Справа № 2а-11433/12/2670
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Данилишин В.М.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Троян
Н.М.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного
товариства "Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство" на постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 24
грудня 2012 року у справі за позовом
Відкритого акціонерного товариства
"Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство" до Державного агентства
рибного господарства України, треті
особи: Державне підприємство
"Селекційно-генетичний центр по
рибництву "Поділля", Державне
підприємство "Укрриба" про визнання
протиправним та скасування рішення
відповідача в частині визнання
протиправними дій відповідача та
визнання відсутності компетенції
(повноважень) відповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2012 року, позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
м.Києва з позовом до Державного
агентства рибного господарства
України, треті особи: Державне
підприємство "Селекційно-генетичний
центр по рибництву "Поділля", Державне
підприємство "Укрриба" про визнання
протиправним та скасування рішення
відповідача в частині визнання
протиправними дій відповідача та
визнання відсутності компетенції
(повноважень) відповідача. Свої позовні
вимоги мотивував тим, що 15 лютого 2012
року Державним агентством рибного
господарства України був виданий наказ
№88 "Про затвердження переліку
державного майна", згідно з пунктом 1
якого на баланс ДП "СГЦР "Поділля"
передані стави, перелік яких
зазначений у додатку до цього наказу.
Пунктом 2 наказу директору ДП "СГЦР
"Поділля" наказано ефективно
використовувати передане Підприємству
державне майно на праві повного
господарського відання. Вважає, що
оскаржуваний наказ суб'єктом владних
повноважень видано без наявності у
нього відповідних повноважень на
розпорядження об'єктами водного фонду,
оскільки право розпорядження
земельними ділянками, на яких
розміщені ці об'єкти, належать до
виключної компетенції органів
місцевого самоврядування та місцевих
органів державної влади. Також, наказ у
відповідній частині суперечить й
частині третій статті 3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень". З
урахуванням змін та доповнень до
позову просив суд визнати протиправним
та скасувати пункти 1, 2 наказу
Державного агентства рибного
господарства України від 15 лютого 2012
року №88 "Про затвердження переліку
державного майна" та його дії щодо
передачі нерухомого майна -
гідротехнічних споруд у Хмельницькій
області з балансу ДП "Укрриба" на баланс
ДП "СГЦР "Поділля" та про закріплення
такого майна на праві повного
господарського відання за ДП "СГЦР
"Поділля"; визнати відсутність
компетенції (повноважень) у Державного
агентства рибного господарства
України здійснювати передачу
нерухомого майна (гідротехнічних
споруд), тобто майна, яке не увійшло до
статутних капіталів підприємств,
створених в процесі приватизації, від
одного підприємства до іншого, які
належать до сфери управління
Державного агентства рибного
господарства України та відсутності у
нього компетенції (повноважень)
здійснювати управління земельними
ділянками водного фонду, водними
об'єктами, у тому числі й ставами-штучно
створеними водоймами.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 24
грудня 2012 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати
незаконну, на його думку, постанову
суду першої інстанції та постановити
нову про задоволення позову.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 червня 2013
року апеляційну скаргу ВАТ
"Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство" на постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 24
грудня 2012 року задоволено.

Постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 24 грудня 2012 року
скасовано та ухвалено нову постанову,
якою адміністративний позов ВАТ
"Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство" задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
пункти 1 та 2 наказу Державного
агентства рибного господарства
України від 15 лютого 2012 року №88.

Визнано протиправними дії Державного
агентства рибного господарства
України щодо передачі нерухомого майна
- гідротехнічних споруд, які
розташовані у Хмельницькій області, з
балансу ДП "Укрриба" на баланс ДП "СГЦР
"Поділля" та щодо закріплення такого
майна на праві повного господарського
відання за ДП "СГЦР "Поділля".

Визнано відсутність компетенції
(повноважень) у Державного агентства
рибного господарства України
здійснювати передачу нерухомого майна
(гідротехнічних споруд), яке не увійшло
до статутних капіталів підприємств,
створених у процесі приватизації, від
одного підприємства до іншого, які
належать до сфери управління
Державного агентства рибного
господарства України.

Визнано відсутність повноважень у
Державного агентства рибного
господарства України здійснювати
управління земельними ділянками
водного фонду, водними об'єктами, в тому
числі ставами - штучно створеними
водоймами.

Не погоджуючись з вищевказаним
рішенням, Державне агентство рибного
господарства України та ДП "СГЦР
"Поділля" подали касаційні скарги, в
яких просили скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 10 квітня 2014 року касаційні
скарги Державного агентства рибного
господарства України та Державного
підприємства "Селекційно-генетичний
центр по рибництву "Поділля" задоволено
частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 червня 2013
року в адміністративній справі за
позовом Відкритого акціонерного
товариства "Хмельницьке виробниче
сільськогосподарське-рибоводне
підприємство" до Державного агентства
рибного господарства України, треті
особи: Державне підприємство
"Селекційно-генетичний центр по
рибництву "Поділля", Державне
підприємство "Укрриба" про визнання
протиправним та скасування рішення
скасовано, а вказану справу направлено
на новий судовий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем 15 лютого 2012 року
оформлено оскаржуваний наказ, пунктами
1, 2 якого затверджено перелік
державного майна, переданого на баланс
Державного підприємства
"Селекційно-генетичний центр по
рибництву "Поділля", та наказано
законному представнику останного
ефективно використовувати державне
майно на праві повного господарського
відання.

Згідно з переліком (додаток до
оскаржуваного наказу), у повне
господарське відання Державним
підприємством "Селекційно-генетичний
центр по рибництву "Поділля" передано
відповідну кількість ставів,
розташованих на території
Хмельницької області.

За переконанням представників
позивача, таку передачу державного
майна відповідачем здійснено з
порушенням, оскільки чинним
законодавством не передбачено
можливості передачі нерухомого майна
шляхом закріплення за будь-якою
юридичною особою без факту передачі
такого майна. Тобто, оформивши
оскаржуваний наказ, затвердивши
перелік державного майна, яке
передається Державному підприємству
"Селекційно-генетичний центр по
рибництву "Поділля", та зобов'язавши
законного представника такої особи
ефективно використовувати передане їй
майно без належного оформлення прав на
таке майно, відповідач фактично
розпорядився земельними ділянками
водного фонду, тим самим перевищив свої
повноваження та порушив чинне
законодавство.

Не можливо погодитися з доводами
позивача щодо необхідності визнання
протиправним та скасування рішення
відповідача в частині, визнання
протиправними дій відповідача та
визнання відсутності компетенції
(повноважень) відповідача, виходячи з
аналізу наявних у матеріалах справи
документів та наступних положень і
обставин.

Так, згідно з п.п.1-4 Положення про
порядок передачі об'єктів права
державної власності, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 вересня 1998 року №1482 (також далі за
текстом Положення) (у редакції, чинній
на момент оформлення оскаржуваного
наказу), це Положення визначає порядок
безоплатної передачі об'єктів права
державної власності із сфери
управління міністерств, інших
центральних та місцевих органів
виконавчої влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, Фонду
державного майна, інших державних
органів, які відповідно до
законодавства здійснюють функції з
управління державним майном, об'єднань
підприємств, яким делеговано функції з
управління майном підприємств і
організацій, заснованих на державній
власності (далі - органи, уповноважені
управляти державним майном),
Національної академії наук, галузевих
академій наук, інших установ та
організацій, яким державне майно
передано у безоплатне користування
(далі - самоврядні організації), до
сфери управління інших органів,
уповноважених управляти державним
майном, або самоврядних організацій.

Об'єктами передачі згідно з цим
Положенням є: а) цілісні майнові
комплекси підприємств, установ,
організацій, їх структурних
підрозділів (далі - підприємства), крім
об'єктів, визначених підпунктом "д"
цього пункту. Структурний підрозділ
підприємства може бути об'єктом
передачі після виділення його в
установленому порядку в цілісний
майновий комплекс на підставі
розподільного балансу; нерухоме майно
(будівлі, споруди, у тому числі об'єкти
незавершеного будівництва, крім
об'єктів, зазначених в абзаці 2 п. 1 цього
Положення, а також нежитлові
приміщення), яке входить до складу
цілісних майнових комплексів
підприємств, що не підлягають
приватизації, або використовується для
розміщення органів державної влади,
після виділення його в окрему облікову
одиницю (інвентарний об'єкт) та за умови
подальшого укладення з іншими
балансоутримувачами будинку, в якому
передаються приміщення, договору про
спільне користування та утримання
будинку і прибудинкової території; б)
нерухоме майно (будівлі, споруди, у тому
числі об'єкти незавершеного
будівництва, крім об'єктів, зазначених
в абзаці 2 п. 1 цього Положення, а також
нежитлові приміщення), крім майна,
зазначеного в абзаці 2 підпункту "а"
цього пункту, після виділення його в
окрему облікову одиницю (інвентарний
об'єкт) за умови подальшого укладення з
іншими балансоутримувачами будинку, в
якому передаються приміщення, договору
про спільне користування та утримання
будинку і прибудинкової території; в)
акції (частки, паї), що належать державі
у майні господарських товариств (крім
передачі акцій державним органам
приватизації засновниками відкритих
акціонерних товариств, створених у
процесі корпоратизації); г) державне
майно, що не увійшло до статутного
капіталу господарських товариств,
створених у процесі приватизації,
корпоратизації; ґ) підприємства,
показники фінансово-господарської
діяльності яких погіршилися внаслідок
неефективного управління ними
органами, уповноваженими управляти
державним майном, або самоврядними
організаціями; д) цілісні майнові
комплекси підприємств, установ,
організацій, їх структурних
підрозділів у зв'язку з прийняттям або
скасуванням рішення про їх
приватизацію; е) інше окреме
індивідуально визначене майно
підприємств (крім нерухомого).

Ініціатива щодо передачі об'єктів
права державної власності може
виходити відповідно від органів,
уповноважених управляти державним
майном, або самоврядних організацій.

Передача об'єктів права державної
власності здійснюється за рішенням: а)
Кабінету Міністрів України - щодо
об'єктів, визначених підпунктами "а", "в"
і " ґ" п. 2 цього Положення; б) органів,
уповноважених управляти державним
майном, або самоврядних організацій за
погодженням з Міністерством
економічного розвитку і торгівлі,
Мінфіном і Фондом державного майна -
щодо об'єктів, визначених підпунктами
"б" і "е" п. 2 цього Положення; в)
засновника господарського товариства
та органу, уповноваженого управляти
державним майном, який приймає майно,
за погодженням з Міністерством
економічного розвитку і торгівлі,
Мінфіном і Фондом державного майна -
щодо об'єктів, визначених підпунктом "г"
п. 2 цього Положення; г) органів,
уповноважених управляти державним
майном, самоврядних організацій та
Фонду державного майна - щодо об'єктів,
визначених підпунктом "д" п. 2 цього
Положення.

Передача об'єктів державної власності
від одного підприємства до іншого (у
разі коли підприємства належать до
сфери управління одного і того ж
органу, уповноваженого управляти
державним майном, або самоврядної
організації) здійснюється: за рішенням
Кабінету Міністрів України на підставі
пропозиції органу, уповноваженого
управляти державним майном, або
самоврядної організації за
погодженням з підприємствами, Фондом
державного майна, Мінфіном і
Міністерством економічного розвитку і
торгівлі - щодо цілісних майнових
комплексів структурних підрозділів
підприємств, що не підлягають
приватизації, і нерухомого майна,
зазначеного в абзаці 2 підпункту "а" п. 2
цього Положення; за рішенням органів,
уповноважених управляти державним
майном, за погодженням з
підприємствами, Фондом державного
майна і Міністерством економічного
розвитку і торгівлі - щодо інших
цілісних майнових комплексів
структурних підрозділів підприємств
та нерухомого майна, зазначеного у
підпункті "б" п. 2 цього Положення; за
рішенням органу, уповноваженого
управляти державним майном, або
самоврядної організації за
погодженням з підприємствами - щодо
іншого окремого індивідуально
визначеного майна підприємств (крім
нерухомого).

Відповідач пояснював, що майно, що
передавалось з балансу Державного
підприємства "Укрриба" на баланс
Державного підприємства
"Селекційно-генетичний центр по
рибництву "Поділля", не відноситься до
цілісних майнових комплексів, а є
окремим індивідуально визначеним
майном підприємства.

При цьому, Державним підприємством
"Селекційно-генетичний центр по
рибництву "Поділля" зазначено, що
згідно з п.4 Положення, відповідач, як
засновник останнього, має право на
передачу об'єктів державної власності
за умови погодження такої передачі з
відповідними державними органами.

Поряд з цим, факт створення
відповідачем Державного підприємства
"Селекційно-генетичний центр по
рибництву "Поділля" та належності її до
сфери управління відповідача
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією наказу від 12 серпня 2009
року № 376 "Про створення державного
підприємства "Селекційно-генетичний
центр по рибництву "Поділля" та наказом
від 24 лютого 2012 року №105 "Про
затвердження переліку державних
підприємств, установ і організацій, що
належать до сфери управління
Держрибагентства України".

Вищий адміністративний суд України,
скасовуючи постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04 червня 2013 року, посилався на те, що
суд апеляційної інстанції не з»ясував
характер та спрямованість
оскаржуваного наказу, не перевірив яке
саме майно було об»єктом передачі
відповідно до спірного наказу, зокрема,
об»єкти водного фонду чи нерухоме
майно у вигляді дамб, насипів,
пристроїв для регулювання рівня води в
водоймах тощо, а отже, й не встановив у
повному обсязі обставини, які мають
значення для правильного вирішеня
спору.

У випадку, коли відповідно до
оскаржуваного наказу до передачі
підлягають об»єкти водного фонду разом
з дамбами, насипами, пристроями для
регулювання рівня води в водоймах тощо,
то Державне агентство рибного
господарства України не мало
повноважень на управління цими
об»єктами.

Враховуючи вказівки Вищого
адміністративного суду України, які є
обов»язковими для суду апеляційної
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що відповідно до
спірного наказу відповідачем
передавались об»єкти у вигляді дамб,
насипів, пристроїв для регулювання
рівня води в водоймах тощо, що
підтверджується Єдиним реєстром
Державного майна України. Дані споруди
прив»язані до водойм, тому носять назву
і номери.

Водойми ж, передані позивачу за
договорами оренди землі та договорами
передачі у постійне користування (том
V).

З аналізу викладених положень і
обставин, а також тверджень позивача та
Державного підприємства
"Селекційно-генетичний центр по
рибництву "Поділля" можливо дійти
висновку про відсутність у діях
відповідача порушень чинного
законодавства, оскільки, як вбачається
з наявних у матеріалах справи
документів, передачу державного майна
Державному підприємству
"Селекційно-генетичний центр по
рибництву "Поділля" проведено згідно з
Положенням, зокрема, за погодженням із
Державного підприємства "Укрриба", що
підтверджується листом від 27 жовтня 2011
року №02-07/947 "Про надання погодження",
Фондом державного майна України, що
підтверджується листом від 09 листопада
2011 року №10-16-15174 "Щодо передачі
гідроспоруд", та Міністерством
економічного розвитку і торгівлі
України, що підтверджується листом від
18 листопада 2011 року №3214-25/435, копії яких
містяться у матеріалах справи.

Стосовно доводів позивача щодо
обов'язкової державної реєстрації прав
на гідротехнічні споруди суд зазначає
наступне.

Так, відповідно до п. 1.7 розділу 1, п. 8.1
розділу 8 Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року №7/5 (у редакції, чинній
на момент оформлення оскаржуваного
наказу), державна реєстрація прав
проводиться реєстратором БТІ за
наявності матеріалів технічної
інвентаризації, підготовлених тим БТІ,
реєстратор якого проводить державну
реєстрацію прав на цей об'єкт.

Оформлення права власності на нерухоме
майно проводиться з видачею свідоцтва
про право власності за заявою про
оформлення права власності на нерухоме
майно.

Проведення інвентаризації об'єктів
нерухомого майна регулюється
положеннями Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24 травня
2001 року №127, якими, зокрема, визначено
порядок та методику проведення
технічної інвентаризації збудованих
(реконструйованих) будинків,
допоміжних будівель та споруд.

При цьому, відповідач також пояснював,
що розділ ІІ Інструкції містить
перелік об'єктів нерухомого майна.
Однак, у такому переліку не зазначено
такого об'єкта як гідротехнічні
споруди. Тобто, проведення
інвентаризації та виготовлення
свідоцтв про право власності на
гідротехнічні споруди не проводиться у
зв'язку з відсутністю
нормативно-правової бази щодо
проведення такої інвентаризації.

Викладені твердження представників
відповідача підтверджуються наявними
у матеріалах справи копіями
документів, а саме, заяв Державного
підприємства "Укрриба" від 21 липня 2011
року №07-13/590 та від 15 вересня 2011 року
№07-13/739, а також листів Теофіпольського
районного бюро технічної
інвентаризації від 03 жовтня 2011 року №301
та Хмельницького бюро технічної
інвентаризації від 01 вересня 2011 року №
7000/01-15.

Стосовно посилань позивача на судові
рішення у справі №2а-13452/11/2670 необхідно
зазначити наступне.

Після створення державного
підприємства «Селекційно-генетичний
центр по рибництву «Поділля» (в 2009 році)
частина вище вказаного державного
нерухомого майна в кількості 52 одиниці
була передана з балансу ДП «Укрриба» на
баланс ДП «СГЦР «Поділля». Інша частина
залишилась на балансі ДП «Укрриба».

Відповідно до наказу Державного
комітету рибного господарства України
від 01.11.2010 року №446 «Про
приймання-передачу державного майна з
балансу на баланс» за актом приймання -
передачі з балансу ДП «Укрриба» на
баланс ДП «СГЦР «Поділля» було
передано 49 об'єктів нерухомого майна -
гідротехнічних споруд.

Згідно до наказу Державного комітету
рибного господарства України від 04.12.2010
року №532 «Про приймання-передачу
державного майна» з балансу ДП
«Укрриба» на баланс ДП «СГЦР «Поділля»
було передано 3 об'єкти нерухомого
майна - гідротехнічні споруди.

Передача на баланс ДП «СГЦР «Поділля»
саме нерухомого майна, підтверджується
також і висновками, викладеними в
довідці Державного агентства рибного
господарства від 06.11.2011 року, складеної
комісійно за результатами перевірки
господарської діяльності ДП «СГЦР
«Поділля», проведеної за зверненням
ВАТ «Хмельницькрибгосп».

Так, комісією підтверджено про
перебування станом на 06 жовтня 2011 року
на балансі державного підприємства
«СГЦР «Поділля» нерухомого майна
балансовою вартістю 27 901 996,69 грн.. Сума
балансової вартості нерухомого майна -
гідроспоруд повністю збігається з
сумою балансової вартості майна -
гідроспоруд, зазначених в актах
передачі майна, укладених на підставі
наказів Державного агентства рибного
господарства від 03.11.2010 року №446 та від
04.12.2010 року №532.

Підтвердженням перебування на балансі
саме нерухомого майна, є звітність:
відомості про нерухоме державне майно
(форма №2б(д)), яка щорічно складається
державним підприємством, як
балансоутримувачем майна та подається
до органу управління майном -
Державного агенства рибного
господарства України, який в свою чергу
подає дану звітність до Фонду
Державного майна України. Звітність
складається у відповідності до наказу
Фонду державного майна України №197 від
03.02.2006р. Дані звітності включаються до
Єдиного реєстру об'єктів державної
власності, який формується Фондом
державного майна України у
відповідності до ст.12 Закону України
«Про управління об'єктами державної
власності».

Так, відповідно до звіту: відомості про
нерухоме державне майно (форма №2б(д)),
складеного станом на 01.01.2013 року, на
балансі підприємства перебувало
нерухоме визначеню в ньому балансовою
вартістю.

Подальше прийняття Державним
агентством рибного господарства
України наказу №88 від 15.02.2012 року «Про
затвердження державного майна» у
зв'язку з визнанням постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва 29.02.2012 року по справі
№2а-13452/11/2670, залишеним в цій частині в
силі постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.06.2012 року по цій же справі судом не
чинним наказу №446 від 01.11.2010 року не
потребувало складання нового акту
приймання-передачі майна, оскільки акт
приймання-передачі є лише внутрішнім
бухгалтерським документом про зняття
його обліку (балансу) одного
підприємства і взяття його на облік
(баланс) іншим підприємством.
Відсутність нового акту
приймання-передачі з балансу на баланс
вже на виконання нового наказу №88 від
15.02.2012 року не потребувалося, оскільки
майно вже перебувало на
бухгалтерському обліку (балансі) ДП
«СГЦР «Поділля», тому вказаним наказом
правомірно і обґрунтовано було
затверджено перелік державного майна,
переданого на баланс державного
підприємства.

Даний висновок підтверджено рішенням
Господарського суду Хмельницької
області від 23.08.2012 року по справі
№13/5025/420/12, залишеним в силі постановою
Вищого господарського суду України від
20.03.2013 року по цій же справі.

Крім того, має місце звернути увагу на
те, що видачі спірного наказу
передувало проведення Державним
агентством рибного господарства
інвентаризації державного майна -
гідроспоруд на підставі наказу від
09.02.2012 року №53 «Про комісію з питань
інвентаризації та формуванню переліку
державного майна», посилання на який
здійснюється і в преамбулі спірного
наказу від 15.02.2012 року №88. Додатком №2
до вказаного наказу від 09.02.2012 року №53
затверджено перелік державного майна -
гідроспоруд переданого на баланс ДП
«Селекційно-генетичний центр по
рибництву «Поділля» за результатами
інвентаризації, в якому зазначено
інвентарні номера кожного з об'єктів
нерухомого майна з визначенням його
первісної та залишкової вартостей.
Пунктом 1 наказу від 15.02.2012 року №88
повторно затверджено перелік
державного майна, переданого на баланс
ДП «Селекційно-генетичний центр по
рибництву «Поділля», перелік якого
(переданого майна) раніше було
затверджено у відповідності до додатку
2 наказу від 09.02.2012 року №53, тому без
скасування чи визнання недійсним
попереднього наказу, яким вже було
затверджено перелік державного майна -
гідроспоруд переданого на баланс ДП
«Селекційно-генетичний центр по
рибництву «Поділля», відсутні підстави
для визнання протиправним та
скасування пунктів 1 та 2 наказу
Відповідача від 15.02.2012 року №88, рішення
якого базувались на попередньому
законному акті Держрибагенства.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 лютого 2012 року у справі №2а-13452/11/2670
задоволено повністю позов ВАТ
"Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство" до Державного агентства
рибного господарства України, треті
особи: Фонд державного майна України,
Міністерство економічного розвитку і
торгівлі України та ДП "СГЦР "Поділля",
про визнання протиправним та
скасування наказу відповідача від 01
листопада 2010 року №446.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 червня 2012
року апеляційну скаргу відповідача
задоволено частково, постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 29 лютого 2012 року
скасовано в частині скасування наказу
відповідача від 01 листопада 2010 року №446
та прийнято у цій частині нове рішення,
яким відмовлено у задоволенні позову
ВАТ "Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство" до Державного агентства
рибного господарства України, треті
особи: Фонд державного майна України,
Міністерство економічного розвитку і
торгівлі України та ДП "СГЦР "Поділля",
про скасування наказу відповідача від
01 листопада 2010 року №446. В іншій частині
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 лютого 2012 року
залишено без змін.

Таким чином, твердження позивача про
погодження суду апеляційної інстанції
з рішенням суду першої інстанції у
справі 2а-13452/11/2670 щодо визнання
протиправним наказу відповідача від 01
листопада 2010 року №446 є такими, що не
відповідають дійсності.

Підсумовуючи викладені положення і
обставини, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що оскаржуваний
наказ є таким, що оформлений
відповідачем у чіткій відповідності до
чинного законодавства, а тому підстави
для його скасування повністю або в
частині у суду відсутні.

При цьому, враховуючи відмову у
задоволенні основної вимоги, а саме,
про визнання протиправним та
скасування оскаржуваного наказу в
частині, за переконанням суду, відсутні
підстави для задоволення похідних
позовних вимог про визнання
протиправними дій відповідача щодо
передачі нерухомого майна -
гідротехнічних споруд, які розташовані
у Хмельницькій області, з балансу
Державного підприємства "Укрриба" на
баланс Державного підприємства
"Селекційно-генетичний центр по
рибництву "Поділля" та щодо закріплення
такого майна на праві повного
господарського відання за останнім,
відсутності компетенції (повноважень)
відповідача здійснювати передачу
нерухомого майна (гідротехнічних
споруд), яке не увійшло до статутних
капіталів підприємств, створених у
процесі приватизації, від одного
підприємства до іншого, які належать до
сфери управління відповідача, а також
відсутності компетенції (повноважень)
відповідача здійснювати управління
земельними ділянками водного фонду,
водними об'єктами, у тому числі
ставками - штучно створеними водоймами.

На підставі викладених положень та
обставин, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що позов
відкритого акціонерного товариства
"Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство" до Державного агентства
рибного господарства України, треті
особи: державне підприємство
"Селекційно-генетичний центр по
рибництву "Поділля" та державне
підприємство "Укрриба", про визнання
протиправним та скасування рішення
відповідача в частині, визнання
протиправними дій відповідача та
визнання відсутності компетенції
(повноважень) відповідача є
безпідставним, необґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню
повністю.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних
повноважень, у випадку, якщо він є
відповідачем в адміністративній
справі, покладено обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом
адміністративного судочинства України
на кожну сторону, в не залежності від
того чи є вона суб'єктом владних
повноважень, покладено обов'язок щодо
доведення обставин на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства "Хмельницьке
виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство" - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 24
грудня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 03
червня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 02
червня 2014 року.

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Троян Н.М.

Твердохліб В.А.