резервним
методом відповідно до статті 64 МК
України, у зв'язку з чим позивачу
відмовлено у митному оформлені товару
та видано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №205070000/2013/00166 від 07.11.2013
року та прийнято рішення про
коригування митної вартості товару №
205000006/2013/000113/2 від 07.11.2013.

Тому, вважає, що оскаржувані рішення
про коригування митної вартості
товарів № 205000006/2013/000113/2 від 07.11.2013
року та картка відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформлення
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №205070000/2013/00166 від 07.11.2013
року прийняті у повній відповідності
до приписів чинного законодавства, а
тому в задоволенні позову просив
відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що заявлений
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що 07.11.2013 року на
підставі зовнішньоекономічного
контракту № 51/2013/РL від 01.11.2013 року,
укладеного з компанією «Prime Food Sp.z o.o»
(Польща), та інвойсу № F/13/11/0294 від 06.11.2013
року позивач ввезла на територію
України товар - «сало свинне
заморожене, без шкіри в обрізках» без
приправ, без консервування, без
харчових добавок, без кулінарної та
теплової обробки, кількістю 20000 кг та
вартістю 11600,00 євро, визначеною у
інвойсі, тобто за ціною 0,58 євро за 1 кг.

Для митного контролю і митного
оформлення товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, позивачем було надано
наступні документи: контракт № 51/2013/РL
від 01.11.2013 року; інвойс № F/13/11/0294 від
06.11.2013 року; вантажно-митну декларацію
№ 205070000/2013/055024 від 07.11.2013 року;
декларацію митної вартості №
205070000/2013/055024 від 07.11.2013 року, міжнародну
товар-транспортну накладну (СМR) від
06.11.2013 року № 315/PF/2013, сертифікат про
походження товару № PL/MF/AG 0035758 від 06.11.2013
року, ветеринарне свідоцтво ВРД-00 № 905687
від 07.11.2013 року, сертифікат якості від
06.11.2013 року, контракт на перевезення
товару від № 2/2013/PL від 03.01.2013 року, копія
митної декларації країни відправлення
№ 13PL323020E0019488 від 06.11.2013 року, а також
інші документи, зазначені в графі 44 ВМД.

В графах 12, 45 ВМД декларант вказав митну
вартість товару, визначену за ціною
контракту та яка становить 133971,31 грн.
або 12400 євро (11600,00 євро - заявлена
вартість товару та 800,00 євро - вартість
перевезення товару).

Посадовою особою митного органу у
графі «Для відміток митниці»
декларації митної вартості (ВМД №
205070000/2013/055024 від 07.11.2013 року) було
зроблено запис про необхідність
подання в порядку статті 53 МК України
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
а саме: банківські платіжні документи
про оплату товару, прайс-лист фірми
виробника, висновок про якісні та
вартісні характеристики товару,
підготовлений спеціалізованою
експертною організацією, відомості про
страхування, навантаження,
розвантаження товару.

Того ж дня, 07.11.2013 року Ягодинська
митниця відмовила у митному оформленні
товару та видала картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205070000/2013/00166
з причин невідповідності граф 12, 45 ВМД
вимогам статті 53 МК України, отримання
рішення про визначення митної вартості
від 07.11.2013 року № 205000006/2013/000113/2.

Митний орган у рішенні від 07.11.2013 року №
205000006/2013/000113/2 про коригування митної
вартості товару визначив митну
вартість товару, що ввозився за
контрактом № 51/2013/РL від 01.11.2013 року та
інвойсом № F/13/11/0294 від 06.11.2013 року, за
ціною 1,0875 євро за кілограм (21750 євро за
партію), тобто, з різницею на суму 0,5075
євро/кг між вартістю, визначеною
декларантом.

Митну вартість визначено Ягодинською
митницею за резервним методом
відповідно до статті 64 МК України на
підставі цінової інформації ВМД №
205070000/2013/51137 від 08.10.2013 року, № 209070000/2013/4337
від 16.10.2013 року, наявних в митного
органу.

Як встановлено судом, з метою
запобігання псування товару та
нарахування штрафних санкцій за
можливий простій автомобіля, який
перевозив товар, 07.11.2013 року
представником ОСОБА_3 було подано нову
ВМД № 205070000/2013/55077 від 07.11.2013, вказавши у
графах 12 та 45 митну вартість,
розраховану за ціною одиниці товару,
наведеної у інвойсі № F/13/11/0294 від 06.11.2013
року. Митне оформлення у цьому випадку
проводилось за другорядним резервним
методом.

Відповідно до статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою
статті 51 МК України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу. Визначення митної вартості
товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 52 МК України визначено, що
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою. У випадках,
визначених цим Кодексом, для заявлення
митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, митному органу, який проводить
митне оформлення цих товарів, разом з
митною декларацією та іншими
необхідними для митного оформлення
зазначених товарів документами в
установленому порядку подається
декларація митної вартості.

Відповідно до частини першої, другої
статті 53 МК України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості (зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Так, статтею 57 МК України встановлено,
що визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, надані позивачем письмові докази
підтверджують, що визначення митної
вартості товарів, які імпортувалися за
ВМД № 205070000/2013/055024 від 07.11.2013 року,
здійснювалося декларантом за основним
методом - за ціною договору (контракту)
з наданням документів, що
підтверджують митну вартість в
порядку, визначеному частинами першою,
другою статті 53 МК України.

Згідно з приписами статті 54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості. Контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Судом встановлено, що декларуючи
договірну вартість товару згідно з ВМД
№ 205070000/2013/055024 від 07.11.2013 року,
тобто, за основним (першим) методом за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
встановленим статтею 57 МК України,
позивач керувався умовами
зовнішньоекономічного договору
(контракту) № 51/2013/РL від 01.11.2013
року.

Для підтвердження митної вартості
товару позивачем було надано митному
органу всі документи, передбачені
статтею 53 МК України, що дають
можливість визначити митну вартість за
першим методом визначення митної
вартості.

Згідно із частиною 3 статті 53 МК України
у разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи.

Пунктом 2.3 Правил заповнення
декларації митної вартості,
затверджених наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 2012 року №
599, зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 18 червня 2012 року за №
984/21296, визначено: «Запис щодо рішення,
яке прийняте посадовою особою митного
органу за результатами контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, учиняється таким
чином: якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Кодексу, посадова особа митного органу
у графі «Для відміток митного органу»
ВМД на паперовому носії робить запис
про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки».

У зв'язку з чим, посадовою особою
митного органу у графі «Для відміток
митного органу» ВМД № 205070000/2013/055024 від
07.11.2013 року було зроблено запис про
необхідність подання у порядку статті
53 МК України додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
а саме: прайс-листа виробника товару,
висновків про якісні та вартісні
характеристики товару, підготовлених
спеціалізованими експертними
організаціями, копії декларації країни
відправлення, банківських платіжних
документів про оплату товару,
розрахунок ціни товару від виробника
(калькуляцію).

Разом з тим, відповідно до частини
восьмої статті 55 МК України протягом 80
днів з дня випуску товарів декларант
або уповноважена ним особа може надати
митному органу додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються.

Позивач скористалася таким правом та
20.01.2014 року надіслала на адресу
Ягодинської митниці документи щодо
задекларованого у ВМД № 205070000/2013/055024
від 07.11.2013 року товару, які вказані у
графі «Для відміток митного органу»:
копія договору заліку однорідних вимог
від30.12.2013 року, прайс-лист фірми
виробника товару «Prime Food Sp.z o.o» (Польща)
від 04.11.2013 року, висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
від 17.01.2013 року № 05.03.02.-03/1431, висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» від 19.01.2014
року № 112, довідка про транспортні
витрати від 07.11.2013 року, лист від 20.01.2014
року № 20.

Ягодинська митниця листом від 27.01.2014
року №1/1.1-6/392 за результатами розгляду
документів, що надійшли від позивача,
зазначила на невідповідність в
документах та проінформувала про
неможливість застосування митної
вартості, заявленої декларантом,
оскільки митному органу було подано
договір заліку однорідних вимог від
30.12.2013 року, однак, відповідно до графи 33
Рішення про коригування митної
вартості необхідно було подати
банківські платіжні документи, що
підтверджували б перерахування коштів
в якості оплати за товар. Крім того, в
поданому до розгляду висновку
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи від 17.01.2013 року № 05.03.02-03/1431
зазначено контракт № 3/2013/PL від 03.01.2013
року, а митне оформлення товару
відбулось за контрактом 51/2013/PL від
01.11.2013 року. Також для розгляду було
подано довідку про транспортні витрати
від 07.11.2013 року, проте відповідно до
Наказу Міністерства фінансів України
від 24.05.2012 року № 599 «Про затвердження
форми декларації митної вартості та
правил її заповнення» для
підтвердження витрат на
транспортування декларантом подаються
транспортні (перевізні) документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість перевезення оцінюваних
товарів.

Однак, суд вважає неправомірною таку
відмову, викладену у листі від 27.01.2014
року №1/1.1-6/392, з наступних підстав.

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону
України «Про зовнішньоекономічну
діяльність» суб'єкти
зовнішньоекономічної діяльності мають
право укладати будь-які види
зовнішньоекономічних договорів
(контрактів), крім тих, які прямо та у
виключній формі заборонені законами
України.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 14
Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність» всі
суб'єкти зовнішньоекономічної
діяльності мають право самостійно
визначати форму розрахунків по
зовнішньоекономічних операціях
з-поміж тих, що не суперечать законам
України та відповідають міжнародним
правилам.

З системного аналізу вищезазначених
норм вбачається, що суб'єкти
зовнішньоекономічної діяльності
самостійно визначають форму
розрахунків по зовнішньоекономічних
операціях, та вносити зміни до
контрактів з приводу форм розрахунків.

Тому декларантом позивача було подано
на вимогу митного органу договір
заліку зустрічних однорідних вимог від
30.12.2013 року, який свідчить про проведені
розрахунки між сторонами.

Також суд зазначає, що такий договір
незаборонений чинним міжнародним
законодавством.

Крім того, у листі від 27.01.2014 року
№1/1.1-6/392 митний орган зазначив, що
позивачем було подано довідку про
транспортні витрати від 07.11.2013 року,
проте, для підтвердження витрат на
транспортування декларантом повинні
подаватись транспортні (перевізні)
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів. Однак,
суд не погоджується з такою позицією
відповідача, оскільки здійснюючи митне
оформлення товару за митною вартістю
визначеною за основним методом (за
ціною договору), у митну вартість
товару згідно ВМД № 205070000/2013/055024 від
07.11.2013 року були включені: ціна товару у
сумі 11600 євро та витрати на
транспортування товару до митного
кордону України у сумі 800 євро, крім
того, страхування зазначеного товару
не проводилось, оскільки умови
доставки EXW чи FCA згідно правил
Інкотермс - 2010 не вимагають
обов'язкового проведення страхування.

Декларантом подано довідку про те, що
ОСОБА_3 не понесла витрат пов'язаних з
навантаженням товару і тому ці витрати
не були включені до декларації при
митному оформленні.

Що стосується умов поставки, то
правилами ІНКОТЕРМС не заборонено
сторонам вносити певні зміни, щодо
порядку поставки товарів.

Також, суд зазначає, що Висновок
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи від 17.01.2013 року № 05.03.02.-03/1431
стосується не конкретної партії
товару, що зазначений у контракті, а на
весь аналогічний товар виробника. Крім
того, на момент митного оформлення
товару, зазначений висновок не був
скасований, а отже був чинним.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивачем було надано митному органу
усі необхідні документи, що дають
можливість визначити митну вартість
товару за першим методом визначення
митної вартості - за ціною договору
(контракту), а тому висновки
Ягодинської митниці щодо
документального не підтвердження
позивачем митної вартості товару «сало
свинне заморожене, без шкіри в
обрізках» є необґрунтованими.

У судовому засіданні відповідачем
Ягодинською митницею не подано жодного
доказу того, що в нього виникли
обґрунтовані сумніви у достовірності
поданих декларантом відомостей щодо
митного оформлення товару та не
наведено обґрунтованих підстав щодо
неможливості застосувати перший метод
визначення митної вартості товару.

Ягодинською митницею у даному випадку
не було доведено, що мало місце не
підтвердження декларантом
документально заявленої ним митної
вартості товару і що таке не
підтвердження викликало сумніви щодо
правильності застосування декларантом
методу визначення митної вартості за
ціною договору.

Суд не заперечує права митного органу
щодо самостійного визначення митної
вартості товарів, однак, це повинно
відбуватись із дотриманням чинного
законодавства, з використанням
повноважень, обґрунтовано, тобто з
врахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дій), з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації, з
врахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення.

У даному випадку при прийнятті
оскаржуваного рішення та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України митним органом в повній
мірі не виконані вищезазначені норми.

В процесі прийняття рішення було
використано лише інформацію
Держмитслужби та дані, відображені у
ВМД № 205070000/2013/51137 від 08.10.2013 року,
№ 209070000/2013/4337 від 16.10.2013
року, що не може в повній мірі
відображати правильність прийнятого
митним органом рішення про визначення
митної вартості товарів та
неможливості застосувати інші методи
визначення митної вартості товару та
ставити під сумнів правильність
визначеної митної вартості товару
позивачем.

Разом з тим, суд не погоджується з тим
фактом, що митний орган застосував
резервний метод визначення митної
вартості, не переконавшись в
неможливості застосувати попередні
методи, оскільки, згідно з статтею 57 МК
України передбачено, що кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу. І
лише у разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд зазначає, що у рішенні про
коригування митної вартості товарів
стверджується про проведення
процедури консультацій з декларантом
та досягнення згоди щодо неможливості
застосування методів визначення
митної вартості, які передбачені
статтями 50-63 Митного кодексу України.

У судовому засіданні представник
відповідача зазначив, що процедура
консультацій проводилася усно. Крім
того, представник відповідача не зміг
обґрунтувати чому неможливо було
використати попередні методи
визначення митної вартості які
передбачені статтями 50-63 Митного
кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, рішення про
коригування митної вартості товарів
№ 205000006/2013/000113/2 від 07.11.2013 року та
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформлення випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
205070000/2013/00166 від 07.11.2013 року винесені з
порушенням вимог чинного митного
законодавства, є протиправними та
підлягають скасуванню, а позов до
повного задоволення.

Інші доводи представників відповідача
не спростовують висновків суду
зроблених в даному судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 94
КАС України, якщо судове рішення
увалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, з Державного бюджету
України на користь позивача слід
стягнути судовий збір у розмірі 73,08
грн., сплачений відповідно до
платіжного доручення від 30.04.2014 року №
304.76.

Керуючись статтями 11, 17, 158, 160 ч. 3, 162, 163,
186 КАС України, на підставі Митного
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів Ягодинської митниці
Міндоходів № 205000006/2013/000113/2 від 07.11.2013
року.

Визнати протиправним та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформлення випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
Ягодинської митниці Міндоходів №
205070000/2013/00166 від 07.11.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 73
(сімдесят три) гривень 08 копійки.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі до 30 травня
2014 року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
Р.С. Денисюк