Справа № 810/5877/13-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Лиска І.Г.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Ганечко О.М.,

суддів:
Коротких А.Ю.,Літвіної Н.М.,

при секретарі
Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від
20.11.2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Транс-Аеро-Хелдінг»» до
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним,
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним,
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 20.11.2013 року
позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволені позову в повному обсязі,
посилаючись на незаконність,
необ'єктивність, необґрунтованість
рішення, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Представник позивача заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
просив залишити постанову суду першої
інстанції без змін.

Представник відповідача не з'явився,
будучи належним чином повідомленим, що
не перешкоджає слуханню спірного
питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України - за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції, суд апеляційної
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, з
19.09.2013 року по 25.09.2013 року, на підставі
направлення від 19.09.2013року №108, та
згідно з наказом від 19.09.2013 року №108
(щодо здійснення позапланової виїзної
перевірки ТОВ «ТРАНС-АЕРО-ХЕНДЛІНГ»,
виданих Бориспільською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області,
Безсмертним Миколою Миколайовичем -
головним державним
ревізором-інспектором перевірок
платників податків та перевірок з
окремих питань управління податкового
аудиту Бориспільської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області,
державним службовцем 13 рангу, згідно із
пунктом 78.1.11 статті 78 Податкового
кодексу України, на виконання
постанови старшого слідчого з ОВС
Слідчого управління фінансових
розслідувань МГУ Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування ВП
підполковника податкової міліції В.В.
Мойсеєнко від 13.08.2013 року, винесеної по
кримінальному провадженню №
0000002 проведена позапланова виїзна
перевірка фінансово-господарської
діяльності Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТРАНС-АЕРО-
ХЕНДЛІНГ», з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Консалекс» за період з 01.01.2011р. по
31.12 2012 року

Результати перевірки оформлено Актом
від 02.10.2013 року №150/22-1/37027321 «Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Транс-Аеро-Хендлінг» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ «Консалекс» () за
період з 01.01.2011року по 31.12.2012 р.

У ході перевірки органом державної
податкової служби була використана
інформація:

- Автоматизованих інформаційних
систем «Податковий Блок»;

- Постанова слідчого з ОВС Слідчого
управління фінансових розслідувань
МГУ Міндходів - Центрального офісу з
обслуговування ВП підполковника
податкової міліції В.В. Мойсеєнко від
13.08.2013 року

Перевіркою встановлено порушення п.п.
139.1.9 п. 139.1. ст. 139 Податкового Кодексу
України від 02 грудня 2010 року із змінами
та доповненнями, що призвело до
заниження податку на прибуток на суму
2189156.00 грн., в т.ч. по періодах: кв. 2011
року на суму 396146,00 грн., 4 кв. 2011 року на
суму 910048,00 грн., 1 кв. 2012 року на суму
399421.00 грн., ІІ кв. 2012 року на суму 483541,00
грн., п. 198.3, п. 198.6 статті 198 Податкового
Кодексу України від 2 грудня 2010 року, що
призвело до заниження податку на
додану вартість всього у на суму 1976738.00
грн., а саме: Липень 2011 року у сумі 53075,00
грн., Серпень 2011 року у сумі 124553,00 грн.,
Вересень 2011 року у сумі 166847,00 грн.,
Жовтень 2011 року у сумі 191609,00 грн.,
Листопад 2011 року у сумі 334008,00 грн.,
Грудень 2011 року у сумі 265730,00 грн., Лютий
2012 року у сумі 380401,00 грн., Квітень 2012
року у сумі 434969,00 грн., Травень 2012 року у
сумі 25546,00 грн., п.1, п.5 ст.203, п.1, п.2 ст.215,
п.1 ст.216. ст.228, ст.626. ст.629, ст..650, ст.655,
ст.658, ст.662 ЦК України в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
по правочинах, здійснених: ТОВ
«ТРАНС-АЕРО-ХЕНДЛІНГ» з ТОВ
«Консалекс» ()за період
з 01.01.2011р. по 31.12 2012р. .

Не погоджуючись з висновками Акта
перевірки, позивачем було направлено
до Бориспільської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області заперечення від
08.10.2013року.

За результатом розгляду заперечень,
15.10.2013 року за №1819/22-1/10/10-04
Бориспільською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області направлено на
адресу позивача відповідь, згідно якої
висновки Акту перевірки залишено без
змін.

21 жовтня 2013 року (вх. №77/10-13) позивачем
отримано податкові
повідомлення-рішення Бориспільської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області
від 17.10.2013 року № та №,
відповідно яких позивачу визначено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 2 965 107,00
грн., (в тому числі 1 976 738,00 грн. - за
основним платежем, 988 369,00 грн.
- за штрафними (фінансовими) санкціями),
та суму грошового зобов'язання з
податку на прибуток в розмірі 2 630 637,00
грн., (в тому числі 2 189 156,00 грн. - за
основним платежем, 441 481,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями).

Пунктом 85.9. ст.85 ПК України,
передбачено, що у разі коли до початку
або під час проведення перевірки
оригінали первинних документів,
облікових та інших регістрів,
фінансової та статистичної звітності,
інших документів з питань обчислення і
сплати податків та зборів, а також
виконання вимог іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, були
вилучені правоохоронними та іншими
органами, зазначені органи зобов'язані
надати для проведення перевірки
контролюючому органу копії зазначених
документів або забезпечити доступ до
перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та
підписами посадових (службових) осіб
правоохоронних та інших органів, якими
було здійснено вилучення оригіналів
документів, або яким було забезпечено
доступ до перевірки вилучених
документів, повинні бути надані
протягом трьох робочих днів з дня
отримання письмового запиту
контролюючого органу.

У разі якщо документи, зазначені в
абзаці першому цього пункту, було
вилучено правоохоронними та іншими
органами, терміни проведення такої
перевірки, у тому числі розпочатої,
переносяться до дати отримання
вказаних копій документів або
забезпечення доступу до них.

Але, всупереч зазначеним вимогам
Податкового Кодексу України, в Акті
перевірки не зазначено, що у ТОВ
«Транс-Аеро-Хендлінг», відповідно до
ухвали слідчого судді Солом'янського
районного суду м. Києва Агафонова С.А.
від 03.06.2013року (кримінальне провадження
№1-кс/760/1981/13), всі документи
стосовно господарських операцій ТОВ
«Транс- Аеро-Хендлінг» із ТОВ
«Консалекс» вилучені старшим
оперуповноваженим з ОВС ОУ МГУ
Міндоходів Центрального офісу з
обслуговування великих платників
Коваленко І.В. в період 01.07.-08.07.13р, про що
відповідача було повідомлено
листом від 23.09.13 р. №309/01-13, який
отримав власноруч перевіряючий
25.09.2013року.

Так як, перевірка не зупинялась, а копії
з вилучених в приміщенні Центрального
офісу з ОВП Міндоходів документів
позивач не мав змоги зробити, то,
відповідно працівник відповідача не
мав змоги досліджувати первинні
документи і, відповідно, робити на них
посилання в Акті перевірки.

Отже, Бориспільською ОДПІ ГУ Мідоходів
у Київській області було порушено
процедуру проведення позапланової
виїзної перевірки позивача.

Судом встановлено, що в період, який
перевірявся, позивач мав
фінансово-господарські відносини з
постачальником ТОВ «Консалекс» .

Відповідно до частини 1 статті 626
Цивільного кодексу України, договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України,
передбачено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

У відповідності до приписів статті 638
Цивільного кодексу України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Як зазначено в Акті перевірки, між
позивачем та ТОВ «Консалекс» було
укладено Договір від 04.07.2011 року
№0407К-1 на поставку
нафтопродуктів .

Відповідно до Договору поставки
від 04.07.2011 року №0407К-1 були виписані
накладні (прибуткові та податкові
накладні), перелік яких міститься в
Акті перевірки та наявність яких не
заперечується в Акті перевірки.

Суми податку на додану вартість по
зазначеним в Акті перевірки
податковим накладним 19776738 грн.
включено до податкового кредиту за
період з липня 2011 року по травень
2012року та до витрат, що
враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування з податку на
прибуток в період з 01.01.2011 року по
31.12.2012 року включено суму 9883684грн.

Згідно з вимогами пункту 198.3 статті 198
ПК України, встановлено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України,
встановлено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

В Акті перевірки наведено перелік по
господарських відносинах з ТОВ
«Консалекс» за липень 2011 року - травень
2012 року первинних документів, а саме:
податкових накладних.

При цьому, в Акті перевірки відсутні
будь-які посилання на те, що виписані
ТОВ «Консалекс» податкові накладні, їх
оформлення, не відповідають вимогам
чинного законодавства України.

Як встановлено судом першої інстанції,
в Акті перевірки зазначається, що
відповідно до положень п.п. 198.3, п. 198.6
ст.198 ПК України, не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку із придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Однак, перевіряючим в Акті перевірки не
зазначено, що у ТОВ
«Транс-Аеро-Хендлінг», відповідно до
ухвали слідчого судді Солом'янського
районного суду м. Києва Агафонова С.А.
від 03.06.13р. (кримінальне провадження
№1- кс/760/1981/13), всі документи стосовно
господарських операцій ТОВ
«Транс-Аеро-Хендлінг» із ТОВ
«Консалекс» вилучені старшим
оперуповноваженим з ОВС ОУ МГУ
Міндоходів Центрального офісу з
обслуговування великих платників
Коваленко І.В. в період з 01.07. по
08.07.13р..

Крім того, на офіційному сайті
Міністерства доходів і зборів України,
в розділі «Анульовані свідоцтва
платників ПДВ» міститься інформація,
що у ТОВ «Консалекс» свідоцтво
платника ПДВ анульовано 03.10.2013р.

Як встановлено, ТОВ "Консалекс" було
зареєстровано як юридична особа
24.06.2010 року і в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців відсутні записи про
припинення даної юридичної особи або
її відсутність за місцемзнаходження.

Тобто, в періоді виконання
господарських операцій, а саме з 01.01.2011
року по 31.12.2012 року, ТОВ «Консалекс» був
зареєстрованим як юридична особа та
як платник ПДВ, мав відповідне
свідоцтво та право на виписку
податкових накладних.

Також в Акті не вказано, чому первинні
документи не можуть свідчити про
здійснення господарських операцій між
сторонами та про досягнення кінцевого
результату по укладених угодах.

Отримані за договором
паливно-мастильні матеріали були
призначені для використання і були
використані у господарській
діяльності позивача, на
підтвердження чого позивачем надано
суду бухгалтерську довідку
№00151/382-11/13 від 19.11.2013 року про
наявність на балансі 163 одиниць
автотранспорту та
спецавтотранспорту, завірену копію
балансу (фінансового звіту) станом на
01.01.2012 року та станом на 01.01.2013 року,
копію Генеральної угоди №02.1.1-14/23.30-78
від 15.04.2010 року «Про комерційне
використання послуг з забезпечення
спецтранспортом та засобами
механізації» між Державним
підприємством «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» та ТОВ
«Транс-Аеро-Хендлінг», копію
сертифікату відповідності
№КВР-СКО-78-01, №КВР-СКО-108-02, завірені
копії заправочних відомостей за
період з липня 2011 року по травень
2012 року.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України,
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Статтею 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.99р. № 996-XIV,
із змінами та доповненнями (надалі
Закон № 996-XIV) зазначено, що сфера дії
Закону поширюється на всіх юридичних
осіб створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
їх організаційно-правових форм і форм
власності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Виходячи зі змісту пункту 2 статті 3
Закону № 996-XIV, бухгалтерський облік є
обов'язковим видом, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена підпунктом 1.2
пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 №88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 05.06.1995 №168/704 (надалі
Положення №168/704).

Первинні документи, як встановлено
підпунктом 2.1 пункту 2 Положення №168/704 -
це документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Підпунктом 2.4 пункту 2 Положення №168/704
та статтею 9 Закону №996- ХІУ, визначено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даними
нормами, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документ, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Такі первинні документи
повинні мати обов'язкові реквізити:
назву документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
їх оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.2.16 Положення №168/704 (в
редакції, чинній на час виникнення
правовідносин), забороняється приймати
до виконання первинні документи на
операції, що суперечать
нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам.

Тобто, твердження відповідача, що
первинні документи не мають юридичної
сили, і не надають права позивачу
формувати дані податкового обліку, не
підтверджено належними доказами.

Крім того, висновки Бориспільської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області
щодо безпідставності включення до
податкового кредиту та до валових
витрат сум по операціям з ТОВ
«Консалекс» зроблено без дослідження,
вивчення та врахування первинних
документів платника податків позивача
та контрагента позивача.

Тобто, Бориспільською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області
фактично покладено на позивача вину
за можливе невиконання контрагентами
(та/або їхніми контрагентами)
податкових зобов'язань, визначених
законодавством.

Однак, чинним законодавством України
не передбачена відповідальність
суб'єкта господарювання за
зобов'язаннями іншого суб'єкта
господарювання, в тому числі за
податковими зобов'язаннями.

Чинним законодавством України,
обов'язок контролювати звітність
контрагента на суб'єктів
господарювання не покладено. Крім того,
суб'єкт господарювання не має права
контролювати звітність або
своєчасність сплати податків іншими
особами. Натомість законодавством
України встановлено, що якщо
віднесення сум до складу податкового
кредиту відбувається на підставі
належним чином оформлених
розрахункових, платіжних та інших
документів, обов'язковість ведення
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку, дії платника
податку є правомірними.

Пунктом 8 статті 19 ГК України,
передбачено, що усі суб'єкти
господарювання зобов'язані самостійно
здійснювати первинний (оперативний) та
бухгалтерський облік результатів
своєї роботи, складати статистичну
інформацію, а також надавати
відповідно до вимог закону фінансову
звітність та статистичну інформацію
щодо своєї господарської діяльності,
інші дані, визначені законом.
Забороняється вимагати від суб'єктів
господарювання інформації та інших
даних, не передбачених законом або з
встановленого законом.

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що включення
Товариством до складу податкового
кредиту загальної суми 1 976 738,00грн., як
суми податку на додану вартість,
сплаченої за отримані послуги (роботи)
та підтверджені податковими
накладними, відповідає вимогам пункту
198.6 статті 198 ПК України.

Стосовно безпідставності включення до
складу валових витрат, витрат не
підтверджених відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку, що
призвело до заниження суми податку на
прибуток у розмірі 2 189 156,00 грн., колегія
суддів зазначає наступне.

Нормами підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 ПК України, встановлено, що не
включаються до складу витрат, витрати
непідтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Тобто, для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток,
витрати мають бути фактично здійсненні
і підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Витрати, понесені позивачем за
договором, укладеним з ТОВ «Консалекс»,
були віднесені ним до складу витрат
за відповідні звітні періоди, оскільки
дані витрати, відповідно до вимог
підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК
України, підтверджуються відповідними
первинними документами.

Оскільки Бориспільською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області, під час
проведення перевірки, не було надано
належної оцінки первинним документам,
то і висновок податкового органу про
безпідставність віднесення до складу
витрат позивачем за перевіряємий
період витрат, понесених за договором
укладеним з ТОВ «Консалекс», є
безпідставним та не підтверджуються
податковим органом жодним належним
доказом.

В ході перевірки не досліджено питання
подальшого використання в
господарській діяльності отриманих
паливно-мастильних матеріалів.

Щодо висновку Бориспільської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області про
порушення позивачем вимог пунктів 1,5
ст.203, п.1,2 ст.215, п.1 ст.216, ст.228, ст.626, ст.629,
ст.650, ст.655, ст.658, ст.662 Цивільного
кодексу України (надалі ЦК України) про
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочину, який не
спрямований на реальне настання
наслідків, що обумовлені ним,
здійснених позивачем при отриманні
паливно-мастильних матеріалів, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до Акта перевірки,
Бориспільська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області дійшла висновку
про нікчемність укладеного між
позивачем та його контрагентом
правочину (стор. 14,25 Акту перевірки) на
підставі розгляду матеріалів
перевірок, які здійснені іншими
податковими органами, в яких
досліджувались (або зазначено про
неможливість дослідження)
господарські взаємовідносини цих
контрагентів та господарські
взаємовідносини цих контрагентів з
іншими підприємствами. Посилання в
Акті перевірки щодо порушення статтей
ЦК України не підтверджується
встановленими в ході проведеної
перевірки фактами порушень за текстом
Акту перевірки.

Згідно з вимогою п.1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1, 2, 3, 5, 6 ст. 203
цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України, передбачено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства, воєвиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом, правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 статті 207 ГК України, також
передбачено, що господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Таким чином, недійсність правочину
може бути визнана лише за рішенням
суду. Інших підстав для визнання
правочину недійсним, чинним
законодавством України не передбачено.

Згідно з вимогами частин 2, 3 статті 215 ЦК
України, якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).
Визнання правочину недійсним судом не
вимагається лише у тому випадку, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин).

Тому, посилання Бориспільської ОДПІ на
приписи статті 203 ЦК України є
безпідставними, так як зазначені норми
можуть використовуватися лише при
визнанні правочинів недійсними в
судовому порядку.

Будь-яких рішень суду про визнання
договору, укладеного між позивачем та
ТОВ "Консалекс"
недійсним відповідачем суду не
надано, як і не повідомлено про його
існування.

Згідно статті 228 ЦК України, правочин,
який порушує публічний порядок, є
нікчемним. Правочин вважається таким,
що порушує публічний порядок, якщо він
був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

З аналізу Акту перевірки вбачається, що
висновки Бориспільської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області про
нікчемність правочинів є
необгрунтованими, оскільки податковим
органом не наведено жодної
аргументованої підстави вважати,
укладений позивачем договір з ТОВ
«Консалекс» таким, що завідомо
укладений всупереч інтересам держави і
суспільства, порушує публічний
порядок, конституційні права і свободи
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.

Позивач не мав наміру порушувати і не
порушив інтереси Держави і
суспільства, публічний порядок,
конституційні права і свободи людини і
громадянина, не знищував, не
пошкоджував майно фізичної або
юридичної особи, Держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, і незаконно не заволодівав
ним.

Отримані від ТОВ «Консалекс»
паливно-мастильні матеріали, позивачем
використано у господарській
діяльності, а саме, для заправки
власного спецавтотранспорту, який
здійснював наземне обслуговування
повітряних суден авіаперевізників в
Міжнародному аеропорту «Бориспіль», що
не спростовується та не заперечується
викладеним в Акті Бориспільської ОДПІ
за результатами проведеної виїзної
перевірки.

Крім того, чинне законодавство України
не передбачає право податкового органу
визнавати дані, які відображаються
суб'єктами господарювання у податкових
деклараціях за перевіряємий період -
недійсними.

Тому, висновок Бориспільської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області в Акті
перевірки (стор. 14,25,30) про нікчемність
не може бути належною юридичною
підставою для винесення оскаржуваних
рішень та має лише інформативний
характер.

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що податкові
повідомлення рішення від 17.10.2013 року
№ та № винесені
Бориспільською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Київській
області з порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки доказів
вчинення позивачем правопорушення у
сфері саме податкових правовідносин
немає, а тому застосування санкцій
податкового законодавства у вигляді
донарахування податкових зобов'язань
та штрафу є безпідставним та
необґрунтованим.

За таких обставин, апеляційна скарга є
необґрунтованою, її доводи не знайшли
свого підтвердження під час судового
розгляду, не спростовують висновків
суду першої інстанції, а тому у її
задоволенні необхідно відмовити, а
рішення суду першої інстанції підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 20.11.2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Ганечко

Судді:
А.Ю. Коротких

Н.М. Літвіна

Повний текст ухвали виготовлений 30.05.2014
року.

.

Головуючий суддя
Ганечко О.М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.