Справа № К/9991/63457/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/63457/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції

на постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 23 серпня 2011 року

у справі № 2а-4689/10/0670

за позовом Приватного підприємства
«Фільтр медіа»

до Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції

про визнання нечиними податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне підприємство «Фільтр медіа»
(далі - позивач) звернулось до суду з
позовом до Бердичівської об'єднаної
державної податкової інспекції (далі -
відповідач) про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень від 19
травня 2010 року №/0 та №/0.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 09 березня
2011 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 23 серпня 2011
року постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 09
березня 2011 року скасовано та прийнято
нову постанову. Позовні вимоги
задоволено. Визнано нечинними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Бердичівської
ОДПІ від 19 травня 2010 року №/0 та
№/0. Відшкодовано з Державного
бюджету України на користь ПП «Фільтр
медіа» 6,80 грн. понесених судових
витрат.

У касаційній скарзі Бердичівська ОДПІ,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 23 серпня 2011 року і ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі касаційної скарги,
дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Бердичівська ОДПІ провела виїзну
планову перевірку ПП «Фільтр медіа», за
результатами якої був складений акт
від 07 травня 2010 року № 1114/23-01/32569785.

За висновками акту перевірки позивачем
були порушені, зокрема: вимоги
підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5,
підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5,
підпунктів 12.1.1, 12.1.2, 12.1.5 пункту 12.1
статті 12 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено податок на
прибуток у періоді, який перевірявся,
на загальну суму 45804,00 грн., у тому числі:
за 1 квартал 2007 року - 850,00 грн., за 1
півріччя 2007 року - 1450,00 грн., за 3
квартали 2007 року - 3950,00 грн., за 2007 рік -
7368,00 грн., за 1 півріччя 2009 року - 8819,00
грн., за 3 квартали 2009 року - 37811,00 грн., за
2009 рік - 38436,00 грн.; вимоги пункту 4.3
статті 4, підпункту 7.3.6 пункту 7.3 статті
7, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 6420,00 грн., у тому числі: за липень 2007
року - 2000,00 грн., за вересень 2007 року - 657,00
грн., за листопад 2007 року - 1088,00 грн., за
липень 2009 року - 197,00 грн., за серпень 2009
року - 2478,00 грн., та зменшено рядок 26
податкової декларації з податку на
додану вартість за грудень 2009 року на
1139,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано,
що: у рядках 01.6 «Інші доходи»
декларацій з податку на прибуток за 1
квартал 2007 року та за 3 квартали 2009 року
відповідно підприємство включило до
складу валових доходів прострочену
кредиторську заборгованість у сумі
3400,00 грн. перед ТОВ
«Контіненталь-Сервіс» та у сумі 98467,00
грн. перед ПНВП «Полісся агрокомплекс»,
проте не зменшило валові витрати
відповідного податкового періоду на
вказані суми, тоді як ним фактично не
понесено витрат на придбання товарів
(робіт, послуг); підприємство
неправомірно включило до складу
валових витрат відповідного
податкового періоду: вартість
інформаційних (дослідницьких) послуг у
сумі 2400,00 грн., наданих приватним
підприємцем ОСОБА_1 згідно договору № 2
від 01 квітня 2007 року; вартість робіт на
створення науково-технічної продукції
у сумі 10000,00 грн., наданих йому Одеським
національним політехнічним
університетом згідно договору № 3(1559-134)
від 23 травня 2007 року; вартість
посередницьких послуг по пошуку
постачальника фільтрувального
обладнання у сумі 5438,00 грн., отриманих
від ПП «Фільтркомплект» згідно
договору № 1 від 01 серпня 2007 року;
вартість консультаційних послуг у сумі
8235,00 грн., наданих фізичною особою
ОСОБА_2 згідно договору від 03 грудня 2007
року; вартість плит фільтрувальних у
сумі 33333,00 грн., отриманих від
приватного підприємця ОСОБА_3; вартість
посередницьких (маркетингових) послуг
по пошуку постачальника
фільтрувального обладнання у сумі 15000,00
грн., отриманих від ПП «Фільтркомплект»
згідно договору № 07-01 від 01 липня 2009
року; вартість орендної плати у сумі
6944,00 грн. згідно договору оренди від 01
квітня 2009 року, укладеного з приватним
підприємцем ОСОБА_3, оскільки вказані
витрати не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, а також не надано доказів
пов'язаності понесених витрат із
господарською діяльністю
підприємства; підприємство
неправомірно включило до складу
податкового кредиту відповідного
податкового періоду податок на додану
вартість: у сумі 2000,00 грн. за податковою
накладною, отриманою від Одеського
національного політехнічного
університету, оскільки робочий проект
багатоканального пилевиловлювача для
модернізації аспираційної системи АС-1
у ПП «Фільтр медіа» відсутній; у сумі
1384,00 грн. за податковими накладними,
отриманими від приватного підприємця
ОСОБА_3, оскільки орендоване приміщення
використовувалось позивачем як офіс, а
не для ведення господарської
діяльності; у сумі 4088,00 грн. за
податковими накладними, отриманими від
ПП «Фільтркомплект», оскільки після
отримання позивачем посередницьких
маркетингових послуг нових, відмінних
від існуючих, постачальників у ПП
«Фільтр медіа» не з'явилось.

19 травня 2010 року Бердичівська ОДПІ на
підставі акту перевірки прийняла
податкове повідомлення-рішення №
/0, яким згідно з підпунктом «б»
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4,
підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» визначила ПП «Фільтр медіа»
суму податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) за платежем: податок на
прибуток в розмірі 63076,00 грн., у тому
числі: за основним платежем - 45804,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
17272,00 грн.

19 травня 2010 року Бердичівська ОДПІ на
підставі акту перевірки прийняла
податкове повідомлення-рішення №
/0, яким згідно з підпунктом «б»
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4,
підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» визначила ПП «Фільтр медіа»
суму податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) за платежем: податок на додану
вартість в розмірі 9630,00 грн., у тому
числі: за основним платежем - 6420,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
3210,00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що факти виявлених перевіркою
порушень позивачем вимог податкового
законодавства були підтверджені
постановою Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 18 червня 2010 року у справі №
3-1874/10, у мотивувальній частині якої
було вказано, що ОСОБА_4 був порушений
порядок ведення податкового обліку за
період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2009
року, що мало вираз у заниженні податку
на прибуток на 45804,00 грн. та заниженні
податку на додану вартість на 6420,00 грн.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
задовольняючи позовні вимоги, виходив
з того, що факти надання послуг та
придбання товарів за договорами,
укладеними позивачем з вказаними у
акті перевірки контрагентами,
підтверджені належним чином
оформленими первинним бухгалтерськими
документами та пов'язані з
господарською діяльністю позивача, у
зв'язку з чим позивач правомірно
сформував валові витрати та податковий
кредит за такими господарськими
операціями по вказаним договорам, з
урахуванням того, що ПП «Фільтр медіа»
не було стороною у справі № 3-1874/10, яка
розглядалась Бердичівським
міськрайонним судом Житомирської
області.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
з огляду на наступне.

Правовідносини, що виникають у зв'язку
з формуванням платником податку на
прибуток і податку на додану вартість,
валових витрат та податкового кредиту,
регулюються статтею 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» та статтею 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Згідно пункту 5.1 статті 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (у редакції на момент
виникнення спірних правовідносин)
валові витрати виробництва та обігу
(далі - валові витрати) - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (у
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) до складу валових
витрат включаються будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Положеннями абзацу 4 підпункту 5.3.9
пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (у
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Згідно з приписами пункту 5.11 статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (в редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин) установлення
додаткових обмежень щодо віднесення
витрат до складу валових витрат
платника податку, крім тих, що
зазначені у цьому Законі, не
дозволяється.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, яка діяла
на момент виникнення спірних
правовідносин) податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Пунктом 1.32 статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (у
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що
господарська діяльність - будь-яка
діяльність особи, направлена на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою. Під безпосередньою участю
слід розуміти зазначену діяльність
особи через свої постійні
представництва, філіали, відділення,
інші відокремлені підрозділи, а також
через довірену особу, агента або
будь-яку іншу особу, яка діє від імені
та на користь першої особи.

Аналіз договорів, укладених позивачем
з вказаними у акті перевірки
контрагентами (фактичне виконання яких
підтверджується належним чином
оформленими первинними
бухгалтерськими документами, зокрема:
актом здачі приймання-робіт,
розрахунковими квитанціями, актами
здачі-приймання робіт (послуг),
календарним планом робіт, протоколом
узгодження договірної ціни,
банківськими виписками, рахунками,
видатковими накладними, видатковими
касовими ордерами - арк. справи 16-26, 30-31,
37-38, 46-47, 53-54), дає підстави вважати, що
товари (роботи, послуги), які
придбавались позивачем у приватного
підприємця ОСОБА_1, Одеського
національного політехнічного
університету, ПП «Фільтркомплект»,
фізичної особи ОСОБА_2, приватного
підприємця ОСОБА_3, спрямовані на
отримання доходу ПП «Фільтр медіа»,
оскільки в результаті виконання
сторонами умов вказаних договорів
позивачем, як постачальником, були
укладені договори з НДІ Титану (№12 від
03 липня 2007 року) та з ВАТ «Алчевський
коксохімічних завод» (№ 15-61/442ю від 01
квітня 2008 року) на поставку
багатоканального пилевиловлювача та
комплектуючих для фільтр-пресу (арк.
справи 27-29, 48-52), а також договори з
новими постачальниками, а саме: із ПП
«ТД «Андра» (№ 17/07 від 07 листопада 2007
року), із ЗАТ «Агротон» (№110 від 05 жовтня
2009 року) та із ТОВ «Ю.К.» (арк. справи
32-36,40).

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції,
щопозивач правомірно сформував валові
витрати та податковий кредит за
вказаними господарськими операціями.

При цьому, колегія суддів вказує, що
Закон України «Про оподаткування
прибутку підприємств» не передбачає
обов'язку платника податку зменшувати
або коригувати валові витрати на суму
вартості товарів (робіт, послуг), які
віднесені ним до складу валових витрат
за першою подією (оприбуткування
товарів, отримання результатів робіт
та послуг) у випадку їх неоплати в межах
терміну позовної давності за умови
віднесення такої кредиторської
заборгованості до валових доходів
відповідно до вимог підпункту 4.1.6
пункту 4.1 статті 4 цього Закону.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшли обгрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, про
неправомірність оспорюваних
податкових повідомлень-рішень та
наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга Державної податкової інспекції
у Франківському районі міста Львова
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова Господарського суду
Львівської області від 11 березня 2008
року та ухвала Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 31 липня 2008 року підлягають
залишенню без змін.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга Бердичівської ОДПІ підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 23 серпня 2011
року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції залишити без задоволення, а
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 23 серпня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна