Справа № 2а/2370/2729/12
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

27 травня 2014 року м. Київ
В/800/2168/14

Вищий адміністративний суду України в
складі колегії суддів:

судді-доповідача Пилипчук
Н.Г.

суддів Бившевої Л.І.

Голубєвої Г.К.

Нечитайла О.М.

Лосєва А.М.

розглянувши заяву Державної
податкової інспекції у м.Черкасах
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
12.02.2014

у справі № 2а/2370/2729/2012

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Азот»

до Державної податкової інспекції у
м.Черкасах Черкаської області
Державної податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у м.Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області подала
заяву про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
12.02.2014 з мотивів неоднакового
застосування цим судом одних тих самих
норм матеріального права - п. 1.20 ст. 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», що призвело до
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах:
ухвали, щодо якої подана заява про
перегляд, та ухвал цього ж суду від
18.08.2011 у справі № 6/224 за позовом ВАТ
«Київський завод реле та автоматики»
до ДПІ у Солом'янському районі м.Києва
про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення та від 21.06.2012 у
справі № 7/344 за позовом Дочірнього
підприємства «Ф.Формула» до ДПІ у
Святошинському районі м.Києва про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав
для допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки
аналіз наведених судових рішень суду
касаційної інстанції не дає підстав
вважати, що судом касаційної інстанції
неоднаково застосовано одні й ті самі
норми матеріального права при
вирішенні справ у подібних
правовідносинах.

У справі, про перегляд якої подано
заяву, суд касаційної інстанції,
застосувавши положення п.п. 1.20.1 п. 20 ст.
1, п.п. 1.20.8 ст. 1.20 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
виходив з того, що податковим органом
не доведено у передбаченому законом
порядку, що ціна, за якою платник
податку на додану вартість продав
товар, не відповідає рівню звичайних
цін на такі товари, оскільки податковим
органом застосовано інформацію ДП
«Державний інформаційно-аналітичний
центр моніторингу зовнішніх товарних
ринків», викладену в листах, без
врахування особливостей контракту,
співставності умов контрактів щодо
кількості (обсягу) товарів, строків
виконання зобов'язань, умов платежів, а
також інших об'єктивних умов, що можуть
вплинути на ціну.

Така правова позиція суду
касаційної інстанції узгоджується з
практикою Верховного Суду України.

Зокрема, Верховний Суд України у
постанові від 07.11.2011 у справі № 21-328а11 за
позовом приватного акціонерного
товариства «Зап-Екоресурс» до ДПІ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, застосувавши
положення п. 1.20.1 ст. 1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», вказав, що для визначення
звичайної ціни використовується
інформація про укладені на момент
продажу такого товару (роботи, послуги)
договори з ідентичними (однорідними)
товарами (роботами, послугами) у
співставних умовах. При цьому
необхідно враховувати, чи є умови таких
договорів співставними, важливе
значення також мають і властивості
товарів, які є предметом
купівлі-продажу.

З'ясування рівня звичайних цін
має відбуватися відповідно до
визначеної процедури, а необхідна
інформація - надаватися уповноваженим
державним органом. Таким чином,
будь-які дані, надані приватними
структурами чи не уповноваженими на це
державними органами (висновки,
результати досліджень, витяги з
реєстру прав власності на нерухоме
майно тощо), не є статистичними
документами стосовно звичайних цін на
товари (роботи, послуги) та не можуть
бути підставою для визначення
звичайної ціни.

Відповідно до частини першої
статті 2442 Кодексу адміністративного
судочинства України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Зважаючи на вищевикладене, судова
колегія не вбачає підстав для допуску
справи до провадження Верховного Суду
України.

Надана в обґрунтування
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права ухвала Вищого
адміністративного суду України від
21.06.2012, якою скасовано судові рішення
судів попередніх інстанцій, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції, не вирішує спору по
суті і свідчить про неповноту
встановлення судами обставин справи.

Відсутність повно встановлених
обставин у певній справі виключає
висновок про ухвалення різних судових
рішень у подібних правовідносинах з
неоднаковим застосуванням норм
матеріального права, оскільки зміст
правовідносин з метою з'ясування їх
подібності визначається обставинами
кожної справи. Ухвала суду касаційної
інстанції про направлення справи на
новий розгляд не розв'язує спору по
суті.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Державній податковій
інспекції у м.Черкасах Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області в допуску справи до
провадження для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
12.02.2014.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н.Г.
Пилипчук

Л.І.
Бившева

Г.К.
Голубєва

О.М.
Нечитайло

А.М.
Лосєв