Справа № 750/4174/14
Суддя: Лямзіна Н. Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/4174/14
Провадження № 2-а/750/295/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року
м. ЧернігівДеснянський районний суд м.
Чернігова у складі судді Лямзіна Н.Ю.
розглянувши у скороченому
провадженні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Чернігові про визнання дій
неправомірними та та зобов'язання
вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом про визнання
неправомірними дій УПФУ у м. Чернігові
щодо визначення розміру пенсії,
виплата якої поновлена з 5 жовтня 2011
року, та просить зобов'язати УПФУ у м.
Чернігові здійснити перерахунок
пенсії з 5 жовтня 2011 року як інваліду
війни ІІ групи згідно з чинними нормами
законодавства.

Ухвалою судді було відкрите
скорочене провадження по справі.
Відповідач надіслав заперечення проти
позову, відповідно до яких позивачу
було відмовлено у перерахунку пенсії у
зв'язку із виїздом на постійне місце
проживання до Ізраїлю, вважає, що не
підлягає перерахунку пенсія особам,
які виїхали за кордон на постійне місце
проживання, так як не має відповідних
правових підстав.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 03.06.2014 року
адміністративний позов в частині
позовних вимог за період з 05.10.2011 року
по 29.10.2013 року було залишено без
розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
громадянкою України та інвалідом війни
ІІ групи, має право на пільги, що
встановлені законодавством України
для ветеранів війни -інвалідів війни.
До виїзду за кордон у 1997 році
отримувала пенсію як інвалід війни ІІ
групи.

На виконання постанови Деснянського
районного суду м. Чернігова від 18.10.2012
року Управлінням пенсійного фонду
України в м. Чернігові було поновлено
виплату пенсії ОСОБА_1, яка постійно
проживає за межами України - в Державі
Ізраїль пенсію як інваліду війни ІІ
групи з 05.10.2011 року в розмірі 132,96 грн., що
одержувала заявниця перед виїздом за
кордон, обчислену відповідно до ЗУ «Про
пенсійне забезпечення».

Представник позивача в позовній заяві
посилається на те, що після відновлення
виплати пенсії, позивачці не було
здійснено відповідний перерахунок, що
передбачено ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідачем через канцелярію суду
були подані заперечення, в яких він
посилається на те, що здійснити
перерахунок пенсії позивачу за нормами
ст.. 28 та 42 Закону №1058-VІ на даний час не
має законних підстав, так як
законодавство про пенсійне
забезпечення не передбачає право
перерахунку пенсій особам, які виїхали
за кордон на постійне місце проживання.

З висновком відповідача суд не
погоджується, зважаючи на наступне.

Так, стосовно громадян, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон
визначено особливий порядок виплати
пенсій, який викладено у статтях 49, 51
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Частиною 2 статті 92
Закону України «Про пенсійне
забезпечення»встановлено винятки для
громадян, які проживають за кордоном,
якщо пенсія їм призначена внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання.

Рішенням Конституційного Суду України
від 07.10.2009 року № 25-рп/2009 було визнано
такими, що не відповідають Конституції
України положення пункту 2 частини
першої статті 49, другого речення статті
51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»від 09.07.2003 року № 1058-ІV щодо
припинення виплати пенсії пенсіонерам
на час постійного проживання за
кордоном у разі, якщо Україна не уклала
з відповідною державою міжнародний
договір з питань пенсійного
забезпечення і якщо згода на
обов'язковість такого міжнародного
договору не надана Верховною Радою
України.

При цьому в зазначеному рішенні
звернуто увагу Верховної Ради України
на необхідність приведення у
відповідність до Конституції України
положень інших законів, які
регламентують виплату пенсій
пенсіонерам, які постійно проживають у
державах, з якими Україною не укладено
відповідного договору.

Також в ст. 24 Конституції України
зазначено, що громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом. Не може бути
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

У відповідності з ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини кожна людина має право на
вільне пересування і свободу вибору
місця проживання. Кожна людина має
право залишити будь-яку країну,
включаючи свою власну.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»реєстрація
місця проживання чи місця перебування
особи або її відсутність не може бути
умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією, законами чи
міжнародними договорами України, або
підставою для їх обмеження.

Щодо місця проживання (реєстрації) на
території України, то в п.3.3. Рішення
Конституційного Суду України від 07.10.2009
року зазначено, що виходячи з правової,
соціальної природи пенсії право
громадянина на призначення йому пенсії
не може пов'язуватися з такою умовою, як
постійне проживання в Україні, держава
відповідно до конституційних
принципів зобов'язана гарантувати це
право незалежно від того, де проживає
особа, якій призначена пенсія, - в
Україні чи за її межами.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»реєстрація
місця проживання чи місця перебування
особи або її відсутність не може бути
умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією, законами чи
міжнародними договорами України, або
підставою для їх обмеження.

Отже, кожний громадянин України,
включаючи пенсіонерів, має право на
вибір свого місця проживання зі
збереженням усіх конституційних прав.

У відповідності до ст.ст.28 та 42 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» перерахунок (підвищення
розміру) пенсії здійснюється органом
Пенсійного фонду автоматично, не
залежно від наявності заяви пенсіонера
про перерахунок (підвищення) пенсії.

В даному спорі, сума пенсії не була
перерахована, оскільки пенсіонер з
відповідною заявою до пенсійного
органу не звертався.

Враховуючи вище викладене суд
приходить до висновку що позов
підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. 22, 24, 46
Конституції України, Законом України
«Про пенсійне забезпечення», Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
рішенням Конституційно Суду України №
25-рп/2009 від 07.10.2009 року, ст. 2 Протоколу №
4 Конвенції про захист прав і основних
свобод людини, ст. 2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», ст.ст. 158-163,
186 КАС України, -

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові щодо визначення розміру
пенсії ОСОБА_1, виплата якої поновлена з
05 жовтня 2011 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 як інваліду
війни ІІ групи, починаючи з 29.10.2013 року.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Деснянський районний суд м. Чернігова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цієї постанови. Постанова суду
набирає законної сили після закінчення
строку для подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
постанова набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя
Н.Ю.Лямзіна