Справа № 2а-9504/11/2670
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/68099/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Голяшкіна О.В.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
попереднього розгляду касаційну
скаргу заступника прокурора міста
Києва на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 12 жовтня 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року у справі за позовом заступника
прокурора міста Києва в інтересах
держави, в особі: Державного агентства
земельних ресурсів України до
Київської міської ради, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання
протиправним та скасування рішення від
29 жовтня 2009 року № 633/2702, -в с т а н о в и л
а:Заступник прокурора міста Києва в
інтересах держави, в особі: Державного
агентства земельних ресурсів України,
звернувся до суду з позовом до
Київської міської ради, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання
протиправним та скасування рішення від
29 жовтня 2009 року № 633/2702.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 жовтня 2011 року у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 жовтня 2011 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів попередніх
інстанцій, заступник прокурора міста
Києва звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
направити справу на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням
Київської міської ради від 29 жовтня 2009
року №633/2702 ОСОБА_4 після розгляду
проекту надано у приватну власність
земельну ділянку площею 0,10 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1.

Згідно з пунктом 1 наведеного рішення
внесено зміни до Генерального плану
міста Києва та проекту планування його
приміської зони на період до 2020 року,
затвердженого рішенням Київради від 28
березня 2002 року №370/1804, переведено
територію в межах, визначених проектом
землеустрою, до житлової садибної
забудови.

Пунктом 2 зазначеного рішення визнано
таким, що втратило чинність, рішення
виконкому Київської міської Ради
народних депутатів від 07 вересня 1984
року №807/25 «Про відведення 5
експедиційному загону підводних і
гідротехнічних робіт Головного
управління річкового флоту при Раді
Міністрів УРСР земельної ділянки для
намиву території, розміщення бази
плавзасобів та
аварійно-суднопідйомної і рятувальної
групи в акваторії, прилеглій до о.
Водників в Московському районі» як
таке, що не було виконане.

Пунктом 3 рішення Київської міської
ради від 29 жовтня 2009 року №633/2702
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
громадянину ОСОБА_4 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд на
АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 4 рішення
Київської міської ради від 29 жовтня 2009
року №633/2702 громадянину ОСОБА_4
передано, за умови виконання пункту 5
цього рішення, у приватну власність
земельну ділянку площею 0,10 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1 за рахунок
міських земель, не наданих у власність
чи користування.

Пунктом 5 цього рішення на ОСОБА_4,
зокрема, покладено обов'язок щодо
виконання обов'язків власника
земельної ділянки відповідно до вимог
статті 91 Земельного кодексу України та
умов забудови земельної ділянки згідно
з містобудівними умовами і обмеженнями
щодо забудови земельної ділянки та
дозволом на виконання будівельних
робіт, одержаними в установленому
законодавством порядку.

Не погоджуючись із рішенням Київської
міської ради від 29 жовтня 2009 року №633/2702
про надання земельної ділянки у
власність, позивач оскаржив його до
суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що при винесенні оскаржуваного
рішення відповідач діяв правомірно та
в межах повноважень.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій з
огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 20 Земельного кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земель
провадиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.

Зміна цільового призначення земель,
які перебувають у власності громадян
або юридичних осіб, здійснюється за
ініціативою власників земельних
ділянок у порядку, що встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Зміна цільового призначення земель,
зайнятих лісами, провадиться з
урахуванням висновків органів
виконавчої влади з питань охорони
навколишнього природного середовища
та лісового господарства.

Таким чином, компетенція щодо зміни
цільового призначення земельної
ділянки належить органам державної
влади та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень та реалізовується шляхом
прийняття відповідного рішення.

Як встановлено судами, пунктом 1
оскаржуваного рішення переведено
територію в межах, визначених проектом
землеустрою, до житлової садибної
забудови.

Прийняттю цього рішення передувало
отримання висновків державних органів
та установ.

Так, висновком Київської міської
санепідемстанції Міністерства охорони
здоров'я України від 31 липня 2009 року №983
щодо вибору (відведення) земельної
ділянки під забудову визнано ділянку
по АДРЕСА_1 придатною для будівництва
та погоджено проект відведення
земельної ділянки за умов: отримання
позитивного висновку Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища; прийняття
рішення Київрадою щодо внесення змін
до Генерального плану розвитку міста
Києва та його приміських зон до 2020 року;
переведення даної території до інших
категорій земель в установленому
законодавством порядку.

Комунальною організацією «Центр
містобудування та архітектури»
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації)

12 серпня 2009 року погоджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, в межах прибережної смуги, за
умови дотримання статей 60, 61 Земельного
кодексу України та статей 88, 89 Водного
кодексу України для подальшого
затвердження у Київській міській раді
відповідним рішенням в установленому
законодавством порядку.

Разом з тим, 02 вересня 2009 року Державне
управління охорони навколишнього
природного середовища в м. Києві
повідомило, що надання згоди місцевих
органів влади щодо відведення даної
земельної ділянки заперечень не
викликає.

17 вересня 2009 року Головне управління
охорони культурної спадщини
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) повідомило, що не
заперечує проти відведення земельної
ділянки по АДРЕСА_1.

23 вересня 2009 року Головне управління
містобудування, архітектури та дизайну
міського середовища виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) надало висновок №09-1743-В
щодо використання земельної ділянки,
наявних містобудівних обмежень та
умов, які мають враховуватись при
розробці проекту відведення земельної
ділянки, відповідно до якого відсутні
заперечення проти відведення ОСОБА_4
земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Висновком Головного управління
містобудування, архітектури та дизайну
міського середовища виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) від 25 вересня 2009 року
№09-9745 погоджено проект землеустрою
вищезазначеної земельної ділянки.

Головне управління земельних ресурсів
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
висновком №05-5108 від 06 жовтня 2009 року
погодило ОСОБА_4 проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки по

АДРЕСА_1 за умов, зокрема, погодження
проекту землеустрою з
природоохоронним органом та органом
охорони культурної спадщини, а також у
випадку необхідності зміни цільового
призначення земельної ділянки -
отримання дозволу Київської міської
ради відповідно до статті 20 Земельного
кодексу України.

Державна служба з питань національної
культурної спадщини Міністерства
культури та туризму України 06 жовтня 2009
року погодила проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки по
АДРЕСА_1.

Головне управління екології та охорони
природних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
висновком

№071/04-4-22/5442 від 06 жовтня 2009 року
погодило проект землеустрою щодо
відведення ОСОБА_4 вищезазначеної
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Крім того, задовго до вирішення питання
про виділення земельної ділянки

ОСОБА_4 ще рішенням виконкому Київської
міської Ради народних депутатів №807/25
від 07 вересня 1984 року дана земельна
ділянка, як частина цілої, виділялась
для розміщення бази плавзасобів та
аварійно-суднопідйомної і рятувальної
групи в акваторії, тобто на ній
передбачалось розміщення конкретних
об'єктів.

Дане рішення виконкому Київської
міської Ради народних депутатів №807/25
виконано не було, земельна ділянка за
вказаним призначенням використана не
була, що і стало підставою для
скасування рішенням виконкому
Київської міської Ради народних
депутатів від 07 вересня 1984 року №807/25.

Відповідно до пункту 9 статті 118
Земельного кодексу України проект
відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Отже, як встановлено судами, на момент
прийняття відповідачем оскаржуваного
рішення проект відведення земельної
ділянки був погоджений з усіма
державними органами, визначеними
статтею 118 Земельного кодексу України.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про
планування і забудову територій»
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
планування територій на місцевому
рівні забезпечується відповідними
місцевими радами та їх виконавчими
органами, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями відповідно до їх
повноважень, визначених законом, і
полягає у розробленні та затвердженні
генеральних планів населених пунктів,
схем планування територій на місцевому
рівні та іншої містобудівної
документації, регулюванні
використання їх територій, ухваленні
та реалізації відповідних рішень про
дотримання містобудівної
документації.

Розроблення, погодження та експертиза
містобудівної документації
провадяться згідно з встановленими
державними стандартами, нормами та
правилами в порядку, визначеному
законодавством.

Містобудівна документація
затверджується відповідною місцевою
радою з визначенням строку її дії та
переліку раніше прийнятих рішень, що
втрачають чинність, а також тих рішень,
до яких необхідно внести відповідні
зміни.

Зміни до містобудівної документації
вносяться рішенням ради, яка
затвердила містобудівну документацію,
після погодження з відповідним
спеціально уповноваженим органом з
питань містобудування та архітектури.

Так, судами встановлено, що пунктом 1
оскаржуваного рішення внесено зміни до
Генерального плану міста Києва,
затвердженого рішенням Київради

від 28 березня 2002 року №370/1804.

Разом з тим, комунальною організацією
«Центр містобудування та архітектури»

12 серпня 2009 року погоджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, в межах прибережної смуги, за
умови дотримання статей 60, 61 Земельного
кодексу України та статей 88, 89 Водного
кодексу України для подальшого
затвердження у Київській міській раді
відповідним рішенням в установленому
законодавством порядку.

Відповідно до рішення Київської
міської ради від 27 грудня 2007 року
№1524/4357 «Про передачу функцій з
розробки, коригування Генерального
плану розвитку міста Києва та
моніторингу його реалізації
комунальній організації виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) «Центр містобудування
та архітектури» на комунальну
організацію виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
«Центр містобудування та архітектури»
покладено функції головної проектної
комунальної організації з розробки,
коригування Генерального плану
розвитку міста Києва та моніторингу
його реалізації, розробки схем
планування територій та детальних
планів територій, схем розвитку та
розміщення галузей міського
господарства, схем
інженерно-транспортної інфраструктури
для міста Києва та його приміської
зони, грошової оцінки територій, правил
забудови та інших
нормативно-методичних документів.

Отже, на момент прийняття
оскаржуваного рішення зміни до
містобудівної документації у зв'язку
із прийняттям органом місцевого
самоврядування рішення про передачу у
власність земельної ділянки, були
погоджені органом, уповноваженим на
розробку, коригування Генерального
плану розвитку міста Києва та
моніторинг його реалізації.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що вирішуючи даний спір, суди
першої та апеляційної інстанцій дали
правильну правову оцінку обставинам у
справі.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішеннях судів першої та апеляційної
інстанцій.

Постановлені у справі рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
є законними і обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора
міста Києва залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 жовтня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року у справі за позовом заступника
прокурора міста Києва в інтересах
держави, в особі: Державного агентства
земельних ресурсів України до
Київської міської ради, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання
протиправним та скасування рішення

від 29 жовтня 2009 року № 633/2702 - залишити
без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: