Справа № 826/2324/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2014 року письмове
провадження № 826/2324/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Арсірія Р.О. вирішив у порядку
письмового провадження
адміністративну справу
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «СТАРКО КИЇВ»до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів Митного посту «Столичний»
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів третя особа: ФОП
ОСОБА_1проскасування рішень від 25.11.2013
року та від 09.12.2013 року Позивач
звернувся до адміністративного суду з
позовом, в якому просив:
1) скасувати рішення відповідача-1
від 25.11.2013 року № 100270000/2013/300478/2 та від
09.12.2013 року № 100270000/2013/300512/2 про
коригування митної вартості товарів;
2) зобов'язати відповідача-1
здійснити митне оформлення товарів
відповідно до декларацій митної
вартості, вантажно-митних декларацій
від 25.11.2013 року № 100270000/2013/185333 та №
100270001/2013/186870 від 09.12.2013 року, та додатків
до них, які були надані позивачем, за
першим (основним) методом оцінки митної
3) зобов'язати відповідача-1
утриматись від винесення рішень про
коригування митної вартості на
підставі необґрунтованих сумнівів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на
думку позивача, відповідачем у
порушення норм діючого митного
законодавства України, винесені
протиправні рішення, якими скоригована
заявлена позивачем за ціною контракту
митна вартість товарів, що призвело до
порушення його прав та законних
інтересів, а також понесення значних
Позивач вважає, що визначення ним
митної вартості імпортованих товарів
за ціною контракту є правомірним, а
оскаржувані рішення відповідача про
коригування митної вартості товарів за
резервним методом є протиправними,
отже, таким, що підлягають скасуванню.
Відповідач-1 проти позову заперечував,
вважаючи оскаржувані рішення
законними та обґрунтованими,
винесеними на підставі та на виконання
норм митного законодавства України, за
результатами аналізу поданих
позивачем документів для митного
оформлення товарів, просив суд
відмовити в задоволенні позовних
У зв'язку з тим, що оскаржувані рішення
прийняв підрозділ митного органу -
митний пост «Столичний», за правилами
ст.52 Кодексу адміністративного
судочинства України, ухвалою суду про
закінчення підготовчого провадження
від 27.03.2014 р. митний пост «Столичний»
залучено до участі у справі в якості
другого відповідача.
У судовому засіданні 14.04.2014 року,
відповідно до ст.53 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судом залучено до участі у
справі в якості третьої особи на
стороні позивача - ОСОБА_1, яка
здійснювала оформлення та подання
документів відповідачу для митного
У судове засідання, призначене на 12.05.2014
р. представники відповідачів не
прибули, хоча про дату, час та місце
судового розгляду повідомлені
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст.128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справу у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, судом встановлено
Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (покупець) та Фірмою «Starco Eastern
Group» (продавець), укладено договір №
SК-SEG-01/2011 від 23.01.2012 року (з урахуванням
додаткових угод), за умовами якого,
Продавець продає, а Покупець купує
шини, камери і запасні частини (колеса)
для несамохідних транспортних засобів
(Товар), номенклатура, ціна і кількість
яких вказано в рахунках - додатках до
цього договору, що є невід'ємними його
На підставі вказаного договору та
згідно з рахунками Фірми «Starco Eastern Group»
№№ 314717, 314718 від 21.11.2013 року, № 314786 від
04.12.2013 року та 314787 від 03.12.2013 року,
позивачу в листопаді та в груді 2013 року
було поставлено 2 партії товару (шини і
покришки пневматичні та масивні
резинові, камери резинові, вентилі,
части інших причепів та напівпричепів
та інших несамохідних транспортних
засобів, осі причепів та
напівпричепів), визначеної
номенклатури, кількості і ціни, на
вартістю 49 893,58 Євро (далі поставка 1) та
47 447,42 Євро (далі - поставка 2)
На виконання умов договору № SК-SEG-01/2011
від 23.01.2012 року, шляхом подання митному
органу ВМД № 100270000/2013/185333 від 25.11.2013 року
та № 100270001/2013/186870 від 09.12.2013 року,
позивачем за допомогою митого брокера
(представника ФОП ОСОБА_1, договір
доручення № 03-12/ХН від 14.06.2012 року), до
митного оформлення в режимі імпорт - 40
заявлений відповідний товар.
Заявлена митна вартість товару за ВМД
від 25.11.2013 року № 100270000/2013/185333 склала 554
764,18 грн. (вартість товару - 49 893,58 Євро
або 539 097,02 грн. та вартість
транспортних витрат - 1 450,00 Євро або 15
Заявлена митна вартість товару за ВМД
від 09.12.2013 року № 100270001/2013/186870 склала 533
922,51 грн. (вартість товару - 47 447,42 Євро
або 518 089,77 грн. та вартість
транспортних витрат - 1 450,00 Євро або 15
Транспортування товару здійснювалось
SIA «Tire Logistic Serviss» на підставі договору
транспортно-експедиційного
обслуговування при перевезенні
вантажів автомобільним транспортом
від 24.01.2012 року № SK-TLS-01/2012, укладеного
між позивачем (Замовник) та SIA «Tire Logistic
Serviss» (Експедитор), за умовами якого
Замовник доручає, а Експедитор приймає
на себе організацію перевезень
вантажів автомобільним транспортом та
здійснення їх ТЕО у міжміському та (або)
міжнародному сполученні.
Згідно пп.2.1.6. договору від 24.01.2012 року №
SK-TLS-01/2012 за дорученням Замовника
Експедитор зобов'язаний проводити
страхування вантажу.
При цьому, вантаж позивача
Експедитором не страхувався.
Згідно довідки від 22.11.2013 року № 27/821.13-І
вартість транспортних витрат по
поставці 1 склала: по маршруту - Рига
(Латвія) - кордон України - 1450,00 Євро,
кордон України - Київ - смт. Чабани -
Дніпропетровськ (Україна) - 700,00 Євро.
Згідно довідки від 05.12.2013 року № 28/838.13-І
вартість транспортних витрат по
поставці 2 склала: по маршруту - Рига
(Латвія) - кордон України - 1450,00 Євро,
кордон України - Київ - смт. Чабани -
Дніпропетровськ (Україна) - 700,00 Євро.
Митна вартість товару заявлена
позивачем за основним методом
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).
Згідно гр.44 ВМД № 100270000/2013/185333 від 25.11.2013
року, позивачем для здійснення митного
контролю та митного оформлення, а також
підтвердження заявленої ним митної
вартості товару подані митному органу
декларацію митної вартості №
100270000/2013/185333 від 25.11.2013 року;
зовнішньоекономічний договір №
SК-SEG-01/2011 від 23.01.2012 року з додатковими
комерційний інвойс № 314717 від 21.11.2013
комерційний інвойс № 314718 від 21.11.2013
рішення органу з сертифікації № 185/264-Л
від 25.11.2013 року;

експортну декларацію 13LV5928;

транспортний документ на перевезення
CARNET TIR XZ75681014 від 21.11.2013 року;

міжнародні товарно-транспортні
накладні СМR А №143246 та А № 143246А
від21.11.2013 року;

довідку про транспортні витрати №
27/821.13-І від 22.11.2013 року;

договори доручення на здійснення
перевезення № 09723 ВІ/09781ВІ від 21.11.2013
року та заказ № 807 від 20.11.2013 року;

договір транспортно-експедиційного
обслуговування при перевезенні
вантажів автомобільним транспортом №
SK-TLS-01/2012 від 24.01.2012 року.

Згідно гр.44 ВМД № 100270000/2013/186870 від 09.12.2013
року, позивачем для здійснення митного
контролю та митного оформлення, а також
підтвердження заявленої ним митної
вартості товару подані митному органу
наступні документи:

декларацію митної вартості №
100270000/2013/186870 від 09.12.2013 року;

зовнішньоекономічний договір №
SК-SEG-01/2011 від 23.01.2012 року з додатковими
угодами до нього;

комерційний інвойс №314786 від 04.12.2013
року;

комерційний інвойс №314787 від 03.12.2013
року;

рішення органу з сертифікації № 185/286-Л
від 05.12.2013 року;

експортну декларацію 13LV5055;

транспортний документ на перевезення
CARNET TIR JX67932829;

міжнародні товарно-транспортні
накладні СМR LV-40 та LV-41 від 04.12.2013 року;

довідку про транспортні витрати №
28/838.13-І від 05.12.2013 року;

договори доручення на здійснення
перевезення № JК 3686/R 2521 від 05.12.2013 року
та заказ № 848 від 05.12.2013 року;

договір транспортно-експедиційного
обслуговування при перевезенні
вантажів автомобільним транспортом №
SK-TLS-01/2012 від 24.01.2012 року.

В той же час, при проведенні контролю
правильності визначення митної
вартості товару, заявленого позивачем
за відповідними митними деклараціями,
митним органом встановлено, що надані
документи містять неповні відомості (у
наданих документах містяться
розбіжності стосовно наявності чи
відсутності витрат на страхування
вантажу, що не деталізується у довідці
про транспортні витрати), а також митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
оскільки наявні сумніви, що існуючий
взаємозв'язок між продавцем і покупцем
вплинув на заявлену декларантом митну
вартість.

Крім того, в результаті проведення
митного контролю встановлено, що
документи, які підтверджують числові
значення складових митної вартості на
заявлені позивачем партії товарів 1,2,
на підставі яких проводився розрахунок
їх митної вартості, не містять всіх
даних відповідно до обраного методу
визначення митної вартості.

Наявна в органі доходів і зборів
інформація щодо митної вартості
імпортованих товарів призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості.

Проведено консультації з декларантом з
метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в декларанта та
в органі доходів і зборів, декларанта
було зобов'язано протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митої вартості товарів, а
саме:

по ВМД № 100270000/2013/185333 від 25.11.2013 року:

договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку митна
вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім
особам на користь продавця, якщо такі
платежі здійснюються за умокни,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

ліцензійній чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та с умовою продажу оцінюваних
товарів;

каталоги, специфікації, прейскуранти
(прас-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни
відправлення;

висновки про якісні та вартісні
характери списи товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

по ВМД № 100270000/2013/186870 від 09.12.2013 року:

договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку митна
вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім
особам на користь продавця, якщо такі
платежі здійснюються за умокни,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

виписку з бухгалтерської документації;

ліцензійній чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та с умовою продажу оцінюваних
товарів;

каталоги, специфікації, прейскуранти
(прас-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни
відправлення;

висновки про якісні та вартісні
характери списи товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини;

виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України;

довідкову інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;

розрахунок ціни (калькуляцію).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем, фактично, разом з подачею
ВМД № 100270000/2013/185333 від 25.11.2013 року та
ВМД № 100270000/2013/186870 від 09.12.2013 року,
надані митному органу необхідні
(обов'язкові) документи для
підтвердження заявленої митної
вартості товару за ціною договору.

Незважаючи на зазначене, а також
позбавляючи позивача можливості
подачі додаткових документів протягом
встановленого самим же митним органом
10-ти денного строку для їх подачі,
відповідач прийняв оскаржувані
рішення про коригування митної
вартості товарів:

від 25.11.2013 року № 100270000/2013/300478/2, тобто в
день подачі ВМД № 100270000/2013/185333 від
25.11.2013 року, яким за резервним методом
скоригована заявлена позивачем за
ціною договору митна вартість товару;

від 09.12.2013 року № 100270001/2013/300512, тобто в
день подачі ВМД № 100270000/2013/186870 від
09.12.2013 року, яким за резервним методом
скоригована заявлена позивачем за
ціною договору митна вартість товару.

Так, згідно оскаржуваних рішень про
коригування митної вартості товарів
від 25.11.2013 року № 100270000/2013/300478/2 та від
09.12.2013 року № 100270001/2013/300512, метод
визначення митної вартості товару за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються, відповідно до п.2 ст.58
Митного кодексу України, не може бути
прийнятий у зв'язку з тим, що
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально.

Також, оскаржуваними рішеннями
зафіксовано, що метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору щодо ідентичних товарів не
може бути прийнятий у зв'язку з
відсутністю даних щодо вартості
операцій з ідентичними товарами,
скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки товару та
партії товару (кількості). Метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів не може бути прийнятий у
зв'язку з відсутністю даних щодо
вартості операцій з подібними
(аналогічними) товарами, скоригованими
відповідно до комерційних умов
поставки товару та партії товару
(кількості). Метод визначення митної
вартості на основі віднімання вартості
не може бути використаний у зв'язку з
відсутністю даних, необхідних для
проведення розрахунків. Метод
визначення митної вартості на основі
додавання вартості не може бути
використаний у зв'язку з відсутністю
даних, необхідних для проведення
розрахунків.

Таким чином, оскаржуваними рішеннями,
митну вартість товару, що імпортується
скориговано із застосування
резервного методу відповідно до ст.64
Митного кодексу України. Визначена
митна вартість товару ґрунтується на
митній вартості товару, подібного за
якісними характеристиками, митне
оформлення якого уже здійснене за
митними деклараціями від 11.09.2013 року №
110100000/2013/228499, від 23.09.2013 року №
110100000/2013/229721, від 20.08.2013 року №
100270000/2013/174757, від 21.10.2013 року №
100270000/2013/181582, від 30.10.2013 року №
100270000/2013/182688, від 10.09.2013 року №
100270000/2013/177075, від 30.10.2013 року №
/2013/182739.

З метою уникнення фінансових втрат від
простою автотранспорту перевізника,
звернувся до митного органу із заявою
про митне оформлення товару в митному
режимі імпорту, подавши нові ВМД та ДМВ
(форми МД-2,3) № 100270000/2013/185534 та №
100270001/2013/186930, в якій задекларував цей же
товар за митною вартістю, митною
вартістю, що визначена з урахуванням
рішень митного органу про коригування
митної вартості товарів, сплатив всі
митні платежі згідно з митною вартістю
цих товарів, визначеною декларантом,
перерахував на спеціальний рахунок
державного казначейства, різницю між
сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною декларантом, та сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
митним. Розмір додаткових митних
платежів, що сплачені декларантом
внаслідок коригування митної вартості,
за рішенням від 25.11.2013 року №
100270000/2013/300478/2 становить 4 288,74 грн., за
рішенням від 09.12.2013 року №
100270000/2013/300512/2 становить 6 189,28 грн.,
після чого товар було пропущено на
митну територію України та випущено у
вільний обіг.

Позивач вважає рішення відповідача-1
про коригування митної вартості
товарів від 25.11.2013 року № 100270000/2013/300478/2
та від 09.12.2013 року № 100270001/2013/300512
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.29 Митного кодексу
України, рішення, дії або бездіяльність
органів доходів і зборів або їх
посадових осіб можуть бути оскаржені
безпосередньо до суду в порядку,
визначеному законом.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у
матеріалах справи письмовим доказам,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
часткову обґрунтованість позовних
вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З 01.06.2012 р. набрав чинності новий Митний
кодекс України (далі-Кодекс) від 13.03.2012
р. № 4495-VІ, який, зокрема, встановлює
порядок визначення митної вартості
імпортованих товарів та правила її
декларування визначені.

Відповідно до ч.1 ст.49, ч.2 ст.51 Кодексу
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари. Митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорт, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.52 Кодексу заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

У випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення (ч.1 ст.53
Кодексу).

Відповідно до ч.2,3 ст.53 Кодексу,
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3)рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8)висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

З матеріалів справи судом встановлено,
що позивачем були подані митному
органу документи, передбачені ч.2 ст.53
Кодексу, необхідні для підтвердження
заявленої ним митної вартості товару,
проте, без визначення та закріплення
належним чином зауважень, щодо
наявності в поданих документах
розбіжностей чи ознак підробки, а також
без фактичного визначення
(конкретизації) недостатності
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, відповідачем-1 у порушення
вимог ч.3 ст.53 Кодексу, не надаючи
позивачу можливість протягом 10
календарних днів надати додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товару, винесені
оскаржувані рішення про коригування
митної вартості товарі від 25.11.2013 року
№ 100270000/2013/300478/2 та від 09.12.2013 року №
100270001/2013/300512, що суперечить вимогам
митного законодавства, порушує права
позивача на належний захист своїх прав
та доведення правомірності і
обґрунтованості заявленої ним митної
вартості товару.

Відповідно до ч.1-3 ст.54 Кодексу,
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
органом доходів і зборів під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів (ч.1
ст.55 Кодексу).

Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити: 1) обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; 2) наявну
в митного органу інформацію (у тому
числі щодо числових значень складових
митної вартості, митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, інших умов, що могли вплинути
на ціну товарів), яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів; 4)
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: a) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органом доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органом доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду (ч.2 ст.55 Кодексу).

Аналіз оскаржуваного рішення
відповідача-1 свідчить про те, що воно,
зокрема, не містить обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої відповідачем-1.

Згідно ч.1 ст.57 Кодексу, визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні (ч.2 ст.58 Кодексу).

Відповідно до ч.4,5 ст.58 Кодексу митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Згідно п.5,6 ч.10 ст.58 Кодексу, при
визначенні митної вартості до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються,
зокрема, такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті: 5) витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України; 6)
витрати на навантаження, вивантаження
та обробку оцінюваних товарів,
пов'язані з їх транспортуванням до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України.

Згідно ч.1,2 ст.64 Кодексу у разі якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58-63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не
визначається згідно із положеннями
цієї статті на підставі, зокрема,
мінімальної митної вартості (п.6 ч.3 ст.64
Кодексу).

З матеріалів справи встановлено, що
позивачем з метою підтвердження
заявленої ним митної вартості товару,
подавалися митному органу відповідні
обов'язкові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості імпортованих товарів, проте
вони не були визнані митним органом
достатніми для підтвердження
заявленої позивачем митної вартості
товару.

При цьому, суд, вивчивши відповідні
документи вважає їх такими, що в повній
мірі ідентифікують оцінюваний товар та
містять об'єктивні і достовірні дані,
що піддаються обчисленню та
підтверджують його ціну, що підлягає
сплаті на користь продавця, тобто
підтверджують митну вартість
зазначеного товару за ціною договору.

У ході судового розгляду справи,
відповідачі не спростували договірну
ціну товару, а також їх об'єктивну
можливість і спроможність, на підставі
наданих позивачем документів,
визначити цю ціну та рівень митної
вартості товару за ціною договору за
правилами, визначеними ст.58 Кодексу.

Слід зауважити при цьому, що наявність
в автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками інформації про
декларування аналогічного товару, за
більшою або меншою вартістю, за
відсутності інших визначених законом
підстав, що обумовлюють межі і способи
здійснення митним органом контролю
митної вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначенні за
резервним методом, адже торгові
відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, країна виробництва,
умови і обсяги поставок, наявність
знижок тощо).

Будь-яких переконливих аргументів та
доказів, які б викликали обґрунтовані
сумніви в достовірності проведеного
позивачем розрахунку митної вартості
товару за ціною договору відповідачами
не наведено та не надано, a інших
обставин, які б впливали на рівень
задекларованої позивачем митної
вартості товару судом не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
митним органом неправомірно
відмовлено позивачу у визнанні
задекларованої ним митної вартості
товару за основним методом.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що неподання декларантом
окремих додаткових документів не
впливає на правильність визначення
позивачем митної вартості товарів за
першим методом, що підтверджується
наданими до органу доходів і зборів для
митного оформлення основними
документами.

Згідно із позицією Верховного Суду
України (постанова від 11.09.2012 у справі №
21-262а12), яка в силу ч.2 ст.161 та ч.1 ст.244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України є обов'язковою для врахування
при вирішенні даної справи, ненадання
декларантом запитуваних митним
органом документів, за відсутності
обґрунтування неможливості визначення
митної вартості товару за першим
методом, не є достатнім для висновку
про наявність підстав для застосування
митним органом іншого методу
визначення митної вартості.

Враховуючи зазначене, суд дійшов
висновку про протиправність
оскаржуваних рішень відповідача-1 про
коригування митної вартості товарів
від 25.11.2013 року № 100270000/2013/300478/2 та від
09.12.2013 року № 100270001/2013/300512 та,
відповідно, про їх скасування.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача-1 здійснити митне
оформлення товарів відповідно до
декларацій митної вартості,
вантажно-митних декларацій від 25.11.2013
року № 100270000/2013/185333 та № 100270001/2013/186870 від
09.12.2013 року, та додатків до них, які були
надані позивачем, за першим (основним)
методом оцінки митної вартості, суд
зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи,
імпортований позивачем товар за ВМД
від 25.11.2013 року № 100270000/2013/185333 та №
100270001/2013/186870 від 09.12.2013 року, оформлений
в митному режимі імпорту за новими ВМД
та ДМВ (форми МД-2,3) за № 100270000/2013/185534 та
№ 100270001/2013/186930 та випущений у вільний
обіг, що фактично унеможливлює його
митне оформлення у порядку,
визначеному позивачем у заявленій
позовній вимозі.

Проте, позивач має право на повернення,
у встановленому діючим законодавством
порядку, надміру сплачених сум митних
платежів, внаслідок коригування митної
вартості, за рішеннями від 25.11.2013 року №
100270000/2013/300478/2 та від 09.12.2013 року №
100270000/2013/300512/2.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача-1 утриматись від винесення
рішень про коригування митної вартості
на підставі необґрунтованих сумнівів,
суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій а основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно ч.1 ст.6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Зі змісту наведених законодавчих норми
вбачається, що судовому захисту
підлягають лише порушені права,
свободи та інтереси фізичних або права
та інтереси юридичних осіб, а не
можливість їх порушення в майбутньому.

Отже, не підлягають задоволенню вимоги,
щодо зобов'язання суб'єкта владних
повноважень утримуватися від
винесення рішень у майбутньому у
зв'язку із вірогідним настанням певних
наслідків, оскільки судом оцінюються
певні обставини, підтверджені
зібраними доказами. Таким чином
висновки суду стосуються лише
конкретних рішень (дій) суб'єкта
владних повноважень і не можуть
розповсюджуватися на невизначене коло
таких рішень (дій).

Окружний адміністративний суд міста
Києва за правилами, встановленими ст.86
Кодексу адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази, вважає заявлені позовні вимоги
частково обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачами, як суб'єктами владних
повноважень, належним чином не
виконаний обов'язок щодо доказування з
урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19
Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ч.3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судом витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «СТАРКО КИЇВ»
задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів від 25.11.2013 року
№ 100270000/2013/300478/2 та від 09.12.2013 року №
100270000/2013/300512/2.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Судові витрати присудити на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СТАРКО КИЇВ» за
рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України виконання постанови суду в
частині стягнення судових витрат за
рахунок бюджетних асигнувань
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст.ст.185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Р.О. Арсірій