Справа № 572/5312/13-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"02" червня 2014 р.
Справа № 572/5312/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бучик А.Ю.

суддів:
Майора Г.І.

Одемчука Є.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області на постанову Сарненського
районного суду Рівненської області від
"25" квітня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного
фонду України в Сарненському районі
Рівненської області про нарахування
та виплату щомісячної доплати до
пенсії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сарненського районного
суду Рівненської області від 25.04.2014
року зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Сарненському районі
Рівненської області провести
нарахування та виплачувати ОСОБА_3
доплату до пенсії по віку в розмірі 25%
мінімальної пенсії по віку з 10.06.2013
року.

В апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи та просить скасувати
постанову суду першої інстанції із
ухваленням нової про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Апеляційний розгляд справи
проводиться в порядку письмового
провадження за правилами,
встановленими ст. 197 КАС України.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Встановлено, що позивач перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Сарненському районі
Рівненської області та отримує пенсію
за віком та підвищення до пенсії, як
член сім'ї особи, що необґрунтовано
зазнала політичних репресій, але в
меншому розмірі, ніж визначено законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 є членом сім'ї особи, що зазнала
політичних репресій. В 1993 році
позивачку реабілітовано, згідно ст. 3
Закону України "Про реабілітацію жертв
політичних репресій на Україні".

Відповідно до пункту «г» статті 77
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», призначені пенсії
підвищуються громадянам, які
необґрунтовано зазнали політичних
репресій і згодом були реабілітовані,
призначені пенсії - на 50 процентів, а
членам їх сімей, яких було примусово
переселено, - на 25 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначено, що мінімальний розмір
пенсії за віком за наявності
відповідного страхового стажу
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не є
перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком. Адже чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті, мінімального розміру пенсії за
віком. Тому посилання в апеляційній
скарзі з приводу помилкового
застосування норм вказаного закону до
спірних правовідносин є
безпідставними.

Водночас сума, з якої здійснювався
розрахунок виплати позивачці,
передбаченої Законом України «Про
пенсійне забезпечення», визначалася
згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 16.07.2008 року № 654 "Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян". Зазначеною
постановою, всупереч вимогам Закону,
який встановлює розмір підвищення до
пенсії, як величину кратну відносно до
розміру мінімальної пенсії за віком,
визначеної Законом на час здійснення
виплати, установлено конкретний розмір
такого підвищення в твердій грошовій
сумі.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У відповідності до статті 22
Конституції України конституційні
права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що при визначенні розміру
виплат застосуванню підлягає саме ст. 77
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», а не постанова Кабінету
Міністрів України від 16.07.2008 року за №
654, яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

Доводи апелянта щодо правомірності
його дій у зв'язку з відсутністю джерел
фінансування на вказані виплати та
необхідність їх встановлення
бюджетним законодавством, є
безпідставними, оскільки реалізація
встановленого законом права не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не є
перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком. Адже чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті, мінімального розміру пенсії за
віком. Тому посилання в апеляційній
скарзі з приводу помилкового
застосування норм вказаного закону до
спірних правовідносин є
безпідставними.

Щодо періоду, за який має бути
нараховано та виплачено пенсійні
виплати, то суд правильно визначив його
відповідно до ч.2 ст.99 КАС України - у
межах строку звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
впливають на правильність прийнятого
рішення, яке постановлено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області залишити без задоволення, а
постанову Сарненського районного суду
Рівненської області від "25" квітня 2014 р.
- без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя (підпис)
А.Ю.Бучик

судді: (підпис)
Г.І. Майор

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ А.Ю.Бучик

Роздруковано та надіслано:

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області вул. Суворова,
8,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська
область,34500

- ,