Справа № 448/137/14-а, 6а-448/49/14
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
Справа № 876/2288/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Мостиському районі
Львівської області на ухвалу
Мостиського районного суду Львівської
області від 03 лютого 2014 року про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення за заявою старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Мостиського
районного управління юстиції
Львівської області у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Мостиському районі
Львівської області про стягнення
виплат ,,дитині війни", -

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2014 року старший державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Мостиського
районного управління юстиції
звернувся в суд із заявою про зміну
способу і порядку виконання постанови
Мостиського районного суду Львівської
області від 29.09.2011 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України (УПФУ) в
Мостиському районі Львівської області
про стягнення виплат ,,дитині війни",
шляхом стягнення донарахованих за
постановою Мостиського районного суду
Львівської області коштів з рахунку
УПФУ в Мостиському районі Львівської
області.

Ухвалою Мостиського районного суду
Львівської області від 03 лютого 2014 року
заяву старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Мостиського районного управління
юстиції Львівської області Бідак О.Є.
про зміну способу і порядку виконання
рішення суду задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, УПФУ в Мостиському районі
Львівської області оскаржило його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржена ухвала прийнята з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, з помилковим застосуванням
норм матеріального права, порушенням
норм процесуального права та підлягає
скасуванню.

Просить скасувати оскаржену ухвалу та
прийняти нову, якою у задоволенні заяви
відмовити.

Оскільки особи, які беруть участь у
справі, у судове засідання не прибули,
хоча належним чином були повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, апеляційний суд у
відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає можливим здійснювати розгляд
справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
належить задовольнити.

Задовольняючи заяву про зміну способу
виконання судового рішення, суд першої
інстанції виходив із того, що
невиконання судового рішення у даній
справі призведе до порушення прав
позивача, а зміна способу виконання на
стягнення не змінює сутність самого
рішення суду.

Однак, на думку апеляційного суду такі
висновки суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам
справи, нормам матеріального права та є
помилковими.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи суд вбачає, що
згідно виконавчого листа № 2а-1155/11,
виданого Мостиським районним судом
Львівської області 24.09.2013 року,
зобов'язано УПФУ в Мостиському районі
провести перерахунок та виплатити
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як дитині війни
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, беручи за основу
розмір мінімальної пенсії за віком
встановлений ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за період з
15.03.2011 року по 22.07.2011 року включно з
урахуванням вже проведених виплат.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини судового
рішення викладеної у виконавчому листі
та синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин заявник просить
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи суд вбачає, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також суд апеляційної інстанції
наголошує, що "захист порушеного права
у судовому рішенні" і "спосіб виконання
судового рішення" не є тотожними
поняттями (процесуальними
інститутами).

Аналіз оскарженого рішення суду першої
інстанції свідчить про те, що суд
першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний суд
дійшов висновку про те, що суд першої
інстанції оскаржену ухвалу постановив
з порушенням норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання, а
тому така підлягає скасуванню з
прийняттям нової ухвали про відмову у
задоволенні заяви про зміну способу
виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 202, 205, 206, 212, 254,
263 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Мостиському
районі Львівської області -
задовольнити.

Ухвалу Мостиського районного суду
Львівської області від 03 лютого 2014 року
у справі № 448/137/14-а скасувати та
постановити нову ухвалу, якою в
задоволенні заяви старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Мостиського
районного управління юстиції
Львівської області про зміну способу і
порядку виконання судового рішення
відмовити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов