Справа № 2а-860/11
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 травня 2014 року Справа №
125614/11Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської області на постанову
Маневицького районного суду
Волинської області від 11.04.2011 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області про перерахунок та виплату
пенсійних виплат,

В С Т А
Н О В И В :

23 березня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області про перерахунок та виплату
пенсійних виплат.

Позивачка просила зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплату додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю в розмірі 25 %
мінімальної пенсії за віком у
відповідності до ст. 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;

зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату доплати до
пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату пенсії
відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» із
застосуванням показника середньої
заробітної плати за календарний рік, що
передує року перерахунку пенсії,
починаючи з вересня 2010 року.

Постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 11.04.2011 року,
яка прийнята в порядку скороченого
провадження, позов задоволено
частково.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Маневицькому районі
Волинської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 23.09.2010
року із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до ст.40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії,
тобто за 2008 рік, з урахуванням
виплачених сум.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Маневицькому районі
Волинської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 25% мінімальної
пенсії за віком за період з 23.09.2010 року
по 11.04.2011 року відповідно до ст.ст. 51, 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком
встановленої ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ч.3 ст.4 Закону
України «Про прожитковий мінімум», з
урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської області, подавши на неї
апеляційну скаргу.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає,
що постанова суду першої інстанції є
необґрунтована та винесена з
порушенням норм матеріального права.

Апелянт звертає увагу на те, що
управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області не є розпорядником бюджетних
коштів, тому нарахування та виплата
позивачці пенсії здійснювались в межах
виділених на це коштів та згідно
чинного на момент проведення виплати
бюджетного законодавства. Крім цього,
апелянт вказує на те, що суд першої
інстанції безпідставно до спірних
правовідносин застосував положення ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Апелянт просить скасувати постанову
Маневицького районного суду
Волинської області від 11.04.2011 року та
прийняти нове рішення, яким відмовити
позивачці у повному обсязі заявлених
позовних вимог.

Оскільки, клопотань від осіб, які
беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю не поступило, тому,
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачка є особою, яка
постраждала внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 3 категорії, а тому
відповідач зобов'язаний провести
перерахунок та виплату їй пенсії
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Також суд
першої інстанції прийшов до висновку
щодо обґрунтованості позовних вимог
ОСОБА_1 про перерахунок її пенсії
згідно ст.ст. 40, 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права та є
правильними з огляду на наступне.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є
особою, яка постраждала внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС 3
категорії, що підтверджується
відповідним посвідченням, є працюючим
пенсіонером та отримує основну пенсію
згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (тут та
далі в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
додаткова пенсія за шкоду заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 3 призначається у розмірі 25
процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною третьою ст. 67 цього ж Закону
визначено, що у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до ст. 54 цього
Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового прожиткового
мінімуму.

Враховуючи наведені положення Закону,
суд апеляційної інстанції
погоджується із висновком суду першої
інстанції про наявність у позивачки
права на отримання додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 25
% мінімальної пенсії за віком.

Із матеріалів справи видно, що
відповідач виплату додаткової пенсії
позивачці здійснював у значно меншому
розмірі, а тому суд першої інстанції
прийшов до правильного та
обґрунтованого висновку про
протиправність дій відповідача та
зобов'язання його здійснити
нарахування та виплату позивачці
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, у розмірі 25 % мінімальної
пенсії за віком, в межах шестимісячного
строку звернення до адміністративного
суду, тобто за період з 23.09.2010 року по
11.04.2011 року (по день ухвалення рішення
суду першої інстанції).

Також, суд першої інстанції правильно
вказав, що нарахування та виплату
позивачці додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, відповідачу слід
проводи з урахуванням положень ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки чинним
законодавством України розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, в системі національного
законодавства немає. Відсутність
іншого мінімального розміру пенсії за
віком не є підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на додаткову пенсію
за шкоду заподіяну здоров'ю виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком, як
це встановлено статтею 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд апеляційної інстанції не може
взяти до уваги посилання апелянта на
те, що відповідач не є розпорядником
бюджетних коштів, а фінансування
виплат, пов'язаних із застосуванням
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» проводиться із державного
бюджету, оскільки відсутність
фінансування з державного бюджету
коштів на витрати пов'язані із виплатою
позивачу передбачених Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виплат, не
може бути підставою для невиконання
вимог Закону.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача провести виплату ОСОБА_1
доплати до пенсії відповідно до ч. 2 ст.
56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», то колегія судді
погоджується з висновком суду першої
інстанції та вважає, що такі не
підлягають задоволенню, оскільки
позивачка отримує основну пенсію
згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», тому до обчислення її
пенсії слід застосовувати положення
цього Закону, а не ч. 2 ст. 56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Щодо позовних вимог про перерахунок
пенсії позивачки відповідно до ст.ст. 40,
42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із застосуванням
показника середньої заробітної плати
за календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії, колегія суддів
зазначає на наступне.

Частиною четвертою статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин) (далі - Закон №
1058-IV) встановлено, що в разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через два роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що показник заробітної плати
для перерахунку пенсії визначається за
двома можливими методами за вибором
пенсіонера.

За першим методом розрахунок пенсії
здійснюється із тієї заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія.

При застосуванні другого методу
змінюються лише ті показники
розрахунку заробітної плати, на які
здійснюється посилання в цій нормі (за
періоди страхового стажу, зазначені в
частині першій статті 40 цього Закону).

За змістом частини першої статті 40
Закону № 1058-IV для обчислення пенсії
враховується заробітна плата (дохід) за
будь-які 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 1 липня 2000
року, незалежно від перерв, та за весь
період страхового стажу починаючи з 1
липня 2000 року.

Слова «за весь період страхового стажу
починаючи з 1 липня 2000 року» означають,
що враховується вся заробітна плата, у
тому числі і та, яку отримував
пенсіонер після призначення пенсії.

Заробітна плата для обчислення пенсії
в обох випадках розраховується за
формулою, наведеною в частині другій
статті 40 Закону № 1058-IV: Зп = Зс х (Ск : К),
де: Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, у гривнях; Зс - середня
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях економіки України, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії; Ск -
сума коефіцієнтів заробітної плати
(доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3
+ ... + КзN); К - кількість місяців
страхового стажу, за які розраховано
коефіцієнти заробітної плати (доходу)
застрахованої особи.

На підставі наведеного можна дійти
висновку, що заробітна плата, яку
отримував пенсіонер, продовжуючи
працювати після призначення йому
пенсії, має значення для визначення
додаткових коефіцієнтів заробітної
плати за кожний відпрацьований місяць
після призначення пенсії.

Таким чином, у наведеній формулі
обчислення заробітної плати Зп = Зс х
(Ск : К) змінними показниками є (Ск : К).

Зі змісту частини четвертої статті 42
Закону № 1058-IV вбачається, що при
обчисленні заробітної плати для
перерахунку пенсії можуть бути змінені
показники заробітної плати за періоди
страхового стажу після призначення
пенсії, але не визначено, за який
календарний рік береться середня
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях економіки України.

Виходячи з буквального тлумачення
частини другої статті 40 Закону № 1058-IV
цей показник повинен бути незмінним,
тобто таким, яким він був на час
призначення пенсії.

Зважаючи на те, що пенсіонер має право
обрати метод обчислення заробітної
плати для перерахунку пенсії, в тому
числі і з урахуванням заробітної плати,
яку він отримував до моменту
перерахунку пенсії, але не має права
вимагати застосування показника
середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
перерахунком пенсії, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог в цій частині.

За таких обставин, постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, тому підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог з наведених вище
підстав.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. 202, ст.
205, ст. 207, ст. 254 КАС України, апеляційний
суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області задовольнити частково.

Постанову Маневицького районного суду
Волинської області від 11.04.2011 року по
справі № 2а-860/11/0311 скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області щодо ненарахування та
невиплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 25 %
мінімальної пенсії за віком у
відповідності до ст. 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
23.09.2010 року по 11.04.2011 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Маневицькому районі
Волинської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 25 %
мінімальної пенсії за віком у
відповідності до ст. 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», за період
з 23.09.2010 року по 11.04.2011 року, з
урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та виплачених за
вказаний період сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М. Старунський