Справа № 3060/11/2070
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 квітня 2014 р.
№ 3060/11/2070

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання -
Маренич Т.О.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Шляхти В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції в
Московському районі міста Харкова про
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Фізична особа-підприємець
ОСОБА_3, звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції в Московському районі міста
Харкова, в якому просив суд скасувати
податкові повідомлення - рішення від
17.03.2011 року № /0, яким підприємцю
збільшено суми грошових зобов'язань за
платежем "податок з доходів фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності і незалежної професійної
діяльності" на суму 1159051, 93 грн. та №
/0, яким підприємцю збільшено суми
грошових зобов'язань за платежем
"податок на додану вартість" на суму
1350921, 25 грн., які прийняті ДПІ на
підставі акту перевірки № 512/1702/НОМЕР_1
від 01.03.2011р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що не згоден з прийнятими
відносно нього податковими
повідомленнями - рішеннями та
нарахованими грошовими зобов'язаннями,
вважає ці рішення такими, що прийняті
всупереч законодавству з питань
оподаткування, є необґрунтованими.

Так, в період з 2008р. по 2010р. позивач
перебував на спрощеній системі
оподаткування та був платником єдиного
податку відповідно до приписів Указу
Президента України № 727/98 від 03.07.98р.
"Про спрощену систему оподаткування". В
зазначений період відповідно до
свідоцтв про сплату єдиного податку
він здійснював оптово- роздрібну
торгівлю м'ясом свіжим та замороженим
та вів торгівельно - посередницьку
діяльність шляхом укладення договорів
комісії з комітентами. Підставою
прийняття спірних рішень та
донарахування грошових зобов'язань по
податку з доходів фізичних осіб та
податку на додану вартість слугували
висновки перевірки про те, що позивач
неправомірно врахував у виручку лише
суму комісійної винагороди по
договорах комісії, а не врахував у
повному обсязі суми усіх коштів, які
надходили на його рахунок по цих
договорах. Вказані обставини призвели
до нібито перевищення позивачем
граничного обсягу виручки від
реалізації товарів, робіт, послуг у
травні 2008р., і тому згідно зі ст. 5 Указу
Президента України № 727/98 позивач
повинен був перейти на загальну
систему оподаткування та протягом 3-4
кв. 2008р., 2009р. та 1-2 кв. 2010р. перебувати на
загальній системі оподаткування.
Однак, як стверджує позивач, такі
висновки не відповідають фактичним
обставинам справи, оскільки як
комісіонер за договорами комісії, він
не отримував права власності на кошти,
які перераховувались покупцями на
його рахунок за товар. Також, позивач не
отримував права власності на товар
комітентів. Натомість, він, як
комісіонер, отримував комісійну
винагороду за здійснення
посередницької діяльності з продажу
товару в розмірі та порядку,
передбаченому договором комісії,
Звітом по здійсненню продажу за
дорученням комітента та актами
виконаних робіт. Обсяг виручки за
період з 01.01.2008р. по 30.06.2010р. ним
визначений вірно та складає 1262645, 00 грн.,
у т.ч. у 1-4 кв. 2008р. 487994, 00 грн., у 1-4 кв. 2009р.
490897, 00 грн., у 1-2 кв. 2010р. у сумі 283754, 00 грн.,
а відтак у відповідача не було підстав
примусово переводити позивача на
загальну систему оподаткування з
01.07.2008р. у зв'язку з перевищенням
граничного обсягу виручки. Враховуючи,
що оподаткування позивачем як
підприємцем здійснювалось шляхом
сплати єдиного податку, то одержаний за
перевірений період дохід, відповідно
до п.п. 4.3.25 п. 4.3 ст. 4 Закону України від
22.05.2003р. № 889-ІУ "Про податок з доходів
фізичних осіб", не повинен включатись
до складу загального місячного або
річного оподатковуваного доходу. За
таких підстав позивач вважає, що
граничний обсяг виручки від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг),
встановленого ст. 1 Указу Президента
України № 727/98, ним не перевищено, і тому
підстави для переведення його на
загальну систему оподаткування з
поданням відповідних декларацій про
доходи відсутні.

Окрім того, оскільки граничного обсягу
виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг), встановленого
ст. 1 Указу Президента України № 727/98,
позивач не перевищував, за судженням
останнього, відсутні підстави для
сплати ним податку на додану вартість
та подання відповідної податкової
звітності.

Спростовуючи висновки податкової
інспекції, позивач також посилається
на висновки спеціаліста - економіста
ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса,
викладені у експертно - економічному
дослідженні № 2508 від 11.03.2011р., згідно
якого висновки акту перевірки ДПІ у
Московському районі м. Харкова №
512/1702/НОМЕР_1 від 01.03.2011р. документально
не підтверджуються.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи, викладені в
позовній заяві, просив суд ухвалити
рішення про задоволення позову.

Відповідач - Державна податкова
інспекція у Московському районі міста
Харкова, позов не визнав.

Представник відповідача, у судовому
засіданні наполягав на правомірності
та об'єктивності висновків
перевіряючих, викладених в акті
перевірки № 512/1702/НОМЕР_1 від 01.03.2011р., у
зв'язку з чим визначені спірними
податковими повідомленнями - рішеннями
грошові зобов'язання позивачу - цілком
обґрунтовані та правомірні. За таких
підстав, представник відповідача
просив суд ухвалити рішення про
відмову у задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, виходить з наступних
підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено,
підтверджується матеріалами справи,
що позивач - ОСОБА_5 пройшов передбачену
чинним законодавством процедуру
державної реєстрації, внаслідок чого
набув правовий статус суб'єкта
господарювання -ФОП (т. 1 а.с. 12). Як
платник податків підприємець
перебуває на обліку в ДПІ у
Московському районі м. Харкова з
01.10.1996р., реєстраційний номер С3242.

У періоді з 01.01.2008р. по 30.06.2010р.
оподаткування одержаних доходів від
здійснення господарської діяльності
позивач здійснював на спрощеній
системі оподаткування та був платником
єдиного податку та збору за
забруднення навколишнього середовища.

Заяв про реєстрацію платником податку
на додану вартість у вказаному періоді
позивач до ДПІ не подавав, свідоцтва
платника податку на додану вартість не
отримував, отже статусу платника
податку на додану вартість не набув.

В період з 16.02.2011р. по 22.02.2011р. на
підставі п.79.2 ст.79 Податкового кодексу
України від 02.12.10 р. N2755-VI та відповідно
до наказу ДПІ у Московському районі м.
Харкова № 209 від 15.02.2011р., відповідачем
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка господарської
діяльності позивача з питання
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2008р по
30.06.2010р.

Результати перевірки оформлені актом
ДПІ у Московському районі м. Харкова №
512/1702/НОМЕР_1 від 01.03.2011р. (т. 1 а.с. 19-47).

За висновками перевірки, викладеними у
вказаному вище акті, встановлено
порушення ФО-П ОСОБА_3:

1) ст.1 Указу Президента України від
03.07.1998 року №727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" (із
змінами та доповненнями), ст.13, 14
Декрету КМУ № 13-92 "Про прибутковий
податок з громадян" від 26.12.1992 р., ст.19
Закону України № 889-ІV від 22.05.2003 р. "Про
податок з доходів фізичних осіб" (із
змінами та доповненнями), що призвело
до заниження податку з доходів
фізичних осіб на суму 927241,54грн, з них у
1-2кв.2008р. (після перевищення 500000,00 грн.) -
125558,38 грн., у 3-4кв. 2008р. - 216162,40грн.,
1-4кв.2009р. - 301656,65грн., у 1-2кв. 2010р. - 283864,11
грн.

2) п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України № 2181- 111
від 26.12.2000р. "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", п.п.2.3.1, п.2.3. ст. 2, п.9.3 ст.9
Закону України від 03.04.97р. №168/97-BP "Про
податок на додану вартість" (із змінами
та доповненнями), в результаті чого до
ДПІ у Московському районі не надано
податкові декларації з ПДВ за липень
2008р. - червень 2010р.

3) п.п.2.3.1, п.2.3. ст. 2, п.9.3 ст.9, пп.7.3.1 п.7.3 ст.7
ЗУ від 03.04.97р. №168/97-BP "Про податок на
додану вартість" (із змінами та
доповненнями), в результаті чого
занижено податок на додану вартість,
який підлягає сплаті, у сумі 1077473грн., у
т.ч. за 3-4кв. 2008р. ПДВ у сумі 290440грн., за
1-4кв.2009р. ПДВ у сумі 406771грн., за 1-2кв.2010р.
ПДВ у сумі 380262 грн.

17.03.2011р. з посиланням на акт перевірки №
512/1702/НОМЕР_1 від 01.03.2011р., ДПІ у
Московському районі м. Харкова
прийняті спірні податкові
повідомлення - рішення:

- № /0 (т.1 а.с. 14), яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем «податок з доходів
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності і
незалежної професійної діяльності» на
суму 1 159 051,93 грн., у тому числі за
основним платежем на суму 927 241,54 грн. та
за штрафними (фінансовим санкціями) на
суму 231 810,39 грн.;

- № /0 (т.1 а.с. 15), яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем «податок на додану
вартість» на суму 1 350 921,25 грн., у тому
числі за основним платежем на суму 1 077
473,00грн. та за штрафними (фінансовим
санкціями) на суму 273 448,25 грн.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість відображених в акті №
512/1702/НОМЕР_1 від 01.03.2011р. висновків
податкового органу на відповідність
вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд
зазначає наступне:

Згідно Указу Президента України від 3
липня 1998 р. N 727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" із
змінами та доповненнями, фізична особа
- платник єдиного податку сплачує
єдиний податок у фіксованому розмірі,
який встановлюється місцевими радами
за місцем державної реєстрації цього
платника залежно від виду діяльності в
межах від 20 до 200 грн. на місяць і розмір
єдиного податку не залежить від
результатів підприємницької
діяльності (доходу чи збитків) при
умові, що обсяг виручки від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) не
перевищує 500 тис. грн. на календарний
рік.

Абз. статті 1 Указу N 727/98 встановлено, що
виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Відповідно до статті 1011 Цивільного
кодексу України, за договором комісії
одна сторона (комісіонер - особа, яка
вчиняє угоди або інші юридичні дії від
свого імені, але за рахунок комітента)
зобов'язана за дорученням іншої
сторони (комітента) за плату вчинити
один або кілька правочинів. Договір
комісії відноситься до числа договорів
про надання нематеріальних
посередницьких послуг, головним чином
при здійсненні торгових операцій.

Отже, комісіонер діє від свого імені, а
відтак приймає на себе всі права та
обов'язки за договорами, що укладаються
з третіми особами, та несе за них
відповідальність.

Законом України "Про оподаткування
прибутку підприємств" (п. 31 стаття 1)
визначено, що продаж товарів - будь-які
операції, що здійснюються згідно з
договорами купівлі-продажу, міни,
поставки та іншими цивільно-правовими
договорами, які передбачають передачу
прав власності на такі товари за плату
або компенсацію, незалежно від строків
надання, а також операції з
безоплатного надання товарів.

Сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності-платником
єдиного податку на розрахунковий
рахунок або (та) в касу за здійснення
операції з продажу комісійного товару,
вважається виручкою від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг), і
згідно Указу № 727/98, не повинна
перевищувати протягом календарного
року 500 тис. грн.

Ставки єдиного податку для суб'єктів
малого підприємництва - фізичних осіб
встановлюються місцевими радами
залежно від виду діяльності, є
фіксованими і не залежать від розміру
виручки фізичної особи - платника
єдиного податку в межах дозволеного
Указом № 727/98 її обсягу - 500 тис. грн.

Річний обсяг виручки (500 тис. грн.)
підприємця є лише критерієм визначення
можливості фізичної особи - СГД
перебувати на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності.

У разі перевищення обсягів,
встановлених статтею 1 Указу, такий
підприємець, починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу), повинен
перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності.

У разі перевищення обсягу виручки,
платник єдиного податку повинен подати
до податкового органу за місцем
реєстрації податкову декларацію та
сплатити відповідну суму податку в
порядку, встановленому Декретом
Кабінету Міністрів України "Про
прибутковий податок з громадян" від 26
грудня 1992 р. N 13-92, який діє в частині
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю.

Як вбачається з матеріалів справи, в
період з 01.07.2008р. по 30.06.2010р. позивачем
були укладені договори комісії, по яких
позивач виступав комісіонером (т. 1 а.с.
67-131).

Відповідно до умов договорів комісії:

договір комісії №1 від 01.01.2008р.,
укладений з ФО-П ОСОБА_6 (НОМЕР_2), згідно
якого ФО-П ОСОБА_6 - „Комітент", ФО-П
ОСОБА_3 - „Комісіонер";

договір комісії №2 від 26.03.2008р.,
укладений з ФО-П ОСОБА_7 (НОМЕР_3), згідно
якого ФО-П ОСОБА_7 - „Комітент", ФО-П
ОСОБА_3 - „Комісіонер";

договір комісії №3 від 26.05.2008р.,
укладений з ФО-П ОСОБА_8 (НОМЕР_4), згідно
якого ФО-П ОСОБА_8 - „Комітент", ФО-П
ОСОБА_3 - „Комісіонер";

договір комісії № 4 від 01.07.2008р„
укладений з ФО-П ОСОБА_9 (НОМЕР_5), згідно
якого ФО-П ОСОБА_9 - „Комітент", ФО-П
ОСОБА_3 - „Комісіонер";

договір комісії №5 від 26.08.2008р.,
укладений з ФО-П ОСОБА_10 (НОМЕР_6), згідно
якого ФО-П ОСОБА_10 - „Комітент", ФО-П
ОСОБА_3 - „Комісіонер";

договір комісії №6 від 03.10.2008р.,
укладений з ФО-П ОСОБА_11,(НОМЕР_7), згідно
якого ФО-П ОСОБА_11 - „Комітент", ФО-П
ОСОБА_12 - „Комісіонер";

договір комісії №1 від 02.01.2009р.,
укладений з ФО-П ОСОБА_11 (НОМЕР_7), згідно
якого ФО-П ОСОБА_11 - „Комітент", ФО-П
ОСОБА_3 - „Комісіонер";

договір комісії №2 від 02.03.2009р.,
укладений з ФО-П ОСОБА_10 (НОМЕР_6), згідно
якого ФО-П ОСОБА_10 - „Комітент", ФО-П
ОСОБА_3 - „Комісіонер";

договір комісії №3 від 30.04.2009р.,
укладений з ФО-П ОСОБА_8 (НОМЕР_4), згідно
якого ФО-П ОСОБА_8 - „Комітент", ФО-П
ОСОБА_3 - „Комісіонер";

договір комісії №4 від 07.09.2009р.,
укладений з ФО-П ОСОБА_13 (НОМЕР_8), згідно
якого ФО-П ОСОБА_13 - „Комітент", ФО-П
ОСОБА_3 - „Комісіонер";

договір комісії№1 від 01.01.2010р.,
укладений з ФО-П ОСОБА_13 (НОМЕР_8), згідно
якого ФО-П ОСОБА_13 - „Комітент", ФО-П
ОСОБА_3 - „Комісіонер";

договір комісії №2 від 02.03.2010р.,
укладений з ФО-П ОСОБА_10 (НОМЕР_6), згідно
якого ФО-П ОСОБА_10 - „Комітент", ФО-П
ОСОБА_3 - „Комісіонер";

договір комісії № 0003 від 19.04.2010р.,
укладений з ФО-П ОСОБА_9 (НОМЕР_5), згідно
якого ФО-П ОСОБА_9 -"Комітент", ФО-П
ОСОБА_3 - „Комісіонер",

винагорода Комісіонера визначається,
як різниця між ціною реалізації товару
Комісіонером і ціною Комітента.
Комісіонер отримує плату шляхом
утримання належних йому сум із коштів,
отриманих після продажу товару,
поставленого на комісію з дня
надходження коштів на його
розрахунковий рахунок.

Перевіркою повноти визначення обсягу
виручки (валового доходу) встановлено,
що згідно інформації про обсяг і обіг
грошових коштів по поточному рахунку,
довідок про результати зустрічних
перевірок, отриманих від покупців
товару у ФО-П ОСОБА_3, інформації,
отриманої від відділу податкової
міліції ДПІ у Московському районі м.
Харкова, звітів платника єдиного
податку, обсяг виручки за період з
01.01.2008р. по 30.06.2010р. склав 6725065,79грн., у
тому числі у 1-4кв. 2008р. у сумі 2789447,49грн,
1-4кв.2009р у сумі 2034080,14грн, у 1-2кв2010р. у
сумі 1901538,16 грн.

Згідно звітів платника єдиного
податку, обсяг виручки за період з
01.01.2008р. по 30.06.2010р. склав у сумі
1262645,00грн., у тому числі у 1-4кв.2008р. у сумі
487994,00грн, 1- 4кв.2009р. у сумі 490 897,00грн, у
1-2кв.2010р. у сумі 283 754,00 грн.

Під час розгляду справи, представником
позивача не спростовано вказаних вище
обставин. Наданий ним розрахунок
податкового зобов'язання (а.с.т.5
а.с.148-150) не є належним в розумінні ст.
ст. 69-70 КАС України доказом фактичного
отримання ФО-П ОСОБА_3 виручки.

У зв'язку з тим, що у 2 кварталі 2008 р. ФО-П
ОСОБА_3 перевищив граничний обсяг
виручки та самостійно не перейшов з 3
кварталу 2008 р. на загальну систему
оподаткування, перевіркою його
переведено на загальну систему
оподаткування з 01.07.2008 р.

Порядок реєстрації платником ПДВ і
терміни подання заяви щодо такої
реєстрації на час виникнення спірних
правовідносин встановлювались Законом
України від 03.04.97 р. № 168/97-ВР "Про
податок на додану вартість", згідно п.9.3
ст.9 якого, особи, що підпадають під
визначення платників податку згідно з
ст. 2 цього Закону, зобов'язані
зареєструватися як платники податку в
органі державної податкової служби за
місцем їх знаходження.

Проте, ФО-П ОСОБА_3 платником ПДВ не
зареєструвався, чим порушив пп.2.3.1 п.2.3
ст. 2 Закону № 168/97-ВР від 03.04.1997р.,
відповідно до якого особа підлягає
обов'язковій реєстрації як платник
податку у разі, коли загальна сума від
здійснення операцій з поставки товарів
(послуг), що підлягають оподаткуванню
згідно з цим Законом, нарахована
(сплачена, надана) такій особі або в
рахунок зобов'язань третім особам,
протягом останніх дванадцяти
календарних місяців сукупно перевищує
300000 гривен (без урахування податку на
додану вартість).

Пунктом 9.4 Закону України «Про податок
на додану вартість» № 168/97-ВР від
03.04.1997р. із змінами та доповненнями
передбачено, особа, що не надсилає таку
заяву у таких випадках та у такі строки,
несе відповідальність за не
нарахування або несплату цього податку
на рівні зареєстрованого платника без
права нарахування податкового кредиту
та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до ст.13 IV розділу ДКМУ «Про
прибутковий податок з громадян» № 13- 92
від 26.12.92р. із змінами та доповненнями,
загальним оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход,
тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній
формі) і документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу. Якщо ці витрати не
можуть бути підтверджені
документально, то вони враховуються
податковими органами при проведенні
остаточних розрахунків за нормами у
відсотках до валового доходу.

За таких підстав, висновки податкової
інспекції, викладені в акті
документальної позапланової невиїзної
перевірки від 01.03.2011 р. № 512/1702/НОМЕР_1 в
частині донарахування податку з
доходів фізичних осіб та податку на
додану вартість є правомірними та
обґрунтованими.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України, у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суми податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, - тягне за собою накладення на
платника податків штрафу в розмірі 25
відсотків суми нарахованого
податкового зобов'язання, неправомірно
заявленої до повернення суми
бюджетного відшкодування та/або
неправомірно заявленої суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість.

Частиною 1 статті 2 КАС України
встановлено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Оскільки судовим розглядом не
встановлено факту порушення спірними
податковими повідомленнями-рішеннями
прав та охоронюваних законом інтересів
позивача у сфері публічно-правових
відносин, то в задоволенні позову
належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159,
ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції в Московському районі міста
Харкова про скасування податкових
повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно
з ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, а саме: після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова чи ухвала суду не набрала
законної сили.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
згідно з ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а саме: шляхом подачі через
Харківський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення (у разі застосування
судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні - з дня отримання копії
постанови, у разі повідомлення суб'єкта
владних повноважень у випадках та
порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього
Кодексу, про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду) апеляційної скарги з одночасним
надсиланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 05
травня 2014 року.

Суддя
О.В. Панченко