Справа № 815/1445/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Київ К/800/41999/13

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2013
р. у справі № 815/1445/13-а за позовом ОСОБА_1
до Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції про
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в
якому з урахуванням поданих уточнень
позовних вимог, просив скасувати
рішення Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень від 29.01.2013 року №
165650 та зобов'язати Реєстраційну службу
Одеського міського управління юстиції
здійснити державну реєстрацію права
власності ОСОБА_1 на підсобне
приміщення, загальною площею 48,65 кв.м.,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
згідно рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 25.05.2012 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 21 березня
2013 року адміністративний позов
задоволено в повному обсязі.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2013
р. Рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення, про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
позивач подав касаційну скаргу, в якій
просить його скасувати, залишивши в
силі рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована невірним
застосуванням судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстави до її задоволення, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 10.01.2013 року ОСОБА_1
звернувся до Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
із заявою про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, яка була прийнята
працівником Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області ОСОБА_2 та 10.01.2013 року
зареєстрована у базі даних про
реєстрацію заяв і запитів Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
за реєстраційним номером № 12795, про що
свідчить картка прийому заяви № 18475.

Разом із вказаною заявою ОСОБА_1 було
подано до Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
перелік наступних документів:
технічний паспорт (оригінал та копія),
виданий 15.09.2011 року КП «ОМБТІ та РОН»;
довідка № 333563/1, видана 31.03.2011 року КП
«Право» (два оригінали); рішення
Приморського районного суду м. Одеси
суду № 1522/11323/12 від 25.05.2012 року (завірена
копія та копія).

Також, 29.01.2013 року позивачем до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції було
додатково подано технічний паспорт та
рішення суду Приморського районного
суду м. Одеси суду № 1522/11323/12 від 25.05.2012
року.

За результатами розгляду
вищезазначеної заяви ОСОБА_1, Державний
реєстратор прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції
Шинкаренко Ю.В., керуючись ст. 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень», п.п. 16 та 23 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року № 703, прийняв рішення №
165650 від 29.01.2013 року, яким ОСОБА_1
відмовлено у державній реєстрації
права власності на нежитлове
приміщення, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, з посиланням на те, що подані
документи не відповідають вимогам
Закону та не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
позивач звернувся до суду із даною
позовною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки позивачем були надані
відповідачеві необхідні для
реєстрації права власності
правовстановлюючі документи, останній
не мав законних підстав для відмови у
реєстрації права власності на
зазначене нерухоме майно. Посилання
реєстратора на невідповідність
наданих документів вимогам,
установленим п. 5.23 ДСТУ 4163-2003, п. 57
Типової інструкції з діловодства у
центральних органах виконавчої влади,
Раді міністрів Автономної Республіки
Крим, місцевих органів виконавчої
влади та неможливість установити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують, оцінені
судом першої інстанції критично,
оскільки наведене в оскаржуваному
рішенні мотивування фактично полягає у
наданні правової оцінки змісту та
обґрунтованості рішення Приморського
районного суду м. Одеси суду № 1522/11323/12
від 25.05.2012 року, яким за позивачем
визнано право власності на нерухоме
майно, яке реєструється, що є
неприпустимим.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що надані позивачем
документи містять розбіжності, які
унеможливлюють установити
відповідність заявлених прав позивача,
у зв'язку з чим у державного
реєстратора були всі законні підстави
прийняти спірне рішення.

З таким висновком апеляційного суду
також погоджується колегія суддів,
беручи до уваги наступне.

Відповідно до частини першої статті 15
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку:
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; внесення записів до
Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Відповідно до п. 10 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року № 703 (зі змінами та
доповненнями) заявник разом із заявою
про державну реєстрацію подає органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
необхідні для такої реєстрації
документи, визначені цим Порядком, їх
копії, документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, та документ
про сплату державного мита.

Пунктом 27 вказаного Порядку
встановлено, що для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.
Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, серед іншого є
рішення суду, що набрало законної сили
щодо права власності та їх речових прав
на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 23 цього ж Порядку
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
визначено, що у державній реєстрації
прав та їх обтяжень може бути
відмовлено у разі, зокрема, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Як встановлено під час судового
розгляду, з метою проведення згаданої
державної реєстрації прав на нерухоме
майно позивачем було подано
відповідачу рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 25.05.2012 року
по справі № 1522/11323/12 (провадження №
2/1522/8462/12), яким задоволено позов ОСОБА_1
до Одеської міської ради про визнання
права власності на підсобне
приміщення, загальною площею 48, 65 кв.м.,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та
визнано за ОСОБА_1 право власності за
набувальною давністю на підсобне
приміщення, загальною площею 48, 65 кв.м.,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Будь-якого іншого опису майна, право
власності, на яке визнано за ОСОБА_1,
зазначене судове рішення не містить.

Водночас, як вбачається з наявних в
матеріалах справи документів,
досліджених судом апеляційної
інстанції, а саме: замовлення від 21.02.2011
року № 256 та плану підвального
приміщення катакомбного типу, довідка
про резервування адреси - АДРЕСА_1
видана на нежитлове підсобне
приміщення підвального типу, що не
узгоджується з рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 25.05.2012 року
по справі №1522/11323/12, так як ним визнано
за позивачем право власності саме на
підсобне приміщення.

З наданого позивачем технічного
паспорту, виготовленого КП «ОМБТІ та
РОН» станом на 15.09.2011 року, вбачається,
що приміщення розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 - нежитлове підсобне
підвального типу. При цьому, відповідно
до розділу III вказаного технічного
паспорта «Технічна характеристика
основних і підсобних приміщень»
приміщення складається з основних, з
них 1-е приміщення 48,7 кв.м.

Враховуючи наведені обставини
розбіжностей даних в поданих позивачем
документах щодо об'єкту реєстрації,
колегія суддів вважає вірним висновок
суду апеляційної інстанції про
неможливість встановити відповідність
заявлених прав на підставі цих
документів.

Таким чином, рішення апеляційного суду
про відмову у задоволенні позову
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному судовому розгляді усіх
обставин справи в їх сукупності. Судом
вірно встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення, не встановлено. Твердження
касаційної скарги зазначений висновок
суду не спростовують.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 2201, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2013
р. у справі № 815/1445/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: