Справа № 2604/9608/12
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2604/9608/12
Головуючий у 1-й інстанції: Вернидубов
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

при секретарі - Ніколаєнко М.Г.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 06 серпня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації про стягнення
недоотриманих соціальних виплат,

В С Т А Н О В И Л А:

19.07.2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Дніпровського районного суду м. Києва з
заявою про контроль за виконанням
судового рішення, в якій просив визнати
протиправною бездіяльність управління
праці та соціального захисту населення
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації при виконанні
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2013 року
по справі №2604/9608/12 та зобов'язати
управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації подати до Дніпровського
районного суду м. Києва звіт про її
виконання.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 06 серпня 2013 року заяву
позивача про контроль за виконанням
рішення суду залишено без руху.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 06 серпня 2013 року як незаконну,
необґрунтовану та прийняти нове
рішення, яким визнати протиправною
бездіяльність управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації при виконанні
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2013 року
по справі №2604/9608/12 та зобов'язати
управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації подати до Київського
апеляційного адміністративного суду
звіт про її виконання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи заяву про контроль за
виконанням рішення суду, суд першої
інстанції виходив з того, що заявник
звернувся до суду з заявою в порядку
адміністративного судочинства, але
вимоги, висунуті заявником, можуть бути
розглянуті в порядку цивільного
судочинства України, тобто заявником
обрано не передбачений
адміністративним законодавством
спосіб захисту своїх прав.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для звернення позивача до
суду фактично було невиконання
відповідачем постанови Київського
апеляційного адміністративного суду.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що позивач, звертаючись до суду першої
інстанції з позовною заявою, порушив
питання, що стосуються здійснення
судового контролю за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах, порядок розгляду якого
визначений в ст. 267 КАС України.

Так, ст. 267 КАС України встановлює
повноваження адміністративного суду
щодо здійснення контролю за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах з метою забезпечення їх
повного, правильного і своєчасного
виконання. Вказана стаття передбачає
дві процесуальні форми контролю
адміністративного суду за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах, це судовий контроль за
ініціативою суду, що ухвалив
відповідне судове рішення та судовий
контроль за ініціативою осіб, які
беруть участь у справі, чи інших
заінтересованих осіб.

Проте, як вбачається зі змісту
оскаржуваної ухвали, суд першої
інстанції при її винесенні, в порушення
норм КАС України, керувався не ст. 267 КАС
України, а нормами Кодексу, які
регламентують вимоги до позовної
заяви.

Таким чином, заява позивача судом
першої інстанції по суті та у
відповідності до вимог ст. 267 КАС
України розглянута не була.

Так, відповідно до ч.9 ст. 267 КАС України
особа-позивач, на користь якої ухвалено
постанову суду, має право подати до
суду першої інстанції заяву про
визнання протиправними рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду.

Таку заяву може бути подано протягом
десяти днів з дня, коли позивач
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, але не пізніше дня
завершення строку пред'явлення до
виконання виконавчого листа, виданого
за відповідною постановою суду.

У разі відповідності заяви вказаним
вище вимогам вона підлягає розгляду та
вирішенню в порядку письмового
провадження або в судовому засіданні
на розсуд суду протягом десяти днів з
дня її отримання. Неприбуття в судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені, не перешкоджає розгляду
такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним
вище вимогам вона ухвалою суду,
прийнятою в порядку письмового
провадження, повертається заявнику.
Така ухвала суду може бути оскаржена.

Згідно з ч. 10 ст. 267 КАС України за
відсутності обставин протиправності
відповідних рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень - відповідача та порушення
ним прав, свобод, інтересів
особи-позивача, суд залишає заяву без
задоволення. У разі наявності підстав
для задоволення заяви суд ухвалює одну
із постанов, що передбачені частиною
другою статті 162 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що допущені судом першої
інстанції порушення норм
процесуального права є такими, що
призвели до неправильного вирішення
питання, та є підставою для скасування
ухвали суду та направленням справи для
продовження розгляду.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
зазначає про те, що при розгляді даної
справи він не уповноважений законом як
суд першої інстанції вирішувати її по
суті, а тому відповідні вимоги апелянта
задоволенню не підлягають

Згідно зі ст.ст. 199 ч. 1 п. 3, 204 ч. 1 п. 4 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, суд апеляційної інстанції
скасовує її і направляє справу до суду
першої інстанції для продовження
розгляду, якщо визнає, що судом
порушено норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 06 серпня 2013 року скасувати та
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

О.М. Карпушова

Ухвалу в повному тексті виготовлено
27.05.2014 року.

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.