Справа № 816/585/14
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 р.Справа № 816/585/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання
Бутенко Ю.О.

представника позивач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.03.2014р. по
справі № 816/585/14

за позовом ОСОБА_2

до Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Гуляєва
Олексія Олександровича ,
Державної реєстраційної служби
України третя особа
Реєстраційна служба Котелевського
районного управління юстиції
Полтавської області

про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2014 року в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2 до
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Гуляєва
Олексія Олександровича, Державної
реєстраційної служби України, третя
особа - Реєстраційна служба
Котелевського районного управління
юстиції Полтавської області про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії -
відмовлено.

Не погодившись з даною постановою суду,
позивачем подано апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, ненадання
належної правової оцінки обставинам
справи, просив скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що рішенням
Котелевського районного суду
Полтавської області від 01.10.2013 по
справі № 535/869/13-ц, яке набрало законної
сили 12.10.2013, за позивачем в порядку
спадкування за законом визнано право
власності на земельну ділянку площею
0,7544 га, яка надана для будівництва і
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, та ведення
особистого підсобного господарства та
розташована за адресою: АДРЕСА_1, до
складу якої входить і земельна ділянка
площею 0,6044 га, у реєстрації якої
відмовлено відповідачем, тому дії
відповідача є неправомірними.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, перевіривши
доводи апеляційної скарги,
правильність застосування судом
першої інстанції норм чинного
законодавства, дослідивши письмові
докази по справі, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не було надано
державному реєстратору належних
доказів виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно -
земельну ділянку (кадастровий номер
:30:002:2287) площею 0,6044 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Колегія суддів з даним висновком суду
погоджується виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судове рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що 03.02.2014 позивачем подано до
Реєстраційної служби Котелевського
районного управління юстиції
Полтавської області заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень за реєстраційним номером 5271513
для проведення державної реєстрації
права власності форма власності:
приватна, на земельну ділянку, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер земельної ділянки
:30:002:2287 /а.с. 69/.

Разом із заявою від 03.02.2014
(реєстраційний номер 5271513) позивачем
були подані наступні документи: витяг з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку, серія та номер:
НВ-013, виданий 18.11.2013, видавник:
Відділу Держземагенства у
Котелевському районі, державний
кадастровий реєстратор Гнилосир В.Д.;
рішення суду, серія та номер: 535/869/13-ц,
виданий 01.10.2013, видавник: Котелевський
районний суд Полтавської області,
суддя Якименко Т.О.; паспорт
громадянина України; квитанція; копія
виписки з рішення, серія та номер: 157,
виданий 29.05.2002, видавник: Котелевська
селищна рада Полтавської області;
копія державного акту, серія та номер:
І-ПЛ № 039818, виданий 17.06.2002, видавник:
Котелевська селищна рада Полтавської
області /а.с. 70-83/.

03.02.2014 заяву ОСОБА_2 прийнято та
складено картку прийому заяви № 10582390
/а.с. 84/.

Заява позивача від 03.02.2014 у
відповідності до вимог Порядку
взаємодії органів державної
реєстрації прав та їх посадових осіб,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України 02.04.2013 N 607/5,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02 квітня 2013 р. за N 534/23066,
була передана на розгляд до Державної
реєстраційної служби України.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно Гуляєва Олексія
Олександровича № 10617374 від 04.02.2014
відмовлено у державній реєстрації
права власності форма власності:
приватна, на земельну ділянку, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер земельної ділянки
:30:002:2287, за суб'єктом: ОСОБА_2 на
підставі статті 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", пунктів
16 та 23 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 року № 703
/а.с. 37/.

Підставою для прийняття такого рішення
зазначено наступне: подані документи
не відповідають вимогам або не дають
змогу встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують. Так, рішенням
Котелевського районного суду
Полтавської області від 01.10.2013 визнано
право власності на земельну ділянку
площею 0,7544 га, тоді як заяву та витяг
ДЗК подано щодо земельної ділянки
площею 0,6044 га.

Перевіряючи правомірність дій
відповідача, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
що становить зміст поняття "державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно", здійснюється на підставі Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" від 01 липня 2004 року №1952-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
4 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Частиною 1 статті 15 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень"
визначено наступний порядок
проведення державної реєстрації: 1)
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
відмову в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного
реєстру прав про зареєстровані права
та/або їх обтяження.

Так, на першому етапі, для проведення
державної реєстрації прав заявник
подає органові державної реєстрації
прав, нотаріусові заяву про державну
реєстрацію, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст
(пункт 7 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень і
Порядку надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 № 703).

Відповідно до частини 5 статті 16
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" при отриманні
заяви та документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, проводиться реєстрація
заяви у базі даних про реєстрацію заяв
та запитів із зазначенням дати і часу
реєстрації.

Процедуру проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна
визначено Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року № 703 (чинний на момент
виникнення спірних правовідносин,
втратив чинність 11 лютого 2014 року на
підставі Постанови Кабінету Міністрів
України від 17 жовтня 2013 року № 868) (далі -
Порядок).

Відповідно до пунктів 26, 27 Порядку для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, серед іншого, є
рішення суду, що набрало законної сили,
щодо права власності та інших речових
прав на нерухоме майно.

Матеріалами справи підтверджено, що
рішенням Котелевського районного суду
Полтавської області від 01.10.2013 по
справі № 535/869/13-ц, яке набрало законної
сили 12.10.2013, позов ОСОБА_2 до
Котелевської селищної ради
Полтавської області про визнання в
порядку спадкування права власності на
земельну ділянку задоволено повністю.
Визнано за ОСОБА_2, порядку спадкування
за законом, право власності на земельну
ділянку площею 0,7544 га, яка надана для
будівництва і обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, та ведення особистого
підсобного господарства та
розташована за адресою: АДРЕСА_1, і яка
на підставі Державного акту на право
приватної власності на землю серії І-ПЛ
№ 039818 виданого Котелевською селищною
Радою народних депутатів Полтавської
області від 17.06.2002 року, до дня смерті
належала ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 10-11/.

Відповідно до положень частини 2 статті
9 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" державний
реєстратор: приймає рішення про
державну реєстрацію прав, відмову в
такій реєстрації, її зупинення, про
державну реєстрацію обтяжень, про
скасування запису, погашення запису та
внесення змін до записів у Державному
реєстрі прав; відкриває і закриває
розділи Державного реєстру прав,
вносить до них відповідні записи; веде
реєстраційні справи щодо об'єктів
нерухомого майна, тощо.

Частиною 4 статті 9 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
передбачено, що державний реєстратор
самостійно приймає рішення про
державну реєстрацію прав або відмову в
такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових
і службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

За приписами пункту 1 наказу
Міністерства юстиції України від
02.04.2013 року № 607/5,зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 02.04.2010 р.
за № 534/23066, "Про заходи щодо взаємодії
органів державної реєстрації прав та
їх посадових осіб" у разі подання до
структурних підрозділів
територіальних органів Мін'юсту, що
забезпечують реалізацію повноважень
Укрдержреєстру, заяви про державну
реєстрацію права власності та/або
інших речових прав на нерухоме майно
(далі - речові права), що виникають на
підставі рішення суду, що набрало
законної сили, де однією із сторін є
юридична особа, та/або інший суб'єкт
господарювання, та/або фізична особа -
підприємець, рішення щодо державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно, скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та
скасування записів Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
приймаються державними реєстраторами
прав на нерухоме майно Укрдержреєстру
відповідно до додатка до цього наказу.

Виключний перелік підстав для відмови
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень на нерухоме майно визначено у
частині першій статті 24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень".

Зокрема, пунктом 4 частини першої
статті 24 вказаного Закону передбачено,
що у державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Як зазначалось вище, відповідно до
пунктів 26, 27 Порядку для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.

01 січня 2013 року набрав чинності Закон
України "Про Державний земельний
кадастр".

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про Державний земельний кадастр"
документи, якими було посвідчено право
власності чи право постійного
користування земельною ділянкою,
видані до набрання чинності цим
Законом, є дійсними.

Формування земельної ділянки полягає у
визначенні земельної ділянки як
об'єкта цивільних прав. Формування
земельної ділянки передбачає
визначення її площі, меж та внесення
інформації про неї до Державного
земельного кадастру (частина 1 статті
79-1 Земельного кодексу України).

Згідно частини 3 статті 79-1 Земельного
кодексу України сформовані земельні
ділянки підлягають державній
реєстрації у Державному земельному
кадастрі.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про Державний земельний кадастр"
земельні ділянки, право власності
(користування) на які виникло до 2004
року, вважаються сформованими
незалежно від присвоєння їм
кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені
земельні ділянки не внесені до
Державного реєстру земель їх державна
реєстрація здійснюється на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) за заявою їх власників
(користувачів земельної ділянки
державної чи комунальної власності).

Внесення інших змін до відомостей про
ці земельні ділянки здійснюється після
державної реєстрації земельних
ділянок.

Відповідно до частин 2, 3 статті 79-1
Земельного кодексу України формування
земельних ділянок здійснюється, серед
іншого, і шляхом поділу чи об'єднання
раніше сформованих земельних ділянок.

Сформовані земельні ділянки
підлягають державній реєстрації у
Державному земельному кадастрі.

Згідно частини 6 статті 79-1
Земельного кодексу України формування
земельних ділянок шляхом поділу та
об'єднання раніше сформованих
земельних ділянок, які перебувають у
власності або користуванні, без зміни
їх цільового призначення здійснюються
за технічною документацією із
землеустрою щодо поділу та об'єднання
земельних ділянок.

Тобто, формування земельних
ділянок шляхом поділу здійснюється
тільки щодо тих земельних ділянок, які
перебувають у власності чи
користуванні.

Разом з цим, статтею 125 Земельного
кодексу України визначено, що право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Котелевського районного суду
Полтавської області від 01.10.2013 по
справі № 535/869/13-ц за ОСОБА_2 було визнано
право власності на земельну ділянку
розміром 0,7544 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Вказана земельна ділянка перебувала у
приватній власності ОСОБА_5 на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії І-ПЛ № 039818,
виданим Котелевською селищною Радою
народних депутатів 17.06.2002 та відповідно
до вимог пункту 2 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про Державний земельний кадастр"
вважається сформованою, а тому, згідно
частини 3 статті 79-1 Земельного кодексу
України підлягала державній
реєстрації у Державному земельному
кадастрі.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що земельна ділянка
розміром 0,7544 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 не перебувала у
власності позивача та не була
зареєстрована у Державному земельному
кадастрі.

Натомість, з матеріалів справи
вбачається, що 14.10.2013 фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_6 за замовленням
позивача виготовлено технічну
документацію з землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) на:- земельну
ділянку площею 0,1500 га, що надана для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1;- земельну ділянку
площею 0,6044 га, що надана для ведення
особистого селянського господарства,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно наявних в матеріалах справи
копій витягів з Державного земельного
кадастру, земельній ділянці площею 0,1500
га було присвоєно кадастровий номер
:30:002:2286, а земельній ділянці
площею 0,6044 га - кадастровий номер
:30:002:2287 /а.с. 23-31/.

Однак, згідно пункту 2 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про Державний земельний кадастр"
внесення змін до відомостей про
земельні ділянки здійснюється після
державної реєстрації земельних
ділянок.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що фактично було внесено
зміни до відомостей про земельну
ділянку розміром 0,7544 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, а
саме: поділено на земельні ділянки
площею 0,1500 га та площею 0,6044 га, а
вказаним новоутвореним земельним
ділянкам присвоєно кадастрові номери
без державної реєстрації основної
земельної ділянки розміром 0,7544 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, що
суперечить вимогам Земельного кодексу
України, Закону України "Про Державний
земельний кадастр".

Посилання апелянта на надання
Державному реєстратору всіх
документів, визначених законом для
проведення реєстраційних дій, колегія
суддів вважає необґрунтованими,
оскільки заявлене право на земельну
ділянку, кадастровий номер
:30:002:2287, не підтверджений
документами.

Інші доводи апеляційної скарги
правомірності висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Таким чином, оскільки належними
та допустимими доказами позивач не
довів обґрунтованість своїх позовних
вимог, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції вірно дійшов
висновку, що дії відповідача
відповідають положенням норм чинного
законодавства України.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2014 року по справі № 816/585/14 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Любчич
Л.В.Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І.
Спаскін О.А. Повний текст ухвали
виготовлений 02.06.2014 р.

Головний спеціаліст Зливко
І.М.