Справа № 816/1188/14
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року м.ПолтаваСправа №
816/1188/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Довгопол
М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Кулик-Куличок О.Л.,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
представленого Кременчуцьким
міськрайонним центром зайнятості, до
ОСОБА_1 про стягнення допомоги по
безробіттю, -

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2014 року Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, представлений
Кременчуцьким міськрайонним центром
зайнятості, звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_1 про
стягнення допомоги по безробіттю у
розмірі 1503,08 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що відповідач у період
перебування на обліку в Кременчуцькому
міськрайонному центрі зайнятості
знаходилася у трудових відносинах з
Приватним підприємством "ДЕН", чим
порушила вимоги Закону України "Про
зайнятість населення", Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" та безпідставно отримала
допомогу по безробіттю у розмірі 1503,08
грн., яка в добровільному порядку
відповідачем не повернута, а відтак
відповідно до частини 3 статті 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" підлягає стягненню
з відповідача у судовому порядку.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надіслав заяву
про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судовому засіданні проти
задоволення позовних вимог
заперечувала, мотивуючи свою позицію
перебуванням у трудових відносинах з
ПП "ДЕН" лише до 12.04.2013, тобто до
звернення до Кременчуцького
міськрайонного центру зайнятості та
отримання статусу безробітного.

Заслухавши пояснення відповідача,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.

Судом встановлено, що 16.04.2013 ОСОБА_1
звернулась до Кременчуцького
міськрайонного центру із заявою про
надання статусу безробітного з
виплатою допомоги по безробіттю. У
поданій заяві відповідач зазначила,
зокрема, що постійного або тимчасового
заробітку не має (а.с.8).

Наказом Кременчуцького міськрайонного
центру зайнятості № НТ130422 від 22.04.2013
відповідачу надано статус
безробітного та наказом від 23.04.2013 №
НТ130423 призначено допомогу по
безробіттю (а.с.5).

09.01.2014 позивачем проведено
перевірку обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення ОСОБА_1

За результатами перевірки
складено акт №4 від 09.04.2014, в якому
зафіксовано, що відповідач у період
перебування на обліку в Кременчуцькому
МЦЗ як безробітна з 16.04.2013 по 28.05.2013
одночасно перебувала в трудових
відносинах з Клінінговою компанією
"ДЕН" з 25.03.2013 (а.с. 14).

За таких обставин позивач дійшов
висновку, що відповідачем за період з
16.04.2013 по 28.05.2013 безпідставно
отримано допомогу у зв'язку з
безробіттям, сума якої, відповідно до
розрахунку складає 1503,08 грн (а.с.20).

21.01.2014 позивачем видано наказ за
№363 "Про повернення допомоги по
безробіттю ОСОБА_1." та з метою
повідомлення відповідача про
необхідність повернення безпідставно
отриманої допомоги по безробіттю,
надіслано ОСОБА_1 повідомлення про
відшкодування допомоги по безробіттю
від 21.01.2014 (а.с.10-13)

Оскільки відповідачем кошти в
добровільному порядку не відшкодовано,
позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення цієї суми коштів із
відповідача.

Надаючи правову оцінку
обґрунтованості позовних вимог, суд
враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
України «Про зайнятість населення» від
05.07.2012 № 5067-VІ (чинного з 01.01.2013 року,
надалі - Закон № 5067-VІ) до зайнятого
населення належать особи, які працюють
за наймом на умовах трудового договору
(контракту) або на інших умовах,
передбачених законодавством, особи,
які забезпечують себе роботою
самостійно (у тому числі члени
особистих селянських господарств),
проходять військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 43
вказаного Закону статусу безробітного
може набути особа працездатного віку
до призначення пенсії (зокрема на
пільгових умовах або за вислугу років),
яка через відсутність роботи не має
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів, готова та
здатна приступити до роботи.

В силу положень частини 2 статті 43
Закону № 5067-VІ статус безробітного
надається зазначеним у частині першій
цієї статті особам за їх особистою
заявою у разі відсутності підходящої
роботи з першого дня реєстрації у
територіальних органах центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
незалежно від зареєстрованого місця
проживання чи місця перебування.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
44 Закону зареєстровані безробітні
мають право на матеріальне
забезпечення на випадок безробіття та
соціальні послуги відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" та цього Закону.

З аналізу вищенаведених норм випливає,
що право на матеріальне забезпечення
на випадок безробіття мають виключно
громадяни, яким в установленому
порядку надано статус безробітного.
При цьому, для визнання особи
безробітною обов'язковою є наявність
двох умов - відсутність роботи та
заробітку (доходу).

З матеріалів справи суд вбачає, що між
відповідачем та Приватним
підприємством "ДЕН" було укладено
договір від 25.03.2013 про надання послуг
(прибирання приміщень та підлеглої
території) з 25.03.2013 по 31.03.2013 та договір
від 01.04.2013 про надання послуг
(прибирання приміщень та підлеглої
території) з 01.04.2013 по 12.04.2013. (а.с.171-172).

Згідно з актами приймання-здачі робіт
від 31.03.2013, 12.04.2013 роботи виконувалися з
25.03.2013 по 31.03.2013 (відпрацьовано 18,3 годин),
з 01.04.2013 по 12.04.2013 (відпрацьовано 80 годин)
(а.с.173).

Стосовно отримання коштів за виконані
послуги, то у судовому засіданні
відповідач пояснила, що повний
розрахунок із нею Приватне
підприємство "ДЕН" здійснило 12.04.2013.
Відносно наявних у справі відомостей
на виплату грошей ПП "ДЕН" від 09.04.2013 та
від 15.05.2013 відповідач зазначила, що
підпис в них не ставила, що
підтверджується невідповідністю
підпису від імені ОСОБА_1 у вказаних
відомостях її підпису на договорах,
актах виконаних робіт та інших
документах, наявних у справі (а.с. 188 - 190).

Суд бере до уваги те, що договір про
надання послуг від 01.04.2013 між
відповідачем та ПП "ДЕН" припинив дію
12.04.2013, докази виконання робіт після
вказаної дати відсутні, а тому навіть у
разі виплати коштів за виконані до
12.04.2013 роботи пізніше, відповідач не
належала до зайнятого населення після
дати закінчення договірних відносин.

Отже, суд приходить до висновку, що
12.04.2013 ОСОБА_1 припинила трудові
відносини з ПП "ДЕН", а відтак на дату
звернення до Кременчуцького
міськрайонного центру зайнятості із
заявою про надання статусу
безробітного (16.04.2013) не належала до
зайнятого населення та відповідно мала
право на реєстрацію як безробітного та
отримання матеріального забезпечення
на випадок безробіття.

Посилання представника позивача на
трудову угоду від 01.04.2013 між
відповідачем і ПП "ДЕН" з терміном дії з
01.04.2013 по 30.04.2013 (а.с.17) суд не приймає до
уваги з огляду на наступне.

Відповідач у судовому засіданні
пояснила, що у зв'язку з неможливістю за
станом здоров'я виконувати обов'язки по
угоді від 01.04.2013 до 30.04.2013, нею з ПП "ДЕН"
переукладено та підписано договір від
01.04.2013 про надання послуг до 12.04.2013.
Судом встановлено, що вказані
обставини підтверджуються поясненнями
ПП "ДЕН", наданими на вимогу суду у листі
№ 16-05/16-1 від 16.03.2014 (а.с.197).

Крім того, судом з'ясовано, що
нарахування ОСОБА_1 доходу у квітні 2014
року та сплаченого з нього податку
відображено ПП "ДЕН" у податковому
розрахунку сум доходів, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку і сум, утриманого з них податку
за 2 квартал 2013 року, який було уточнено
шляхом подання уточнюючого розрахунку
за 2 квартал 2013, відповідно до якого
ОСОБА_1 працювала за цивільно-правовим
договором (ознака доходу 102) до 12.04.2013
(а.с.218-235).

Також, 24.02.2014 ПП "ДЕН" подано уточнені
дані до таблиці 5 до звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за квітень 2013
року, якими підтверджується
перебування ОСОБА_1 у трудових
відносинах з ПП "ДЕН" по 12.04.2013 (а.с.183-184).

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Аналіз вказаного положення Закону
свідчить про те, що стягнення суми
виплаченої допомоги по безробіттю із
застрахованої особи можливе лише у
разі умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними.

Враховуючи те, що на дату звернення до
Кременчуцького міськрайонного центру
зайнятості (16.04.2013) із заявою про
надання статусу безробітного ОСОБА_1 не
перебувала у трудових відносинах з ПП
"ДЕН", суд дійшов висновку про те, що
факт умисного невиконання нею своїх
обов'язків або зловживання ними
позивачем не доведено, а тому підстави
для застосування частини 3 статті 36
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" відсутні.

Таким чином, позовні вимоги
Кременчуцького міськрайонного центру
зайнятості про стягнення із
відповідача отриманої допомоги по
безробіттю є необгрунтованими та
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
представленого Кременчуцьким
міськрайонним центром зайнятості, до
ОСОБА_1 про стягнення допомоги по
безробіттю відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 02
червня 2014 року.

Суддя
М.В. Довгопол