Справа № 817/1170/14
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1170/14

19 травня 2014 року 14год. 45хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Комшелюк Т.О. за участю секретаря
судового засідання Демчук І.М. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представники Швая О.І.,
Гаврилюк Н.Я.,

відповідача: представник Старійчук
А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Мирогощанського аграрного коледжу

до Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення. Позовні вимоги
обґрунтовує тим, що в жовтні-листопаді
місяцях 2013р. відповідачем була
проведена перевірка з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та
зборів, дотримання вимог іншого
законодавства за період з 01.10.2010р. по
31.10.2013р., за наслідками якої був
складений акт від 14.11.2013р. №149/22/00725463. На
підставі висновку даного акта було
винесене повідомлення-рішення, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на прибуток
підприємств та застосовано штрафні
санкції. Штрафні санкції також
включають суми штрафів за неподання
податкових декларацій з податку на
прибуток за перевіряємий період.
Позивач не погоджується з висновками
акта оскільки державний аграрний
коледж є державним навчальним закладом
і фінансується з державного бюджету та
є неприбутковою організацією.
Відповідно до чинного законодавства
позивач звільнений від сплати податку
на прибуток підприємств. При цьому,
власні надходження позивача, отримані
від реалізації сільськогосподарської
продукції в повному обсязі зараховані
до спеціального фонду бюджету, як
передбачено Бюджетним кодексом
України. До того ж зазначені кошти є
державними коштами, а отже грошові
зобов'язання з податку на прибуток
визначені відповідачем в порушення
норм Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» та Податкового
кодексу України. Крім цього, позивач
вказує на те, що неприбуткові
організації сплачують податок на
прибуток підприємств на підставі
податкової декларації, яку подають до
контролюючих органів за звітний
(податковий) рік і не сплачують
авансових внесків, в той час, як
відповідачем визначено доходи та
витрати позивача за 3 квартали 2013р.,
нарахувавши при цьому штрафні
(фінансові) санкції. Враховуючи
викладене, податкове
повідомлення-рішення, на думку
позивача, є протиправним та таким, що
належить до скасування.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі.

Відповідач подав письмові заперечення
проти позову в яких зазначив, що дійсно,
у позивача була проведена перевірка, за
результатами якої встановлено, що
позивач у перевіряємому періоді
отримав дохід від реалізації
сільськогосподарської продукції з
якої несплачений податок на прибуток.
При цьому стверджує, що у процесі
вирощування, збирання с/г продукції
були задіяні інші організації, а не
позивач, тобто дані товари не були
виготовлені в ході
навчально-виробничих заходів
навчальним закладом, не пов'язані з
забезпеченням провадження освітньої
діяльності, а відтак реалізація даної
продукції проведена з метою отримання
прибутку, тому позивач мав би сплатити
податок на прибуток. Так як зазначений
податок не сплачений, то відповідачем
правомірно визначено позивачу суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток підприємств. Щодо
штрафних санкцій за неподання
податкових декларацій з податку на
прибуток, то відповідачем в письмових
запереченнях не наведено жодних
обґрунтувань на підставу
правомірності застосування таких
штрафних санкцій.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
сторін, дослідивши подані суду
письмові докази, суд вважає, що позов
належить задовольнити повністю,
виходячи з такого.

Так, посадовими особами відповідача
була проведена в жовтні-листопаді
місяцях 2013р. перевірка з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та
зборів, дотримання вимог іншого
законодавства за період з 01.10.2010р. по
31.10.2013р., за наслідками якої був
складений акт від 14.11.2013р. №149/22/00725463. На
підставі висновку даного акта було
винесене податкове
повідомлення-рішення, яким збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на прибуток
підприємств в сумі 17525грн. та штрафні
санкції в сумі 5231,25грн. Сума штрафних
санкцій, крім санкцій на податок на
прибуток, включає в себе суму у 850грн. за
неподання податковий декларацій з
податку на прибуток.

Вказаною перевіркою, зокрема,
встановлено, що позивачем за період з
01.10.2010р. по 31.10.2013р. занижений валовий
дохід на суму 1815764,08грн., занижені
валові витрати на суму 1731264,12грн.
внаслідок чого занижений податок на
прибуток на суму 17525грн.

На вказане заниження доходів та витрат
та як наслідок заниження податку на
прибуток стало те, що позивачем
реалізовано сільськогосподарську
продукцію для ТзОВ СП «Атена» та ДП
«Мирогощанський державний іподром».

При цьому позивачем у перевіряємому
періоді декларувались скориговані
валові доходи в сумі 0грн., валові
витрати в сумі 0грн., податок на
прибуток - 0грн.

Оскільки отриманий дохід від продажу
сільськогосподарської продукції, як
стверджує відповідач, не відноситься
до основної діяльності позивача, то,
відповідно, останній не звільнений від
сплати податку на прибуток. Крім того,
позивачем, у порушення ПК України не
подано декларації з податку на
прибуток підприємств за 4 квартал 2010
року, 3, 4 квартали 2011 року, 3 квартал 2012
року, 3 квартал 2013 року.

Проте, суд не погоджується з такими
висновками акта перевірки та зазначає
наступне.

В судовому засіданні встановлено, що
Мирогощанський державний аграрний
коледж є юридичною, державною
організацією (а. с. 32-33).

Основними видами діяльності за КВЕД-2010
позивача є: вища освіта; вирощування
зернових культур (крім рису), бобових
культур і насіння олійних культур;
розведення великої рогатої худоби
молочних порід; професійно-технічна
освіта; інші види освіти, н.в.і.у.

19.10.2011р. позивачем отримано Ліцензію на
надання освітніх послуг навчальними
закладами (а. с. 34).

Рішенням №208 від 21.05.2009р. позивача
внесено до Реєстру неприбуткових
організацій (а. с. 38).

Згідно статуту Мирогощанського
аграрного коледжу крім надання
освітніх послуг, в числі основних видів
діяльності коледжу є практичне
навчання студентів для одержання
професійних навичок із обраної
спеціальності та освоєння профільної
робочої професії, крім того,
виробництво, переробка та реалізація
продукції рослинництва та іншої
сільськогосподарської продукції,
ведення тваринництва. При цьому
навчальна, технологічна, виробнича
практика студентів за профілем обраної
спеціальності проводяться у
відповідності з навчальними планами,
Положенням про проведення виробничої
практики та програмами і графіками,
затвердженими директором коледжу і є
складовою частиною навчального
процесу (а. с. 36-37).

Відповідно до державного акта на право
постійного користування землею,
позивачу на території Мирогощанської
сільської ради надано у постійне
користування 2318,0га для
науково-дослідних, навчальних цілей та
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва (а.
с. 79).

Наказом Міністерства аграрної
політики України №869 від 7 грудня 2007р.
«Про створення державного
підприємства «Мирогощанський
державний іподром», на базі
структурного виробничого підрозділу
Мирогощанського аграрного коледжу
створено державне підприємство
«Мирогощанський державний іподром».
Пунктом 4.3. вказаного наказу залишено у
користуванні Мирогощанського
аграрного коледжу 200га земельних угідь
та відповідних навчально-виробничих
будівель і споруд, машин та іншого
майна для забезпечення практичної
підготовки студентів (а. с. 78).

У перевіряємому періоді з 01.10.2010р. по
31.10.2013р. позивачем було укладено Угоду
про співпрацю з ДП «Мирогощанський
державний іподром» та Договір підряду
з ТзОВ СП «Атена» щодо проведення
комплексу робіт по підготовці полів,
посіву сільськогосподарських (горох,
кукурудза) та/або інших культур,
обробітку полів, збору урожаю. Крім
цього, позивачем із вказаними
контрагентами укладені Договори на
проведення спільної
навчально-виробничої діяльності щодо
обов'язку зазначених товариств на
прийняття студентів навчального
закладу на практику згідно з
календарним планом (а. с. 39-44).

Виконання вказаних договорів та угод
контрагентами позивача
підтверджується актами виконаних
робіт податковими накладними, актами
звірки взаємних розрахунків (а. с. 63-64,85).
При цьому, факт реалізації
сільськогосподарської продукції,
отриманої на землях позивача внаслідок
її вирощування, цим же товариствам не
заперечуються сторонами як в судовому
засіданні, так і підтверджується актом
перевірки, а відтак у суду немає
необхідності досліджувати походження
та реальність здійснення продажу
зазначених товарів.

Участь студентів позивача у
навчально-виробничій практиці
відповідно до укладених угод
підтверджується навчальними планами,
журналами навчальних занять, наданих
позивачем в судове засідання та
долученими до матеріалів справи.

Позивач, від реалізації вирощеної
сільськогосподарської продукції ДП
«Мирогощанський державний іподром»,
отримав дохід в сумі: 2010р. - 190475,45грн.
(без ПДВ); 2011р. - 344202,41грн (без ПДВ); 2012р. -
232892,14грн (без ПДВ).

Від реалізації вирощеної
сільськогосподарської продукції ТзОВ
СП «Атена» позивачем у 2013 році
отриманий дохід в сумі 1171716,90грн (без
ПДВ).

Зазначені кошти позивачем в
повному обсязі зараховані до
спеціального фонду бюджету, що
підтверджується податковими звітами
про використання коштів
неприбутковими установами й
організаціями поданими до податкового
органу, крім того не заперечується
відповідачем (а. с. 45-62).

Вирішуючи даний спір та надаючи
правову оцінку встановленим
обставинам, суд виходить з такого.

Так, ст.61 Закону України « Про
освіту» передбачено, що фінансування
державних навчальних закладів
здійснюється за рахунок коштів
відповідних бюджетів, а також
додаткових джерел фінансування.
Додатковими джерелами фінансування є в
т.ч. доходи від реалізації продукції
навчально-виробничих майстерень,
підприємств, цехів і господарств, від
надання в оренду приміщень, споруд,
обладнання. Бюджетні асигнування на
освіту та позабюджетні кошти не
підлягають вилученню та
використовуються виключно за
призначенням.

Відповідно до ст. 64 Закону України
«Про вищу освіту», фінансування вищих
навчальних закладів державної форми
власності здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету, при цьому
для фінансування вищих навчальних
закладів можуть залучатися додаткові
джерела фінансування, не заборонені
законодавством. Залучені кошти
спрямовуються на здійснення статутної
діяльності вищого навчального закладу
у порядку і на умовах, визначених
законодавством та його статутом.
Законом встановлюються джерела, обсяги
та види надходжень, які не є об'єктом
оподаткування для вищих навчальних
закладів всіх форм власності, а також
встановлюються пільги щодо сплати
податків і зборів для вищих навчальних
закладів та осіб, які надають їм
благодійну допомогу.

Бюджетним кодексом України
встановлено, що складовими частинами
бюджету є загальний та спеціальний
фонди. Власні надходження бюджетних
установ отримуються додатково до
загального фонду бюджету і включаються
до спеціального фонду бюджету (ст.. 13).
Власні надходження бюджетних установ
формуються за рахунок надходжень від
додаткової ( господарської) діяльності
( ч. 4 ст. 13 Кодексу).

Відповідно до Бюджетного кодексу
України бюджетні установи - це органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, а також організації,
створені ними у встановленому порядку,
що повністю утримуються за рахунок
відповідно державного чи місцевого
бюджету. Бюджетні установи є
неприбутковими (п. 12 ст. 2).

Аналогічна норма передбачена і
п.7.11 ст.7 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та підпункті «а» пункту 157.1 ст.157
Податкового кодексу України, згідно з
якою неприбутковими є органи державної
влади України, органи місцевого
самоврядування й створені ними
установи та організації, що
утримуються за рахунок коштів
відповідних бюджетів та внесені
органами державної податкової служби в
установленому порядку до Реєстру
неприбуткових організацій та установ.

Підпунктом «а» пункту 7.11.1 пункту 7.11
статті 7 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
встановлено, що неприбутковими
установами і організаціями є органи
державної влади України, органи
місцевого самоврядування та створені
ними установи або організації, що
утримуються за рахунок коштів
відповідних бюджетів.

Згідно із нормами пп. 7.11.2 п.7.11. ст. 7
вказаного Закону, від оподаткування
звільняються доходи неприбуткових
організацій, визначених у абзаці « а »
підпункту 7.11.1, отримані у вигляді,
зокрема,: коштів або майна, які
надходять безоплатно або у вигляді
безповоротної фінансової допомоги чи
добровільних пожертвувань; пасивних
доходів; коштів або майна, які
надходять до таких неприбуткових
організацій як компенсація вартості
отриманих державних послуг, у тому
числі доходів державних
професійно-технічних навчальних
закладів, отриманих від виготовлення
та реалізації товарів (виконання робіт,
надання послуг), пов'язаних з їх
основною, статутною діяльністю.

Абзацом 2 пп.7.11.8 п.7.11. ст.7 цього ж Закону
зазначено, що доходи неприбуткових
організацій, визначених у абзаці "а"
підпункту 7.11.1, у тому числі доходи
закладів і установ освіти, науки,
культури, охорони здоров'я, а також
архівних установ та реабілітаційних
установ для інвалідів та
дітей-інвалідів, що мають відповідну
ліцензію, які утримуються за рахунок
бюджету, зараховуються до складу
кошторисів (на спеціальний рахунок) на
утримання таких неприбуткових
організацій і використовуються
виключно на фінансування видатків
такого кошторису (включаючи
фінансування виробничої діяльності
згідно з їх статутами), розрахованого
та затвердженого у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

У разі коли за наслідками звітного
(податкового) року доходи кошторису на
утримання зазначених організацій
перевищують суму визначених
кошторисом витрат, сума перевищення
враховується у складі кошторису
наступного року.

При цьому з суми перевищення доходів
над витратами зазначених
неприбуткових організацій податок на
прибуток, передбачений у пункті 10.1
статті 10 цього Закону, не сплачується.

Згідно із абз. 2 пп.7.11.9 п.7.11. ст.7
вказаного Закону, незалежно від
положень абзацу першого цього
підпункту, у разі коли неприбуткова
організація отримує доход з джерел,
інших ніж визначені відповідними
підпунктами 7.11.2 - 7.11.7 цього пункту, така
неприбуткова організація зобов'язана
сплатити податок на прибуток, який
визначається як сума доходів,
отриманих з таких інших джерел,
зменшена на суму витрат, пов'язаних із
отриманням таких доходів, але не вище
суми таких доходів

Відповідно до пп. 7.11.12. п.7.11. ст. 7 Закону,
центральний податковий орган
встановлює порядок обліку і подання
податкової звітності про використання
коштів неприбуткових організацій
(неприбуткових організацій, визначених
в абзаці "ж" підпункту 7.11.1, у частині
обліку і подання податкової звітності
за доходами, що підлягають
оподаткуванню) та вирішує питання про
виключення організацій з реєстру
неприбуткових організацій і
оподаткування їх доходів у разі
порушення ними положень цього Закону
та інших законодавчих актів про
неприбуткові організації.

Податковим кодексом України, а саме ст.
157 врегульовані питання щодо
оподаткування неприбуткових установ
та організацій.

Так, п. 157.1 ст.157 ПК України встановлено,
що до неприбуткових установ та
організацій, зареєстрованих згідно з
вимогами законодавства та внесених
контролюючими органами в
установленому порядку до Реєстру
неприбуткових організацій та установ,
які є, зокрема,: органами державної
влади України, органами місцевого
самоврядування, Національною
академією наук України та створеними
ними установами або організаціями, що
утримуються за рахунок коштів
відповідних бюджетів.

Згідно із п. 157.2 ст.157 ПКУ, від
оподаткування звільняються доходи
неприбуткових організацій, визначених
у підпункті "а" пункту 157.1 цієї статті,
отримані у вигляді: коштів або майна,
які надходять безоплатно або у вигляді
безповоротної фінансової допомоги чи
добровільних пожертвувань; пасивних
доходів; коштів або майна, які
надходять до таких неприбуткових
організацій як компенсація вартості
отриманих державних послуг, у тому
числі доходів державних навчальних
закладів, отриманих від виготовлення
та реалізації товарів, виконання робіт,
надання послуг, у тому числі від
надання платних послуг, пов'язаних з їх
основною статутною діяльністю.

Відповідно до п.157.10 ст.157 ПКУ, доходи або
майно неприбуткових організацій, за
винятком неприбуткових організацій,
визначених у підпунктах "а" і "в" пункту
157.1 цієї статті, не підлягають
розподілу між їх засновниками,
учасниками або членами та не можуть
використовуватися для вигоди
будь-якого окремого засновника,
учасника або члена такої неприбуткової
організації, її посадових осіб (крім
оплати їх праці та відрахувань на
соціальні заходи).

Доходи неприбуткових організацій,
визначених у підпункті "а" пункту 157.1
цієї статті, у тому числі доходи
закладів і установ освіти, науки,
культури, охорони здоров'я, а також
архівних установ та реабілітаційних
установ для інвалідів та
дітей-інвалідів, що мають відповідну
ліцензію, які утримуються за рахунок
бюджету, зараховуються до складу
кошторисів (на спеціальний рахунок) для
утримання таких неприбуткових
організацій і використовуються
виключно на фінансування видатків
такого кошторису (у тому числі
фінансування господарської діяльності
згідно з їх статутами), розрахованого
та затвердженого в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

У разі, якщо за наслідками звітного
(податкового) року доходи, зараховані
до кошторису для утримання зазначених
організацій, перевищують суму
визначених кошторисом витрат, сума
перевищення враховується у складі
кошторису наступного року.

При цьому із суми перевищення доходів
над витратами зазначених
неприбуткових організацій податок,
передбачений у пункті 151.1 статті 151
цього розділу, не сплачується.

Пунктами 157.11, 157.12 ст. 157 ПКУ
встановлено, що у разі якщо
неприбуткова організація отримує
дохід з джерел, інших, ніж визначені
пунктами 157.2-157.9 цієї статті, така
неприбуткова організація зобов'язана
сплатити податок на прибуток, який
визначається як сума доходів,
отриманих з таких інших джерел,
зменшена на суму витрат, пов'язаних з
отриманням таких доходів, але не вище
суми таких доходів.

При визначенні сум оподатковуваного
прибутку згідно з абзацом першим цього
пункту сума амортизаційних
відрахувань не враховується.

З метою оподаткування центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, веде реєстр
всіх неприбуткових організацій та їх
відокремлених підрозділів, які
звільняються від оподаткування згідно
з положеннями цього пункту.

Право неприбуткової організації на
користування пільгами в оподаткуванні
податком на прибуток виникає після
внесення такої організації до Реєстру
неприбуткових організацій та установ
контролюючими органами в порядку,
встановленому законодавством.

Державна реєстрація неприбуткових
організацій здійснюється в порядку,
передбаченому відповідним
законодавством.

В силу норми п.157.15. ст. 157 ПК України,
термін "державні послуги" слід розуміти
як будь-які платні послуги,
обов'язковість отримання яких
встановлюється законодавством та які
надаються фізичним чи юридичним особам
органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування та
створеними ними установами і
організаціями, що утримуються за
рахунок коштів відповідних бюджетів.
До розуміння терміна "державні послуги"
не включаються податки, збори, платежі,
визначені цим Кодексом.

Під терміном "основна діяльність" для
цілей цього підпункту слід розуміти
діяльність неприбуткових організацій,
яка визначена для них як основна
законом, що регулює діяльність
відповідної неприбуткової
організації, у тому числі з надання
реабілітаційних та
фізкультурно-спортивних послуг для
інвалідів (дітей-інвалідів),
благодійної допомоги, просвітніх,
культурних, наукових, освітніх,
соціальних та інших подібних послуг
для суспільного споживання, зі
створення систем соціального
самозабезпечення громадян (недержавні
пенсійні фонди та інші подібні
організації).

До основної діяльності також
включається продаж неприбутковою
організацією товарів, виконання робіт,
надання послуг, які пропагують
принципи та ідеї, для захисту яких було
створено таку неприбуткову
організацію, та які є тісно пов'язаними
з її основною діяльністю, якщо ціна
таких товарів, виконаних робіт, наданих
послуг є нижчою від звичайної або якщо
така ціна регулюється державою.

Із системного аналізу вищенаведених
норм законодавства слідує, що для того,
щоб неприбуткова установа,
організація, яка належним чином
зареєстрована в Реєстрі неприбуткових
організацій була звільнена від податку
на прибуток підприємств, її дохід має
відповідати таким видам доходів, які,
зокрема, визначені в п.157.2-157.9 ПК
України.

Відповідач посилається на те що,
позивач отримав дохід від реалізації
товарів, які отримані в результаті
наданих послуг по вирощуванню
сільськогосподарської продукції
сторонньою організацією. Тобто дані
товари не були виготовленні в ході
навчально-виробничих заходів
навчальним закладом, не пов'язані з
забезпеченням провадження освітньої
діяльності та реалізація даної
продукції проведена з метою отримання
прибутку.

Однак, такі посилання відповідача є
безпідставними, необґрунтованим та
такими, що не заслуговують на увагу
суду, оскільки діяльність позивача має
безпосереднє відношення до сільського
господарства та тісно з ним пов'язана,
адже студенти безпосередньо були
залучені до виробничої, переддипломної
практики на землях, які знаходяться в
користуванні позивача, студенти
аграрного коледжу - це майбутні
спеціалісти в галузі сільського
господарства і практичні знання
отримують безпосередньо під час
проходження виробничої практики,
практичних занять. Крім того, судом
встановлено, та наведено вище по тексту
те, що з контрагентами позивачем були
кладені угоди про спільну виробничу
діяльність. Також матеріалами справи
встановлено, що Мирогощанський
державний іподром був створений на
базі Мирогощанського аграрного
коледжу.

Вирощування зернових культур є видом
діяльності позивача; виробництво,
переробка та реалізація продукції
рослинництва та іншої
сільськогосподарської продукції
визначена Статутом аграрного коледжу.
При цьому, жодним документом не
підтверджено наявність мети позивача -
отримання доходів.

Враховуючи наведене, суд прийшов до
висновку про те, що товари отримані
позивачем безпосередньо в ході
навчально-виробничих заходів
навчальним закладом, а дохід, отриманий
позивачем від реалізації
сільськогосподарської продукції не
стосується доходів з інших джерел, ніж
визначених пп.157.2-157.9 ст. 157 ПКУ, а відтак
такі доходи звільнені від
оподаткування податком на прибуток
підприємств.

Щодо штрафних санкцій за неподання
декларацій з податку на прибуток
підприємств, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 157.14. ст. 157 ПК України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, встановлює
порядок обліку і подання податкової
звітності про використання коштів
неприбуткових організацій (визначених
у підпункті "є" пункту 157.1 цієї статті в
частині обліку і подання податкової
звітності за доходами, що підлягають
оподаткуванню) та вирішує питання про
виключення організацій із Реєстру
неприбуткових організацій та установ і
оподаткування їх доходів у разі
порушення ними положень цього Кодексу
та інших законодавчих актів про
неприбуткові організації. До порушень
також належить використання
звільнених від оподаткування коштів на
цілі, не передбачені статутом, зокрема,
для провадження господарської
діяльності. Кошти та майно, використані
не за цільовим призначенням,
вважаються доходом і підлягають
оподаткуванню за ставкою, встановленою
пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу.
Рішення центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, можуть бути
оскаржені в судовому порядку.

Доказів виключення позивача із Реєстру
неприбуткових організацій
відповідачем суду не надавались, також
такий факт актом перевірки не
обумовлений.

На виконання зазначеного положення
норми закону, Наказом ДПА України № 56,
31.01.2011, затверджено форми та Порядок
складання Податкового звіту про
використання коштів неприбуткових
установ та організацій.

Пунктом 1.2. зазначеного Порядку
(чинного на час виникнення спірних
правовідносин), встановлено, що цей
Порядок застосовується установами та
організаціями, які визначено
підпунктом 14.1.121 пункту 14.1 статті 14
розділу I Кодексу, та включено органами
державної податкової служби до Реєстру
неприбуткових установ та організацій,
ведення якого передбачено пунктом 157.12
статті 157 розділу III Кодексу, з
присвоєнням відповідної ознаки
неприбутковості.

Розділом 3 Порядку зазначено, що
подання звіту та сплата податку
здійснюються у строки, встановлені
Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем подавались до податкового
органу податкові звіти про
використання коштів неприбуткових
установ у визначені законодавством
строки, а саме: 18.01.2011р., 12.04.2011р., 04.08.2011р.,
27.10.2011р., 19.01.2012р., 03.05.2012р., 23.07.2012р.,
11.10.2012р.

Згідно із п.57.1 ст. 57 ПК України (в
редакцій, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Платники податку, у яких доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, за останній річний
звітний (податковий) період не
перевищують 10 мільйонів гривень, та
неприбуткові установи (організації)
сплачують податок на прибуток на
підставі податкової декларації, яку
подають до контролюючих органів за
звітний (податковий) рік і не сплачують
авансових внесків.

Із наведеного слідує, що неприбуткові
організації подають податкові
декларації за звітний (податковий) рік,
а відтак, подання декларацій з податку
на прибуток неприбутковими установами
за відповідний квартал, півріччя
звітного року чинним законодавством не
передбачено.

З врахуванням викладеного у
відповідача були відсутні правові
підстави застосовувати до позивача
штрафні санкції за неподання
декларацій з податку на прибуток.

За наведених обставин, суд прийшов до
висновку, що відповідачем податкове
повідомлення-рішення винесене
неправомірно, а тому належить до
скасування в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області № від 26 листопада 2013 року.

Присудити на користь позивача -
Мирогощанського аграрного коледжу із
Державного бюджету судовий збір у
розмірі 182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Комшелюк
Т.О.