Справа № 2а-11971/09/1570
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року м. Київ
К/9991/49771/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Овідіопольському районі Одеської
області на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
09.07.2010 та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 09.06.2011

у справі № 2а-11971/09/1570

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової
інспекції у Овідіопольському районі
Одеської області

Державної податкової
адміністрації України в Одеській
області

про визнання нечинним та
скасування рішення про застосування
штрафних(фінансових) санкцій та
визнання незаконними дії

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулась до Одеського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Овідіопольському районі Одеської
області Державної податкової
адміністрації України в Одеській
області про визнання нечинним та
скасування рішення про застосування
штрафних(фінансових) санкцій та
визнання незаконними дії.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 09.07.2010
позовні вимоги задоволено частково.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 08.02.2011
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 09.07.2010
скасовано, прийнято нову постанову,
якою позовні вимоги задоволено
частково.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, працівниками Державної
податкової інспекції у
Овідіопольському районі Одеської
області проведено перевірку
крамниці-кафе позивача за дотриманням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, за результатами якої
складено акт від 21.09.2009,

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п. 6 ст. З Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг"; п. 9 ст. З Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", п. 10 ст. З Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", п. 12 ст. З Закону України "Про
застосування реєстраторів"
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг".

Задовольняючи позовні вимоги
частково суд апеляційної інстанції
правомірно виходив з того, що доводи
відповідача про необхідність ведення
позивачем обліку товарних запасів, є
необґрунтованими, у зв'язку з чим,
оскаржене рішення належить скасувати в
частині накладення штрафу за порушення
п.12 ст. 3 вказаного Закону.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно зі ст. 6 вказаного Закону
облік товарних запасів фізичною особою
суб'єктом підприємницької діяльності
ведеться у порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

В свою чергу Указом передбачено, що
суб'єкти малого підприємництва, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
ведуть книгу обліку доходів та витрат,
що підлягають оподаткуванню
відповідно до цього Указу. Її форма та
порядок ведення встановлюються
Державною податковою адміністрацією
України.

Порядком ведення книги обліку
доходів і витрат, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.09.2001 року № 1269 також передбачено,
що книга обліку доходів і витрат
ведеться суб'єктами підприємницької
діяльності - фізичними особами,
оподаткування доходів яких
здійснюється згідно із законодавством
з питань оподаткування суб'єктів
малого підприємництва (у тому числі
шляхом отримання свідоцтва про сплату
єдиного податку), а також особами, які
мають пільговий торговий патент для
продажу товарів (крім підакцизних)
(надання послуг) відповідно до
законодавства з питань патентування
деяких видів підприємницької
діяльності, якщо такі особи не є
платниками податку на додану вартість
згідно із законодавством.

При цьому, листом ДПА України від
05.11.97 р. № 17-0117/10-8886 затверджено Порядок
ведення Книги обліку доходів і витрат
громадян суб'єктів підприємницької
діяльності (з особливостями її ведення
для сфери торгівлі) ф. № 10.

На виконання Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого
підприємництва»видано наказ ДПА
України від 29.10.99 р. № 599 «Про
затвердження Свідоцтва про сплату
єдиного податку та Порядку його
видачі».

Згідно з п. 8 Порядку видачі
Свідоцтва про сплату єдиного податку
для визначення результатів власної
підприємницької діяльності на
підставі хронологічного відображення
здійснених господарських і фінансових
операцій платник єдиного податку веде
Книгу обліку доходів і витрат згідно з
додатком № 10 до Інструкції про
прибутковий податок з громадян,
затвердженої наказом Головної
державної податкової інспекції
України від 21.04.1993 р. № 12. При цьому
обов'язковому заповненню підлягають
лише графи "період обліку", "витрати на
виробництво продукції", "сума виручки
(доходу)", "чистий дохід".

В свою чергу, Книга обліку доходів і
витрат затверджена вищезазначеним
наказом не передбачає ведення обліку
товарних запасів.

Також колегія суддів погоджує
висновок судів попередніх інстанцій,
що не роздрукування та відповідно не
зберігання фіскального звітного чеку є
одним порушенням, за яке може бути
накладена фінансова санкція згідно п.4
ст.17 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" лише у розмірі 340
грн.

У зв'язку з чим податкове
повідомлення-рішення № від 08.10.2009
в частині застосування штрафних
санкцій у загальній сумі 850,00грн. за
порушення п.6,9,10 ст. З Закону України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", також підлягає скасуванню.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Овідіопольському районі Одеської
області на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
09.07.2010 та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 09.06.2011 у справі № 2а-11971/09/1570 слід
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Овідіопольському районі Одеської
області відхилити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 09.07.2010 та
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09.06.2011 у
справі № 2а-11971/09/1570 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко