Справа № 872/17349/13
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2014 рокусправа № 808/5487/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко
О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.

представників сторін:

позивача : Сердюк Романа
Вікторовича,

відповідача: Міщенко Ольги
Віталіївни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Комунарському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 07
жовтня 2013 р.

у справі за позовом Приватного
підприємства "МАКСІМУС" до Державної
податкової інспекції у Комунарському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Приватного
підприємства "МАКСІМУС" звернувся до
Запорізького окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії. Просив визнати
протиправними дії відповідача:

- які полягають в проведенні перевірки
позивача в результаті яких складено
акт;

- щодо формування в акті висновків про
визнання відсутності у позивача
об'єктів оподаткування по операціях з
продажу товарів;

- щодо коригування показників
податкових звітності позивача на
підставі акту;

Також просив зобов'язати відповідача
відновити показники податкової
звітності позивача. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що на підставі акту
перевірки позивача, податковим органом
внесено зміни в електронну базу даних
«Деталізована інформація по податку на
додану вартість щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПС України», що є протиправним.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 07 жовтня 2013
року позовні вимоги задоволені
частково:

- визнано протиправними дії
податкового органу щодо формування в
акті від 24.05.2013 року висновків про
визнання відсутності у позивача
об'єктів оподаткування по операції з
продажу товарів у період з 01.12.2011 року
по 01.12.2012 року;

- визнано протиправними дії
податкового органу щодо коригування
показників податкової звітності
позивача за 2011-2012 роки, яке відбулося на
підставі акту від 24.05.2013 року;

- зобов'язано відповідача
відновити показники податкової
звітності позивача за 2011-2012 роки, в тому
числі зобов'язано відобразити в
електронній базі даних «Деталізована
інформація по податку на додану
вартість щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПС України» суми податкового
кредиту та податкових зобов'язань з
ПДВ, яке позивач включив до податкових
декларацій з ПДВ за період 01.02.2011 по
01.12.2012 року.

В інших вимогах - відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду
представник відповідача (податкового
органу) подав апеляційну скаргу. В
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Зазначає, що акт перевірки та викладені
в ньому факти та висновки не можна
розглядати як рішення суб'єкта владних
повноважень, що породжує для суб'єкта
господарювання певні правові наслідки,
він не є обов'язковим до виконання та не
тягне сам по собі для платника податків
жодних правових наслідків. Акт - це
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлення порушень вимог податкового
та іншого законодавства. Висновки,
викладені в акті не можуть
оскаржуватисяв суді в порядку
адміністративного судочинства. Також
зазначає, що здійснення податковим
органом коригування сум податкового
кредиту та податкових зобов'язань з
ПДВ, які визначені позивачем у
податкових деклараціях з ПДВ, в
«Системі автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України», не
призвело до настання для позивача
будь-яких негативних наслідків. Такими
негативними наслідками для позивача
могли стати прийняті податкові
повідомлення-рішення про нарахування
сум ПДВ за вказаний період, однак,
податкові повідомлення-рішення не
винесені.

В судовому засіданні представник
відповідача (податкового органу)
апеляційну скаргу підтримав, надав
пояснення аналогічні, викладеним в
апеляційній скарзі (викладено вище).

Представник позивача проти
апеляційної скарги заперечив, суду
пояснив, що коригування, які здійснив
податковий орган в «Системі
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України» на підставі акту
перевірки, впливає на авторитет
позивача серед інших суб'єктів
господарювання. Просить рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на податковим органом проведена
позапланова виїзна перевірка позивача
з питань дотримання вимог податкового
законодавства з податок на прибуток, за
період 01.01.2010 року по 31.12.2012 року та
податку на додану вартість за період з
01.01.2010 року по 31.01.2013 року при здійсненні
фінансово-господарських відносин з
контрагентами. За результатами
перевірки складено акт від 24.05.2013 року.
На підставі цього акту перевірки
податковим органом здійснено
виключення з електронної бази даних
«Деталізована інформація по податку на
додану вартість щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПС України» сум податкового
кредиту та податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, які
визначені позивачем у податкових
деклараціях за період з 01.12.2011 року по
01.12.2012 року.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що суд першої інстанції
правильно застосував до даних
правовідносин норми Конституції
України, Податкового кодексу України,
Цивільного кодексу України, норми
Порядку взаємодії органів державної
служби при опрацюванні розшифровок
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість у
розрізі контрагентів, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 18.04.2008 року №
226.

Однак, на думку колегії суддів
апеляційної інстанції, висновок суду
першої інстанції, щодо задоволення
позовних вимог про визнання
протиправними дій податкового органу
відносно формування в акті від 24.05.2013
року висновків про визнання
відсутності у позивача об'єктів
оподаткування по операції з продажу
товарів у період з 01.12.2011 року по 01.12.2012
року, є передчасним

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Таким чином
уповноважені державою органи не можуть
на власний розсуд ухилятися від
реалізації наданих їм повноважень, але
й не мають права виходити за межі,
встановлені законодавством.

Вчинення дій по проведенню перевірки
прямо передбачено у повноваженнях
органів державної податкової служби.

Дії, по проведенню перевірок є частиною
процесу реалізації податковим органом
повноважень, наданих йому чинним
законодавством.

Результатом реалізації цих
повноважень є винесення у відповідній
формі рішення, яке породжує юридичні
наслідки для платника податків. За
результатами даної перевірки будь-яких
податкових повідомлень-рішень щодо
позивача контролюючим органом не
виносилось.

Результат реалізації повноваження
податкового органу (а саме - рішення
контролюючого органу), може бути
об'єктом судового оскарження. В даному
випадку оскаржуються дії
контролюючого органу в процесі
реалізації його повноважень щодо
складання висновків в акті перевірки.
Натомість, складання акту (або довідки)
є обов'язком податкового органу, як
результату проведення перевірки,
висновки ж акту є складовою частиною
акту. Тому, складання висновків також є
обов'язком податкового органу.
Дотримання контролюючим органом вимог
актів законодавства щодо порядку та
способу проведення перевірки входить
до предмету доказування при розгляді
спору про правомірність рішення
контролюючого органу.

Як встановлено колегією суддів
апеляційної інстанції, у спірних
правовідносинах відповідач жодних
податкових повідомлень-рішень щодо
позивача не виносив.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПКУ, результати
перевірок (крім камеральних)
оформлюються у формі акта (у разі
встановлення під час перевірки
порушень) або довідки. Акт або довідка
підписуються посадовими особами
органу державної податкової служби та
платниками податків.

За наслідками перевірки податковий
орган зобов'язаний скласти акт (або
довідку в разі не виявлення порушень),
що й було здійснено податковим органом.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції вбачає підстави
для задоволення апеляційної скарги в
частині скасування рішення суду першої
інстанції щодо протиправності дій
відповідача відносно формування в акті
перевірки висновків про визнання
відсутності у позивача об'єктів
оподаткування по операціях з продажу
товарів.

База співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту є
одним з програмних продуктів
центральної бази даних податкової
звітності, що введена в дію ДПА України.
З метою проведення перевірок
податкових декларацій з податку на
додану вартість, в якій по податковим
періодам відображаються показники
податкового кредиту та податкових
зобов'язань платників податків у
розрізі контрагентів на підставі
поданої податкової звітності з ПДВ.

Обов'язок платника податків подати
декларацію з ПДВ узгоджується з
обов'язком податкового органу прийняти
декларацію з ПДВ та при відсутності
зауважень щодо її оформлення
відобразити показники цієї декларації
у відповідних базах податкової
звітності.

Отже, показники податкового кредиту та
податкових зобов'язань конкретного
платника податків, які відображаються
в базі АРМ автоматизованого
співставлення, формуються на підставі
показників поданих такими платниками
податків податкових декларацій з ПДВ і
повинні їм відповідати.

Самостійна зміна (коригування)
податковим органом показників
податкової звітності на підставі акту,
без прийняття податкового
повідомлення-рішення та без зміни цих
показників самим платником податків
шляхом подання уточнюючих декларацій
(розрахунків) не відповідає вимогам
законодавства.

Отже, в частині позовних вимог, щодо
коригування показників податкової
звітності позивача на підставі акту
перевірки та відновлення показників
податкової звітності позивача, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що дії
відповідача щодо коригування
показників податкової звітності
позивача за відповідний період є
протиправними, а порушене право
позивача має бути відновлене шляхом
зобов'язання ДПІ відновити показники
податкової звітності позивача в
електронній базі даних «Деталізована
інформація по платнику податку на
додану вартість щодо результатів
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України».

З урахуванням наведеного, на думку суду
апеляційної інстанції, податковим
органом вжиті заходи передбачені
чинним законодавством щодо дій
відносно формування в акті перевірки
висновків про визнання відсутності у
позивача об'єктів оподаткування по
операціях з продажу товарів, тому в цій
частині рішення суду слід скасувати, та
в цій частині в задоволення позиву
відмовити. Однак, в іншій частині, суд
першої інстанції не припустився
посилок, тому рішення суду щодо
коригування показників податкової
звітності позивача на підставі акту та
відновлення показників податкової
звітності позивача - слід залишити без
змін.

Керуючись п.1, 3 ст. 198, ст. 200, 202, 205, 207
КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Комунарському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області - задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 07 жовтня 2013
р. у справі за позовом Приватного
підприємства "МАКСІМУС" до Державної
податкової інспекції у Комунарському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії - скасувати в частині
задоволення позовних вимог щодо
визнання протиправними дій Державної
податкової інспекції у Комунарському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області відносно формування в акті
перевірки висновків про визнання
відсутності у позивача об'єктів
оподаткування по операціях з продажу
товарів. Та в цій частині в задоволенні
позову відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Постанова суду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів відповідно до
ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна