Справа № 823/589/14
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/589/14
Головуючий у 1-й інстанції: Мишенко В.В.
Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Карпушової
О.В., суддів: Бистрик Г.М., Оксененка О.М.,
секретар судового засідання: Самсонова
М.М., за участю сторін: представник
позивача ОСОБА_2, представник
відповідача Солошенко М.І., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2014
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_4 до Тальнівської
районної державної адміністрації
Черкаської області, третя особа -
відділ Держземагенства у
Тальнівському районі Черкаської
області, про визнання дій
неправомірними та зобов'язати вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И В :

07.03.2014 року ОСОБА_4 Товариство
звернувся до суду з позовом до
Тальнівської районної державної
адміністрації Черкаської області,
третя особа - відділ Держземагенства у
Тальнівському районі Черкаської
області, про визнання протиправною
відмову Тальнівської РДА від 18 грудня
2013 року № 03-04 (з)/Р - 59 в наданні позивачу
земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності площею 18,6 га за
межами населеного пункту в
адміністративних межах Мошурівської
сільської ради на умовах договору
оренди терміном на 25 років;
зобов'язання Тальнівської РДА надати
ОСОБА_4 земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, площею 18,6 га за
межами населеного пункту в
адміністративних межах Мошурівської
сільської ради на умовах договору
оренди терміном на 25 років.

Позов обґрунтовано тим, що 2
грудня 2013 року позивач подав до
Тальнівської РДА заяву з проханням
розглянути питання щодо надання
земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності площею 18,6га для
створення та ведення фермерського
господарства в адміністративних межах
Мошурівської сільської ради на умовах
договору оренди на 25 років. Згідно
листа від 18 грудня 2013 року № 03-04(з)/Р на
дане звернення, заява позивача
залишена без задоволення із посиланням
на ст. 122 Земельного кодексу України та
запропоновано для подальшого розгляду
питання звернутися до Головного
управління Держземагенства у
Черкаській області, оскільки з 01.01.2013р.
припинено повноваження
райдержадміністрацій розпоряджатися
землями сільськогосподарського
призначення державної власності.
Проте, позивач не погоджується з даним
твердженням, посилаючись на ст. 7 ЗУ
«Про фермерське господарство», ст. 116, 122
Земельного кодексу України та вважає
дану відмову відповідача (з
урахуванням доданих документів)
протиправною.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 04.04.2014 р. У
задоволені позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з
того, що Земельним кодексом України
закріплено чіткі повноваження
райдержадміністрацій з приводу
розпорядженням землями державної
власності, до яких не належить з 01.01.2013р.
здійснення розпорядження землями
сільськогосподарського призначення.

Позивач, не погодившись з
рішенням суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
04.04.2014 р. як таку, що прийнято з
порушенням норм матеріального права,
та прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано
доводами, аналогічними позовній заяві.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги. Представник відповідача не
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги. Інші особи, що
беруть участь у справі в судове
засідання не прибули, про час, дату та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлялися належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника позивача та представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що. 02.12.2013р. ОСОБА_4
звернувся до голови Тальнівської
районної державної адміністрації
Черкаської області Бардадиму М.Д. з
заявою про надання земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, загальною площею
18,6га для створення і ведення
фермерського господарства, яка
знаходиться в адміністративних межах
Мошурівської сільської ради на умовах
договору оренди, терміном на 25 років у
відповідності до ст. 122, 123 Земельного
кодексу України та ст. 7 ЗаконуУкраїни
«Про фермерське господарство»,
зазначивши при цьому, що строк дії
договорів на вищевказану земельну
ділянку закінчується в грудні 2013 року,
а також надавши до заяви:
обґрунтування; копію паспорта;
ідентифікаційний номер; копію
диплому; копію трудової книжки.(а.с. 5-10).
Дана заява отрамана Тальнівською РДА
03.12.2013р.

Листом № 03-04 (з)/Р-59 від 18.12.2013р.
Тальнівська РДА Черкаської області
відмовила позивачу у задоволені заяви,
оскільки згідно Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо розмежування земель
державної та комунальної власності» з
01.01.2013р. припинено повноваження
райдержадміністрацій щодо
розпоряджання землями
сільськогосподарського призначення
державної власності розміщених за
межами населених пунктів та
запропоновано для подальшого розгляду
даного питання звернутися до Головного
управління Держземагенства у
Черкаській області.

Вищенаведені обставини, встановлені
судом першої інстанції, перевірені,
знайшли своє підтвердження при
апеляційному розгляді справи, і не є
спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу
України, земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Частина 1 ст. 116 Земельного кодексу
України зазначає, що громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 121 Земельного кодексу
України, громадяни України мають право
на безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності в таких
розмірах: для ведення фермерського
господарства - в розмірі земельної
частки (паю), визначеної для членів
сільськогосподарських підприємств,
розташованих на території сільської,
селищної, міської ради, де знаходиться
фермерське господарство. Якщо на
території сільської, селищної, міської
ради розташовано декілька
сільськогосподарських підприємств,
розмір земельної частки (паю)
визначається як середній по цих
підприємствах. У разі відсутності
сільськогосподарських підприємств на
території відповідної ради розмір
земельної частки (паю) визначається як
середній по району; для ведення
особистого селянського господарства -
не більше 2,0 гектара; для ведення
садівництва - не більше 0,12 гектара; для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) у селах - не
більше 0,25 гектара, в селищах - не більше
0,15 гектара, в містах - не більше 0,10
гектара; для індивідуального дачного
будівництва - не більше 0,10 гектара; для
будівництва індивідуальних гаражів -
не більше 0,01 гектара. Розмір земельних
ділянок, що передаються безоплатно
громадянину для ведення особистого
селянського господарства, може бути
збільшено у разі отримання в натурі (на
місцевості) земельної частки (паю).

Сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.
Верховна Рада Автономної Республіки
Крим, обласні, районні ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування з відповідних земель
спільної власності територіальних
громад для всіх потреб. Районні
державні адміністрації на їхній
території передають земельні ділянки
із земель державної власності, крім
випадків, визначених частинами
четвертою і восьмою цієї статті, у
власність або у користування у межах
сіл, селищ, міст районного значення для
всіх потреб та за межами населених
пунктів для: ведення водного
господарства; будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), з
урахуванням вимог частини сьомої цієї
статті; індивідуального дачного
будівництва, що встановлено частиною 1-3
ст. 122 Земельного кодексу України.

Частина 4 ст. 122 Земельного кодексу
України говорить, що центральний орган
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів у галузі земельних відносин
та його територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

З вищевикладенного виходить, що
районні державні адміністрації
передають у користування земельні
ділянки державної власності на
території відповідних
райдержадміністрацій в межах своїх
повноважень. Земельними ж ділянками
саме сільськогосподарського
призначення державної власності,
здійснює розпорядження центральний
орган виконавчої влади з питань
земельних ресурсів у галузі земельних
відносин, до складу якого, не входять
РДА. Крім того, ст. 122 Земельного кодексу
України встановлено виключний перелік
земель на яких розповсюджується
повноваження райдержадміністрацій.

Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки. Вказане встановлено ст. 124
Земельного кодексу України.

У відповідности з положенням «Про
Державне агентство земельних ресурсів
України» затвердженого Указом
Президента України від 8 квітня 2011 року
N 445/2011 (далі - Положення), Державне
агентство земельних ресурсів України
(Держземагентство України) є
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері земельних
відносин та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності.

Згідно з підпунктом 11 пункту 11
Положення, голова Держземагентства
України затверджує положення про
структурні підрозділи апарату
Держземагентства України та положення
про територіальні органи
Держземагентства України.

Головне управління Держземагенства у
Черкаській області діє на підставі
положення «Про Головне управління
Держземагенства у Черкаській області»
затвердженого наказом Держземагенства
України від 05.09.2012р. № 417. Пунктом. 11.2
данного Положення визначено, що
начальник головного управління
організовує та забезпечує виконання
Головним управлінням відповідно до
актів законодавства, наказів
Мінагрополітики України, доручень
Міністра та його заступників, наказів
Держземагенства України.

Відповідно до наказу Мінагрополітики
України від 25.01.2013р. № 40 «Про внесення
змін до наказу Мінагрополітики України
від 10 травня 2012 року N 258»
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 14 лютого 2013 р. за N 260/22792,
яким внесено зміни до Положення про
Головне управління Держземагентства в
області щодо наділення повноважень
Держземагенства в областях передачі
відповідно до закону земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або в
користування для всіх потреб в межах
області.

Тобто, аналізуючи вищевказне, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що саме Головне
управління Держземагенства у
Черкаській області являється належним
органом, який уповноважений
здійснювати розпорядження землями
сільськогосподарського призначення
державної власності.

Посилання позивача на ст. 7 Закону
України «Про фермерське господарство»,
а саме, що для отримання (придбання) у
власність або в оренду земельної
ділянки державної власності з метою
ведення фермерського господарства
громадяни звертаються до відповідної
районної державної адміністрації, а
для отримання у власність або в оренду
земельної ділянки із земель
комунальної власності з метою ведення
фермерського господарства громадяни
звертаються до місцевої ради, а також
посилання на лист Міністерства юстиції
України від 26.12.2008 р. N 758-0-2-08-19 «Щодо
практики застосування норм права у
випадку колізії» в якому зазначено, що
у разі існування суперечності між
актами, прийнятими різними за місцем в
ієрархічній структурі органами -
вищестоящим та нижчестоящим,
застосовується акт, прийнятий
вищестоящим органом, як такий, що має
більшу юридичну силу, при цьому у разі
розбіжності між загальним і
спеціальним нормативно-правовим актом
перевага надається спеціальному
(зазначаючи, що Закон України «Про
фермерське господарство» є
спеціальним нормативно-правовим
актом), якщо він не скасований виданим
пізніше загальним актом, є
неорбгрунтованим, з огляду на наступне.

Статтею 14 Конституції України,
передбачено, що земля є основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави. Право
власності на землю гарантується. Це
право набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Земельний кодекс України є спеціальним
кодифікованим правовим актом, який
забезпечує детальне правове
регулювання сфери законодавства щодо
врегулювання земельних відносин в
Україні.

Таким чином, відносини що виникають в
земельному праві в першу чергу
регулюються Конституцією України, яка
має найвищу юридичну силу (що
закріплено в ст. 8 Конституції) та
Земельним кодексом України відповідно
до ієрархії правових актів.

Преамбулою до Закону (Цей Закон
визначає правові, економічні та
соціальні засади створення та
діяльності фермерських господарств як
прогресивної форми підприємницької
діяльності громадян у галузі
сільського господарства України. Закон
спрямований на створення умов для
реалізації ініціативи громадян щодо
виробництва товарної
сільськогосподарської продукції, її
переробки та реалізації на
внутрішньому і зовнішньому ринках, а
також для забезпечення раціонального
використання і охорони земель
фермерських господарств, правового та
соціального захисту фермерів України.)
спростовуються висновки позивача, що
Закон України «Про фермерське
господарство» є спеціальним
нормативно-правовим актом щодо
земельних відносин з приводу надання
земельних ділянок для ведення
фермерського господарства

Отже, колегія суддів підтримує
висновки суду першої інстанції, що
посилання позивача на колізію норм
права є необґрунтованим, оскільки
Земельним кодексом України закріплено
чіткі повноваження
райдержадміністрацій з приводу
розпорядженням землями державної
власності, до яких не належить з 01.01.2013р.
здійснення розпорядження землями
сільськогосподарського призначення,

Стаття 71 КАС України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Отже, доводи апелянта не
спростовують вірних висновків суду
першої інстанції.

На підставі вищезазначеного,
судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому відсутні
підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено
03.06.2014р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2014
року, залишити без задоволення.

Постанову ОСОБА_4 до Тальнівської
районної державної адміністрації
Черкаської області, третя особа -
відділ Держземагенства у
Тальнівському районі Черкаської
області, про визнання дій
неправомірними та зобов'язати вчинити
дії, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі.

Колегія суддів:
О.В. Карпушова

Г.М. Бистрик

О.М. Оксененко

.

Головуючий суддя
Карпушова О.В.

Судді:
Бистрик Г.М.

Оксененко О.М.