Справа № 2а-4941/11/2170
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 р. Справа № 2а-4941/11/2170

Категорія: 10.2.3 Головуючий в 1 інстанції:
Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

за участю секретаря судового
засідання - Вишневської А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Амалтея» на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року в адміністративній справі за
позовом Херсонського міського центра
зайнятості до товариства з обмеженою
відповідальністю «Амалтея» про
повернення коштів матеріального
забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтня 2011 року Херсонський міський
центр зайнятості звернувся до суду з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «Амалтея», в якому
просив стягнути з відповідача 1456,42 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
відповідач не виконав свій обов'язок по
сплаті страхових внесків на випадок
безробіття за свого працівника ОСОБА_2,
остання не набула необхідний страховий
стаж для нарахування допомоги по
безробіттю у відповідності з ч.1 ст. 22,
ч.1 ст. 23 ЗУ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття".

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року адміністративний позов
задоволено, стягнено з ТОВ «Амалтея» на
користь позивача 1456,42 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, товариство з обмеженою
відповідальністю «Амалтея» подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні
адміністративного позову.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга не може бути
задоволена.

11 травня 2010 до ХМЦЗ звернулася
громадянка ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2) з
заявою про надання їй статусу
безробітної та виплати допомоги по
безробіттю.

Наказом №НТ100518 від 18.05.10, на підставі
наданих документів ОСОБА_2 присвоєно
статус безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_2
має страховий стаж 8 років 82 дні,
довідка про заробітну плату не
надавалась.

Роботодавцем ОСОБА_2 - ТОВ «Амалтея» за
період з 10.12.2009 по березень 2010 такі
обов'язкові виплати не здійснювались,
до відповідних Фондів внески не
перераховувались.

Судом першої інстанції також
встановлено, що згідно акту перевірки
достовірності страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" № 640/Р-3 (далі - акт
перевірки) від 09.06.2011 встановлено, що
ОСОБА_2 перебувала в трудових
відносинах з ТОВ "Амалтея" з 10.12.2009 та
звільнена 30.04.2010 згідно п.1 ст.36 КЗпП
України.

За висновком акту перевірки громадянці
заробітна плата була нарахована лише
за квітень 2010, в інших місяцях вона
була незастрахованою особою. З вини
відповідача відбулась надлишкова
сплата допомоги по безробіттю 1456,42 грн.

Листом № 08-11/3565 від 19.08.2011 відповідачу
запропоновано добровільно повернути
зазначені кошти протягом п'ятнадцяти
календарних днів від дня отримання
поштового відправлення. Однак, на
момент подачі позову та розгляду
справи сума боргу відповідачем не
погашена.

Згідно 2 Закону України «Про
зайнятість населення» безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» право на матеріальне
забезпечення на випадок безробіття
(далі по тексту - забезпечення) та
соціальні послуги мають застраховані
особи, а також незастраховані особи,
які вперше шукають роботу, інші
незастраховані особи у разі їх
реєстрації в установленому порядку як
безробітних. Порядок реєстрації осіб
як безробітних та умови надання їм
забезпечення встановлені розділом V
зазначеного Закону.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», виконавча дирекція Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття контролює
правильність витрат за страхуванням на
випадок безробіття, проводить
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення в порядку, встановленому
центральними органами виконавчої
влади у сфері праці та соціальної
політики, державної податкової
політики, Пенсійним фондом України за
погодженням з правлінням Фонду.
Пунктом 3 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України та Державної
податкової адміністрації України від 13
лютого 2009 року № 60/62 (далі по тексту -
Порядок), обов'язок розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
виконують районні, міськрайонні,
міські та районні у містах центри
зайнятості, на які покладено виконання
функцій робочих органів виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття, за
місцем реєстрації роботодавця як
платника внесків на
загальнообов'язкове соціальне
страхування на випадок безробіття.
Таким чином, з вищевикладеного слідує,
що Херсонський МЦЗ має право проводити
перевірки достовірності страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення, приймати
відповідні рішення за результатами
перевірок та звертатись до
адміністративного суду з позовом про
повернення коштів матеріального
забезпечення.

Відповідно до п. 1.1. "Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників", затвердженої Наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України 29.07.1993 р. N 58 (далі -
Інструкція) трудова книжка є основним
документом про трудову діяльність
працівника. За п. 2.4. Інструкції усі
записи в трудовій книжці про прийняття
на роботу, переведення на іншу постійну
роботу або звільнення, а також про
нагороди та заохочення вносяться
власником або уповноваженим ним
органом після віщання наказу
(розпорядження), але не пізніше
тижневого строку, а в разі звільнення -
у день звільнення і повинні точно
відповідати тексту наказу
(розпорядження).

Як передбачено в ст. 27 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування виплати та
надання соціальних послуг, на які має
право застрахована особа за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, може бути
припинено, якщо виплати призначено на
підставі документів, що містять
неправдиві відомості.

Згідно ч. 2 ст. 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» право на допомогу по
безробіттю без урахування страхового
стажу мають особи, визнані в
установленому порядку безробітними,
які протягом 12 місяців, що передували
початку безробіття, працювали менше 26
календарних тижнів, а також особи, які
бажають відновити трудову діяльність
після тривалої (більше 6 місяців)
перерви, та застраховані особи,
звільнені з останнього місця роботи з
підстав, передбачених статтею 37,
пунктами 3, 4, 7, 8, ст. 40, ст. 41 і 45 Кодексу
законів про працю України.

Відповідно до п. 7 Порядку протягом двох
робочих днів після прийняття рішення
центр зайнятості надсилає особі чи
роботодавцю рекомендованим листом
повідомлення про необхідність
протягом 15 календарних днів з дня
отримання повідомлення повернути
незаконно виплачені кошти. Зазначене
повідомлення направлене ТОВ "Амалтея"
22.08.2011 та отримане відповідачем 25.08.2011,
про що свідчить копія поштового
повідомлення з відміткою про вручення
у матеріалах справи. Однак, станом на
момент подачі позову зазначений борг
відповідачем не погашено.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі
посилається, що позивач, враховуючи
дані довідки про середню заробітну
плату ОСОБА_2 мав нараховувати та
виплачувати їй допомогу по безробіттю
відповідо до ч. 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Згідно ст.. 22 зазначеного Закону
застраховані особи, визнані в
установленому порядку безробітними,
які протягом 12 місяців, що передували
реєстрації особи як безробітної, за
даними Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування мають
страховий стаж менше шести місяців або
звільнені з останнього місця роботи з
підстав, передбачених статтею 37,
пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45
Кодексу законів про працю України,
особи, зазначені у частині другій
статті 6 цього Закону, мають право на
допомогу по безробіттю у мінімальному
розмірі.

Апеляційний суд не бере до уваги
зазначені доводи апелянта, оскільки
громадянка ОСОБА_2 звільнена 30.04.2010
згідно п.1 ст.36 КЗпП України, що не
передбачено ст.. 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги, крім
випадків, встановлених статтею 72 цього
Кодексу.

Позивач по справі довів наявність
незаконних дій з боку відповідача, у
досліджуваних судом відносинах.

За таких обставин, узагальнюючи
викладене, апеляційний суд
погоджується із висновком, що сума
боргу відповідача з повернення коштів
матеріального забезпечення підлягає
стягненню.

При розгляді справи судом першої
інстанції правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана відповідна правова
оцінка. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
підстав для скасування рішення суду та
задоволення апеляційної скарги не
вбачається.

В силу ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 196, п. 1ч. 1. ст.198, 200,
206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Амалтея»
залишити без задоволення, постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя /підпис/
Єщенко О.В.

суддя /підпис/
Димерлій О.О.

суддя /підпис/
Романішин В.Л.