Справа № 2а-3667/10/2470
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року м.
Чернівці Справа № 2а-3667/10/2470

12:00

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Боднарюка О.В.;

за участю секретаря судового
засідання -Антонюка О.В.;

з участю:

представника позивача - Фуштея М.В.;

відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Державної податкової
інспекції у м. Чернівцях Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області до ОСОБА_2 про застосування
санкції, -

ВСТАНОВИВ :

Державна податкова інспекція у м.
Чернівцях (далі-позивач) звернулася до
суду з адміністративним позовом до
приватного підприємця ОСОБА_2
(далі-відповідач) про застосування
санкцій, пов'язаної із забороною
організації і проведення азартних ігор
на території України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що в ході
опрацювання отриманої інформації
працівниками ВПМ ДПІ у м. Чернівці
встановлено порушення відповідачем
вимог Закону України "Про заборону
грального бізнесу в Україні", а саме
надання послуг у сфері грального
бізнесу.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити його у повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві.

Відповідач заперечення на
адміністративний позов не надав.

В судовому засіданні відповідач позов
не визнав, просив у його задоволенні
відмовити.

Ухвалою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 15.02.2011 року
та від 01.08.2011 року в адміністративній
справі, за клопотанням відповідача,
призначено комп'ютерно-технічну судову
експертизу, проведення якої доручено
НДЕКЦ при УМВС України в Чернівецькій
області та відповідно Львівському
науково-дослідному інституту судових
експертиз (а.с. 53-54, 93-94).

13 січня 2012 року на адресу суду надійшов
висновок Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз №3259 (а.с. 125-130).

20 травня 2014 року на адресу суду
надійшло повідомлення Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз про неможливість надання
висновку з технічної експертизи
(а.с.210-216).

Заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, розглянувши
матеріали справи й проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги слід задовольнити
повністю з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

Приватний підприємець ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1)
зареєстрований, як фізична
особа-підприємець Виконавчим
комітетом Чернівецької міської ради
21.12.1999 року (а.с.11). Відповідно до
свідоцтва НОМЕР_2 від 05 січня 2010 року
відповідач є платником єдиного податку
(а.с.13).

26 березня 2010 року відділом з питань
наглядово-профілактичної діяльності
видано дозвіл ПП ОСОБА_2 на початок
роботи інтерактивного клубу за адресою
АДРЕСА_2 (а.с. 15).

На підставі договору №1 від 01.04.2010 року
укладеного між ПП ОСОБА_3 (орендодавець)
та ПП ОСОБА_2 (орендар), останній отримав
у тимчасове володіння індивідуальну
власність орендаря, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_2, площею 130 кв.м. (а.с. 12).

12 липня 2010 року ВПМ ДПІ у м. Чернівці
було отримано інформацію про те, що на
території ТОВ "Ринок Буковинський" за
адресою АДРЕСА_2 здійснюється надання
послуг у сфері грального бізнесу.

Працівниками ВПМ ДПІ у м. Чернівці було
складено протокол огляду місця події
від 12.07.2010 року в якому зазначено, що за
адресою АДРЕСА_2 здійснює діяльність ПП
ОСОБА_2 та задокументовано факт
порушення останнім ст.2 Закону України
"Про заборону грального бізнесу в
Україні", а саме, здійснювалась
діяльність з організації та проведення
азартних ігор на гральних автоматах з
метою отримання прибутку. 10 гральних
автоматів, які знаходились в залі
вилучено, вони зберігаються до
прийняття рішення суду в УПМ ДПА в
Чернівецькій області (а.с.5).

На підтвердження факту надання послуг
грального бізнесу, працівниками ВПМ
ДПІ у м. Чернівці отримано пояснення
осіб, що на момент перевірки
знаходились у розважальному залі та
брали участь у грі на гральних
автоматах.

В своїх поясненнях громадян ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою
АДРЕСА_3, підтвердив факт здійснення
ним гри на автоматах в приміщенні за
адресою АДРЕСА_2. При проведенні
розрахункових операцій розрахунковий
документ йому не видавався. Приймання
готівки та видачу виграшів здійснював
адміністратор. А також пояснив, що
клавіатурою під час гри ніхто не
користується, гра здійснюється на
гральному автоматі та інтернетом він
не користувався. Аналогічні пояснення
надав і громадянин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3,
що проживає за адресою АДРЕСА_3 та
підтвердив факт грошового виграшу.

Стажер ПП ОСОБА_2 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, що
проживає за адресою АДРЕСА_4, від
пояснень відмовилась відповідно до
ст.63 Конституції України (а.с. 6-8).

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення
законодавства.

25.06.2009 р. набув чинності Закону України
"Про заборону грального бізнесу в
Україні" від 15.05.2009 р. № 1334-VІ (далі -
Закон № 1334-VІ) (в редакції, що діяв на
момент виникнення спірних
правовідносин), який запроваджує
обмеження щодо здійснення грального
бізнесу в Україні, виходячи з
конституційних принципів пріоритету
прав і свобод людини і громадянина,
захисту моральності та здоров'я
населення, заборони використання
власності на шкоду людині і
суспільству.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1334-VІ в
Україні забороняється гральний бізнес
та участь в азартних іграх. При цьому,
під гральним бізнесом розуміється
діяльність з організації та проведення
азартних ігор у казино, на гральних
автоматах, у букмекерських конторах та
в електронному (віртуальному) казино,
що здійснюють організатори азартних
ігор з метою отримання прибутку.
Водночас, азартною грою вважається
будь-яка гра, умовою участі в якій є
внесення гравцем ставки, що дає змогу
отримати виграш (приз), і результат якої
повністю або частково залежить від
випадковості (ст. 1 Закону № 1334-VІ).

Згідно ч. 1 ст. 43 Господарського кодексу
України підприємці мають право без
обмежень самостійно здійснювати
будь-яку підприємницьку діяльність,
яку не заборонено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 та ст. 239 цього
Кодексу підставою
адміністративного-господарської
відповідальності як різновиду
господарсько-правової
відповідальності учасників
господарських відносин є вчинене ними
правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, підставою притягнення до
відповідальності за порушення ст. 2
Закону № 1334-VІ є вчинення
діяння щодо організації та проведення
азартних ігор, тобто будь-якої гри,
умовою участі в якій є внесення гравцем
ставки, що дає змогу отримати виграш
(приз), і результат якої повністю або
частково залежить від випадковості, у
казино, на гральних автоматах, у
букмекерських конторах та в
електронному (віртуальному) казино, що
здійснюють організатори азартних ігор
з метою отримання прибутку.

Суд вважає доведеним факт порушення
відповідачем ст.2 Закону № 1334-VІ.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону № 1334-VІ до
суб'єктів господарювання, які
організовують і проводять на території
України азартні ігри, застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу у
розмірі вісім тисяч мінімальних
заробітних плат з конфіскацією
грального обладнання, а прибуток
(дохід) від проведення такої азартної
гри підлягає перерахуванню до
Державного бюджету України.

Застосування санкцій, зазначених у
частині першій цієї статті,
здійснюється за рішенням суду,
ухваленого за позовом органів
державної податкової служби.

Підпунктом 52 п. 5 ст. 38 Бюджетного
кодексу України (в редакції, що діяв на
момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що розмір
мінімальної заробітної плати
визначається Законом про Державний
бюджет на відповідний рік.

Розмір мінімальної заробітної плати в
Україні на момент вчинення заборонних
дій (12.07.2010) встановлений в розмірі 888
грн. (Закон України "Про Державний
бюджет України на 2010 рік" від 27.04.2010, №
2154-VI).

Вказані вище обставини в своїй
сукупності свідчать про організацію та
проведення азартних ігор відповідачем
ПП ОСОБА_2 в розумінні статті 1 Закону
№1334.

В зв'язку з тим, що відповідач
організовував і проводив на території
України азартні ігри з метою отримання
прибутку, суд приходить до висновку про
задоволення позову в повному обсязі та
про накладення і стягнення з
відповідача фінансових санкції у
вигляді штрафу у розмірі 7104000 грн. (8000
мін. з/п х 888 грн.).

За таких обставин, позовні вимоги
Державної податкової інспекції у м.
Чернівцях є обгрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд
і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 71
КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Доводи відповідача стосовно того, що на
(гральні) автомати використовувались
клієнтами лише для доступу до мережі
інтернет без внесення ставки та
отримання виграшу, суд не бере до уваги,
оскільки вони суперечать встановленим
в справі фактичним обставинам.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір), відповідно до
ст. 94 КАС України, стягненню з
відповідача не підлягають.

На підставі викладеного керуючись ст.
ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Застосувати до приватного підприємця
ОСОБА_2 санкції у розмірі 7 104 000 грн. та
конфіскувати в дохід Держави 10
гральних автоматів.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
О.В.
Боднарюк

Постанова у повному обсязі складена 03
червня 2014 року.