Справа № 9101/58098/2012
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" лютого 2014 р.справа № 2а-12978/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя: Дурасової
Ю.В.

судді: Проценко О.А.
Туркіної Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя на
постанову Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 23.09.2011 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя про зобов'язання
здійснити перерахунок щомісячної
державної допомоги дитині війни -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя про зобов'язання
здійснити перерахунок щомісячної
державної допомоги дитині війни,
починаючи з 19.03.2011 року по 31.12.2011 року і
далі довічно.

Постановою Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 23.09.2011 року, прийнятою в
скороченому провадженні, позов
задоволений. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду виплачувати позивачу
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
починаючи з 19.03.2011 року по 23.07.2011 року. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача - Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Запоріжжя, просить постанову суду
скасувати та прийняти нову постанову
про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Згідно наданих сторонами доказів,
позивачці встановлений статус «дитина
війни».

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дана норма відновлена Рішенням
Конституційного Суду України №10рп/2008
від 22.05.2008.

Відповідно до Законів України «Про
державний бюджет України на 2011 рік»та
«Про державний бюджет України на 2012
рік», положення статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей
війни»застосовуються в порядку і
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. Ці норми
неконституційними не визнані та почали
діяти з 22.07.2011.

Законом України №3491-VI від 14.06.2011 «Про
внесення змін до Закону України «Про
державний бюджет України на 2011
рік»передбачено, що в 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей
війни»застосовуються в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до пункту 6 Постанови КМУ
№745 від 06.07.2011 «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету»,
яка набрала чинності 23.07.2011, дітям війни
до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, в 2011 році підвищення
проводиться в розмірі 49,8гр.

Відповідно до пункту 3 прикінцевих
положень Закону України «Про державний
бюджет України на 2012 рік», положення
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»застосовуються в
порядку і розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів
державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Відповідно до пункту 4 Постанови КМУ
№1381 від 28.12.2011 «Про підвищення рівня
соціального захисту найбільш
вразливих верств населення», яка
набрала чинності 01.01.2012, дітям війни до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, підвищення,
встановлене статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
проводиться в розмірі 7 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність.

Відтак виплата підвищення до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком має бути здійснена за період з
19.03.2011 року по 23.07.2011 року (в межах
шестимісячного строку звернення до
суду).

Доводи апеляційної скарги про
відсутність бюджетних коштів є
необґрунтованими. Так Європейський Суд
з прав людини у справі «Кечко проти
України»зазначив, що органи державної
влади не можуть посилатись на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань.
Відповідно до статті 32 Європейської
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
юрисдикція Європейського Суду з прав
людини поширюється на всі питання
тлумачення і застосування Конвенції та
протоколів до неї. Відповідно до пункту
1 Закону України «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, першого
протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до
Конвенції», Україна повністю визнає на
своїй території юрисдикцію
Європейського Суду з прав людини в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції. Відповідно до
статті 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського Суду з прав людини», суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Підвищення до пенсії підлягає виплаті
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, який дорівнює прожитковому
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, відповідно до частини 1
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки відсутній інший
закон, який би визначав мінімальний
розмір пенсії за віком.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями
200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя -
залишити без задоволення, а постанову
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 23.09.2011 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна