Справа № 2а-11243/08/02
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
Справа № 46720/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу прокурора Полонського району на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2008
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Полонської районної державної
адміністрації, відділу Держкомзему у
Полонському районі про визнання
незаконним рішення ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до
Полонської районної державної
адміністрації, відділу Держкомзему у
Полонському районі про визнання
незаконним рішення № 409/2003 від 28.11.2003
року.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що вищевказаним
рішенням Полонської районної
державної адміністрації позивачу
передано в оренду земельну ділянку
водного фонду загальною площею 1.1590 га.,
що розташована поза межами населених
пунктів Новоселицької сільської ради.
В зв'язку із закінченням строку дії
договору, позивач звернувся із заявою
про продовження строку дії договору
оренди, однак в продовжені дії договору
- відмовлено. Позивач вважає, що не
вирішення даного питання суперечить
вимогам ч.9 ст. 123 та ч.3 ст. 122 ЗК України.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2008
року позовні вимоги задоволено
частково. Суд першої інстанції
зобов'язав прийняти рішення
відповідача з приводу звернення
позивача протягом одного місяця,
оскільки звернення останнього належно
не розглянуто.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, прокурор Полонського району
подав апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та відмовити в
задоволені позову в повному об'ємі.

В основному покликається на те, що суд
першої інстанції порушив законодавчо
встановлену процедуру передачі в
оренду земель державної власності,
оскільки не передбачено автоматичного
продовження договору оренди земельної
ділянки.

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задоволити частково.

Відповідно до ст. 203 КАС України,
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд не в повній мірі
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач 06.10.2008
року звернувся до відповідача із
відповідною заявою про виділення
земельної ділянки водного фонду,
відповідачем звернення позивача
належним чином не розглянуто, листом
від 27.10.2008 року за № С08-20/1013/03-34/118
відділом Держкомзему у Полонському
районі надано відповідь у
відповідності до якої вказано, що в
зв'язку з відсутністю механізму
передачі земельних ділянок в оренду
відмовлено в задоволені заяви.

Відповідно до статті 84 Земельного
кодексу України (далі - ЗК) право
державної власності на землю
набувається і реалізується державою в
особі, зокрема, і районних державних
адміністрацій.

Згідно зі статтею 17 ЗК розпорядження
землями державної власності, у тому
числі й надання їх у користування,
належить до повноважень місцевих
державних адміністрацій та
здійснюється відповідно до вимог цього
Кодексу.

Підставами набуття громадянами та
юридичними особами права користування
земельними ділянками із земель
державної власності відповідно до
статті 116 ЗК є рішення органів
виконавчої влади в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або результати аукціону.

Статтею 124 ЗК (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин)
встановлено, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Таке положення узгоджується з вимогами
статті 16 Закону України «Про оренду
землі» (далі Закон № 161-XIV), згідно з
якими укладення договору оренди
земельної ділянки із земель державної
власності здійснюється на підставі
рішення відповідного органу
виконавчої влади - орендодавця,
прийнятого у порядку, передбаченому ЗК,
або за результатами аукціону.

Згідно з частинами першою, четвертою та
п'ятою статті 33 Закону № 161-XIV (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) по закінченню строку,
на який було укладено договір оренди
землі, орендар, який належно виконував
обов'язки за умовами договору, має
переважне право перед іншими особами
на укладення договору оренди землі на
новий строк (поновлення договору
оренди землі). При поновленні договору
оренди землі його умови можуть бути
змінені за згодою сторін. У разі
недосягнення домовленості щодо
орендної плати та інших істотних умов
договору переважне право орендаря на
укладення договору оренди землі
припиняється. Орендодавець у місячний
термін розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону, узгоджує
з орендарем (за необхідності) істотні
умови договору і, за відсутності
заперечень, приймає рішення про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної та комунальної
власності), укладає з орендарем
додаткову угоду про поновлення
договору оренди землі. За наявності
заперечень орендодавця щодо
поновлення договору оренди землі
орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення.

Отже, необхідною умовою укладення
договору оренди земельної ділянки, яка
перебуває у державній власності, є
наявність рішення відповідного органу
про надання земельної ділянки. За
відсутності такого рішення зобов'язати
цей орган в судовому порядку укласти
такий договір або ж його поновити
неможливо, оскільки це суперечить
вимогам законодавства - відповідно до
статті 319 Цивільного кодексу України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Районна державна адміністрація при
здійсненні повноважень власника землі
є вільною у реалізації права
розпоряджатися землею та вільна у
виборі суб'єкта щодо надання йому права
користування землею в порядку,
встановленому законом.

Таким чином, реалізація переважного
права на поновлення договору оренди
земельної ділянки можлива лише за
наявності волевиявлення на те сторін,
яке з боку уповноваженого органу
оформлюється відповідним рішенням.

Відповідно до частини першої статті 17
КАС юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку зі здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

У справі, що розглядається, районна
державна адміністрація, реалізуючи
право розпорядження земельною
ділянкою, відповідно до статті 5 ЗК має
рівні права з громадянами та
юридичними особами, з якими вона
вступає у відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею,
тобто є рівноправним суб'єктом
земельних відносин. У цьому спорі
учасники земельних правовідносин не
підпорядковані один одному, а отже,
суб'єкт владних повноважень - районна
державна адміністрація - владних
управлінських функцій не здійснювала.

Відтак, проаналізувавши вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку,
що даний позов не є адміністративним,
оскільки з огляду на п. 1 ч. 2 ст. 17, п. 1 ч. 1
ст. 3 КАС України, вимоги сторони
позивача не стосуються захисту прав,
свобод та інтересів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів місцевого
самоврядування, відтак, виходячи з
предмету спору і суб'єктного складу,
даний спір слід провадити за правилами
ЦПК.

Вказана позиція не суперечить практиці
Верховного Суду України, що викладена в
рішенні від 01.10.2013 року, та яку
необхідно враховувати з огляду на ч.2
ст. 161 КАС України.

Відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст.157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
являються частково суттєвими, оскільки
провадження в справі підлягає
закриттю, із-за помилкового порушення
провадження у справі та її розгляд за
правилами КАС.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196 ч.4, 197, 198, 203,
205, 206, 254 КАС України, Львівський
апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора
Полонського району задоволити
частково, постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 08
грудня 2008 року по справі № 2а-11243/08/2270
скасувати та закрити провадження у
справі.

Роз'яснити право звернення позивача з
аналогічним позовом в порядку
цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

суддів
Н.Г.
Левицька

В.П. Сапіга