Справа № 822/1699/14
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1699/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в
складі:головуючого-суддіПетричковича
А.І. при секретаріПольовій В.Є. за
участі:позивача ОСОБА_3. представників
відповідача Йорданової Н.П., Дєдушкіна
С.О.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом ОСОБА_3 до
Хмельницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області, про визнання дій
протиправними, стягнення заробітної
плати та середнього заробітку за час
затримки виплати зарплати по день
фактичного розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2014 року до суду надійшов
адміністративний позов від 28.04.2014 року
у якому ОСОБА_3 просив: 1) визнати
протиправними дії Хмельницької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Хмельницькій області щодо
невиплати йому заробітної плати за
червень-липень 2013 року; 2) стягнути з
Хмельницької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Хмельницькій області його заробітну
плату в розмірі 1951,03 гривень, що не була
виплачена за червень-липень 2013 року; 3)
виплатити йому середній заробіток за
весь час затримки в розмірі 14578,20
гривень.

В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що наказом Хмельницької ОДПІ
від 28.10.2013 року №75-о у зв'язку із зміною
штатного розпису та скороченням
штатної чисельності Хмельницької ОДПІ
ГУ Міндоходів у Хмельницькій області
він звільнений з посади головного
державного інспектора юридичного
відділу Хмельницької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Хмельницькій області за
п.1 ст.40 КЗпП України. Вважає, що
Хмельницька ОДПІ ГУ Міндоходів у
Хмельницькій області у порушення вимог
КЗпП України не виплатила йому
заробітну плату за частину червня та
весь липень 2013 року. По факту даного
порушення неодноразово звертався до
керівництва Хмельницької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Хмельницькій області та
до ГУ Міндоходів у Хмельницькій
області, але це не дало результату, а
його повідомили, що з нього утримали 100%
зарплати, так як виправляли помилку
бухгалтерії. Також, з ним не провели
повний розрахунок при звільненні з
роботи, тому заборгованість станом на
28.04.2014 року за невчасну виплату
зарплати, відповідно до ст.116 КЗпП
України, складає 14578,20 гривень (2429,7 грн.
х 6). Разом, належні йому виплати
складатимуть 16529,23 гривень, а саме 1951,03
гривень (сума невиплаченої заробітної
плати) + 14578,20 гривень (середній
заробіток по весь час затримки). Крім
пенсії, яку отримує внаслідок
трудового каліцтва, яке отримав при
виконанні службових обов"язків, коли
працював у відповідача, інших доходів
він не має.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав і уточнив третю
позовну вимогу, про що надав письмове
клопотання від 29.05.2014 року і просить
виплатити середній заробіток за весь
час затримки, а саме з 28.10.2013 року по
28.04.2014 року в розмірі 14578,20 гривень, але
має на увазі день фактичного
розрахунку ( стор.118 справи).

Представники відповідача позов не
визнали, про що надали письмове
заперечення без реєстраційного номера
від 26.05.2014 року, яке підтвердили в суді.

Заслухавши учасників судового
розгляду і дослідивши докази, суд
прийшов до таких висновків, враховуючи
наступне.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Згідно ст.97 КЗпП України, власник або
уповноважений ним орган чи фізична
особа не має права в односторонньому
порядку приймати рішення з питань
оплати праці, що погіршують умови,
встановлені законодавством, угодами,
колективними договорами.

Відповідно до ст.127 КЗпП України,
відрахування із заробітної плати
можуть провадитись тільки у випадках,
передбачених законодавством України.
Відрахування із заробітної плати
працівників для покриття їх
заборгованості підприємству, установі
і організації, де вони працюють, можуть
провадитись за наказом
(розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу: 1) для
повернення авансу, виданого в рахунок
заробітної плати; для повернення сум,
зайво виплачених внаслідок лічильних
помилок; для погашення невитраченого і
своєчасно не повернутого авансу,
виданого на службове відрядження або
переведення до іншої місцевості; на
господарські потреби, якщо працівник
не оспорює підстав і розміру
відрахування. У цих випадках власник
або уповноважений ним орган вправі
видати наказ (розпорядження) про
відрахування не пізніше одного місяця
з дня закінчення строку, встановленого
для повернення авансу, погашення
заборгованості, або з дня виплати
неправильно обчисленої суми; 2) при
звільненні працівника до закінчення
того робочого року, в рахунок якого він
вже одержав відпустку, за невідроблені
дні відпустки. Відрахування за ці дні
не провадиться, якщо працівник
звільняється з роботи з підстав,
зазначених в пунктах 3, 5 і 6 статті 36 і
пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а
також при направленні на навчання та в
зв'язку з переходом на пенсію; 3) при
відшкодуванні шкоди, завданої з вини
працівника підприємству, установі,
організації (стаття 136).

Статтею 128 КЗпП України визначено, що
при кожній виплаті заробітної плати
загальний розмір усіх відрахувань не
може перевищувати двадцяти процентів,
а у випадках, окремо передбачених
законодавством України, - п'ятдесяти
процентів заробітної плати, яка
належить до виплати працівникові.

Згідно п.24 Пленуму Верховного Суду
України №13 від 24.12.1999 року, при
вирішенні спорів, пов'язаних із
застосуванням ст. 127 КЗпП, суди мають
враховувати, що: 1) вимоги про
повернення працівником авансу,
виданого в рахунок заробітної плати, і
сум, зайво виплачених внаслідок
лічильних помилок, а також погашення
невитраченого і своєчасно не
поверненого авансу, виданого на
службове відрядження, переведення до
іншої місцевості чи на господарські
потреби, розглядаються судами в тому
разі, коли роботодавець не має
можливості провести відрахування із
заробітної плати у зв'язку з тим, що
працівник оспорює підстави і розмір
останнього, або минув місячний строк
для видання відповідного наказу
(розпорядження), або з інших причин. До
лічильних помилок належать
неправильності в обчисленнях,
дворазове нарахування заробітної
плати за один і той самий період тощо.
Не можуть вважатися ними не пов'язані з
обчисленнями помилки в застосуванні
закону та інших нормативно-правових
актів, у тому числі колективного
договору; 2) не утримані при звільненні
суми за невідпрацьовані дні
використаної працівником відпустки не
можуть бути стягнені з нього судом у
тому разі, коли трудовий договір
припинено з підстав, зазначених у
пунктах 3, 5, 6 ст. 36, пунктах 1, 2, 5 ст. 40
КЗпП, а також при направленні на
навчання та у зв'язку з виходом на
пенсію. Роботодавець може звернутися
із зазначеними вимогами до суду
стосовно до правил ч. 2 ст. 233 КЗпП
протягом одного року з дня виникнення
права на відрахування відповідних сум.

Судом встановлено і цього не заперечує
відповідач, що у Табелі обліку робочого
часу помилково відображено, що у червні
місяці 2013 року ОСОБА_3 перебував на
лікарняному, хоч фактично він 2-а дні
працював у цьому місяці. Згідно Табелю
за липень, позивач працював цього
місяця (стор. 70 - 71 справи).

Відповідно до довідок відповідача від
28.05.2014 року за підписом начальника і
головного бухгалтера, позивачу
виплачено: у травні 2013 року - 2589,95
гривень; у червні 2013 року - 0 (нуль)
гривень; у липні 2013 року - 0 (нуль)
гривень (стор. 96 - 98 справи).

Відповідач у своєму письмовому
запереченні, підтвердженому у суді,
причину невиплати зарплати позивачу за
червень - липень 2013 року пояснює
переплатою належної до виплати
позивачу зарплати зробленою ним
помилково у травні 2013 року, яку в червні
2013 року виявила головний спеціаліст
сектору фінансування, тому у зв"язку з
відмовою ОСОБА_3 повернути зайво
нараховані кошти був здійснений
перерахунок, а його борг станом на
01.07.2013 року становив 1951,03 гривень ( стор.
82 справи).

Отже, суд вважає, що відповідач порушив
норми статей 127, 128 КЗпП України, так як
зайво виплачену суму зарплати можна
утримувати тільки за згодою працівника
у чітко визначеному законом порядку, що
не було зроблено Хмельницькою ОДПІ,
тому є її бездіяльність щодо невиплати
ОСОБА_3 зарплати за червень - липень 2013
року і порушення прав позивача щодо
цього. Однак, не може бути задоволена
вимога, щодо стягнення зарплати за
червень - липень 2013 року, так як вона
помилково виплачена у травні місяці 2013
року і тому не має законних підстав її
стягувати, адже буде фактично подвійна
оплата за цей період.

Фінансування
страхувальників-роботодавців для
надання матеріального забезпечення
найманим працівникам здійснюється
відповідно до Закону України від 18.01.2001
р. N 2240 "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням" (далі - Закон N
2240) та Порядку фінансування
страхувальників для надання
застрахованим особам матеріального
забезпечення за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності (далі - Фонд),
затвердженого постановою правління
Фонду від 22.12.2010 року N 26,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.01.2011 року за N 111/18849.

Згідно ч.2 ст. 35 Закону N 2240, допомога по
тимчасовій непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві та
професійним захворюванням,
виплачується Фондом застрахованим
особам починаючи з шостого дня
непрацездатності за весь період до
відновлення працездатності або до
встановлення медико-соціальною
експертною комісією інвалідності
(встановлення іншої групи,
підтвердження раніше встановленої
групи інвалідності), незалежно від
звільнення застрахованої особи в
період втрати працездатності у порядку
та розмірах, встановлених
законодавством. Оплата перших п'яти
днів тимчасової непрацездатності
внаслідок захворювання або травми, не
пов'язаної з нещасним випадком на
виробництві, здійснюється за рахунок
коштів роботодавця у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України,
власник або уповноважений ним орган в
день звільнення зобов'язаний видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в ст. 116
КЗпП України.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України визначено,
що при звільненні працівника виплата
всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення.

Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Наказом №75-о від 28.10.2013 року ОСОБА_3
звільнено з посади головного
державного інспектора юридичного
відділу Хмельницької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Хмельницькій області за
п.1 ст.40 КЗпП України ( стор. 63 справи).

Згідно довідки Хмельницької ОДПІ від
28.05.2014 року, ОСОБА_3 нараховано 1005,61
гривень і виплачено зарплату за
жовтень 2013 року у розмірі 930,22 гривень,
відповідно до відомості на виплату від
29.10.2013 року ( стор. 99 справи).

Відповідно до довідки Хмельницької
ОДПІ від 28.05.2014 року, згідно відомості
на виплату зарплати від 26.11.2013 року
ОСОБА_3 виплачено 5804,70 гривень ( стор. 100
справи). Проведені у січні і лютому
місяцях 2013 року виплати позивачу на
загальну суму 4804,12 гривень є
заборгованістю ФССНВ та виправленням
помилки щодо виплати зарплати у червні
2013 року (2,74 грн.), що підтверджено
доказами, які перевірено судом.

Отже, відповідач не провів повний
розрахунок з позивачем при звільненні
28.10.2013 року, адже його у повному обсязі
фактично провів 26.11.2013 року, чим порушив
вимоги статей 46, 116 КЗпП України, тому
несе відповідальність передбачену
ст.117 КЗпП України, адже очевидна вина
Хмельницької ОДПІ щодо цього. Суд
вважає, що не може бути задоволена
вимога про стягнення сум які просить
позивач, адже суд не повинен підміняти
компетентний орган щодо цього, яким є
Хмельницька ОДПІ, яка з урахуванням
встановлених у суді обставин повинна
нарахувати і виплатити належні ОСОБА_3
кошти.

Згідно частин 1 - 2 ст.71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України, суд
може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку суб"єкта владних
повноважень, що суд використовує у цій
справі, адже наявні грубі порушення
закону, а позивач є інвалідом (отримав
трудове каліцтво працюючи у
відповідача).

Таким чином суд приходить до висновку,
що суб"єкт владних повноважень, який
заперечує проти позову частково довів,
що діяв у межах закону, що підтверджено
доказами, які перевірено судом, тому
позов частково задовольняються.

На підставі викладеного, керуючись
КЗпП України, Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням" і
ст.ст. 4-15, 70-71, 86, 94, 99, 122, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Хмельницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області щодо невиплати ОСОБА_3 зарплати
у червні - липні 2013 року.

Зобов"язати Хмельницьку об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області нарахувати і
виплатити ОСОБА_3 його середній
заробіток за час затримки виплати
належних коштів звільненому
працівникові за період з 28.10.2013 року по
26.11.2013 року включно.

В решті позовних вимог відмовити.

Копії постанови надати сторонам,
повний текст якої виготовлено 05.06.2014
року.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Постанова не набрала законної сили.

Суддя/підпис/А.І. Петричкович"Згідно з
оригіналом" Суддя А.І. Петричкович