Справа № 2а/2470/1931/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/71711/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Державної фінансової
інспекції у Чернівецькій області до
Відділу державної виконавчої служби
Глибоцького районного управління
юстиції в Чернівецькій області, третя
особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - державний виконавець
Відділу державної виконавчої служби
Глибоцького районного управління
юстиції в Чернівецькій області
Коломієць В.К. про визнання незаконною
та скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Державної
фінансової інспекції у Чернівецькій
області на постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 20
серпня 2012 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року Державна фінансова
інспекція у Чернівецькій області
звернулася до суду з позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Глибоцького районного управління
юстиції в Чернівецькій області, третя
особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - державний виконавець
Відділу державної виконавчої служби
Глибоцького районного управління
юстиції в Чернівецькій області
Коломієць В.К. про визнання незаконною
та скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження від 11 липня
2012 року ВП №9590455 за виконавчим
листом, виданим Господарським судом
Чернівецької області 06 травня 2008 року
у справі №6/54.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 20 серпня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 23 жовтня 2012
року, позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Державна фінансова інспекція у
Чернівецькій області звернулася з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та ухвалити нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в провадженні
відповідача знаходилось виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №6/54 виданого 06 травня 2008 року
Господарським судом Чернівецької
області про зобов'язання Підприємства
вжити заходів стосовно забезпечення
відшкодування безоплатно переданого
державного майна фізичним та юридичним
особам, шляхом надання благодійних та
спонсорських допомог на суму 40571,31 грн.

23 травня 2008 року відповідачем прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження за виконавчим листом №6/54
виданим Господарським судом
Чернівецької області 06 травня 2008 року
по вжиттю заходів стосовно
забезпечення відшкодування безоплатно
переданого державного майна фізичним
та юридичним особам, шляхом надання
благодійних та спонсорських допомог на
суму 40571,31 грн.

21 серпня 2008 року відповідачем прийнято
постанову про накладення штрафу у
розмірі 340,00 грн. на Державне
підприємство "Чернівецьке лісове
господарство" у зв'язку з невиконанням
зобов'язання про вжиття заходів
стосовно забезпечення відшкодування
безоплатно переданого державного
майна фізичним та юридичним особам,
шляхом надання благодійних та
спонсорських допомог.

26 травня 2009 року відповідачем прийнято
постанову про накладення штрафу у
розмірі 510,00 грн. на Державне
підприємство "Чернівецьке лісове
господарство" у зв'язку з невиконанням
повторно зобов'язання про вжиття
заходів стосовно забезпечення
відшкодування безоплатно переданого
державного майна фізичним та юридичним
особам, шляхом надання благодійних та
спонсорських допомог.

27 травня 2011 року начальником ВДВС
Глибоцького РУЮ Вікованом В.С.
затверджено подання про порушення
кримінальної справи стосовно
посадових осіб Державного
підприємства "Чернівецьке лісове
господарство" у зв'язку з ненаданням
Боржником відомостей про виконання
зобов'язання повторно.

11 липня 2012 року відповідачем, на
підставі пункту 8 частини 1 статті 49,
статті 50 Закону України від 21.04.1999 №606-
ХІV «Про виконавче провадження»
винесено постанову ВП №9590455 про
закінчення виконавчого провадження за
вказаним виконавчим листом.

Підставою для закінчення виконавчого
провадження за вказаним виконавчим
листом стали листи Державного
підприємства "Чернівецький
держлісгосп" від 05 квітня 2012 року
№№ 300-310 з проханням до осіб, які у 2005-2007
роках отримали благодійну допомогу, а
саме до Директора Українського центру
підготовки, перепідготовки та
підвищення кваліфікації кадрів
лісового господарства, гр. ОСОБА_5,
Голови Чернівецької обласної
організації лісівників України,
Начальника УСБУ в Чернівецькій
області, Директора Глибоцького
територіального центру, Настоятеля
Свято-Вознисенського монастиря,
Начальника Куликівської прикордонної
застави, Валя-Кузьмінського сільського
голови, Ректора Буковинського
державного медичного університету,
Директора Сторожинецького лісового
коледжу повернути кошти на загальну
суму 40571,30 грн., відповідно до яких,
Боржником вжито всіх заходів
направлених на забезпечення
відшкодування безоплатно переданого
майна.

На підставі наданих Боржником
документів відповідач прийшов до
висновку про виконання судового
рішення, у зв'язку із чим виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 11.07.2012р. ВП №9590455.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився і суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що відповідачем правомірно прийнято
постанову про закінчення виконавчого
провадження, оскільки боржником
фактично виконано в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим документом
виданим 06 травня 2008 року Господарським
судом Чернівецької області по справі
№6/54.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій,
виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
регулюються Законом України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року №606.

Відповідно до статті 1 вищевказаного
Закону, виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

За правилами частини 1 статті 6 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Статтею 25 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 49
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

За правилами частини 3 статті 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Враховуючи вказане, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що відповідач
діяв на підставі, у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України, а також обґрунтовано, ним
доведено правомірність винесення
постанови від 11 липня 2012 року ВП №9590455
про закінчення виконавчого
провадження на підставі пункту 8
частини 1 статті 49 та статті 50 Закону
України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції у Чернівецькій області
залишити без задоволення, а постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 20 серпня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: