Справа № 2а-2190/10/0970
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2014р.
Справа № 9104/30793/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області,
смт.Богородчани Богородчанського
району Івано-Франківської області

на постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
21.07.2010р. у справі №2а-2190/10/0970

за позовом управління Пенсійного фонду
України в Богородчанському районі
Івано-Франківської області,
смт.Богородчани Богородчанського
району Івано-Франківської області

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області,
смт.Богородчани Богородчанського
району Івано-Франківської області

про стягнення пенсійних виплат, -

ВСТАНОВИВ:

14.06.2010р. управління Пенсійного фонду
України в Богородчанському районі
Івано-Франківської області звернулось
до Івано-Франківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області про
стягнення пенсійних виплат, просило
стягнути з відповідача витрати у
зв'язку з виплатою управлінням
Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області доплат до
пенсій по інвалідності (втраті
годувальника) від трудкаліцтва
(профзахворювання) потерпілим, що
одержали трудкаліцтво
(профзахворювання) за межами України,
по державній адресній допомозі згідно
постанови КМУ №265 від 26.03.2008р. в сумі
1326,68грн. та з доставки вказаної виплати
в сумі 11,21грн.; по допомозі на поховання
сім'ям потерпілих, що одержували пенсії
по інвалідності від труд каліцтва
(профзахворювання) в сумі 3101,28грн. та з
доставки вказаних виплат в сумі -
33,37грн., а всього в сумі - 4472,54грн. за
період: квітень, червень, серпень 2008р.
та січень 2009р.

У судовому засіданні
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду представник
управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області зменшив
розмір позовних вимог, оскільки
відповідач по справі прийняв
відшкодування допомогу на поховання,
виплаченої сім'ї потерпілого, в сумі
1104,97грн., в тому числі 16,97грн. витрат з
доставки допомоги, просила стягнути з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області на користь
управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області 3367,57грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
21.07.2010р. у справі №2а-2190/10/0970
адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області задоволено
частково, стягнуто з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області на користь
управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області
заборгованість у зв'язку з виплатою до
пенсій по інвалідності від труд
каліцтва в сумі 3367,57грн.; у задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив відповідач у
справі: Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області, який у
поданій апеляційній скарзі,
посилаючись на те, що при винесенні
даного рішення судом неповністю
з'ясовано обставини, які мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
порушено норми матеріального та
процесуального права, просив скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою у задоволенні позовних вимог
позивача відмовити.

Доводи апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що судом першої
інстанції безпідставно поновлено
позивачу строк звернення до суду,
вважає, що у задоволенні позовних вимог
слід було відмовити на підставі ст.100
КАС України.

Крім того, апелянт зазначив, що
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та п.4 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій із
втрати годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого спільною
постановою двох фондів від 04.03.2003р.
№5-5/4, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16.05.2003р. №376/7697, адресна
допомога не входить до переліку сум,
які підлягають відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України. Допомога на
поховання сім'ї потерпілого підлягає
відшкодуванню за умов дотримання вимог
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

13.09.2010р. на адресу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від управління Пенсійного фонду
України в Богородчанському районі
Івано-Франківської області надійшло
заперечення на апеляційну скаргу, у
якому позивач, з посиланням на те, що
відшкодуванню підлягає як адресна
допомога, так і допомога на поховання
сім'ям потерпілих, що одержували пенсії
по інвалідності від труд каліцтва,
просив апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення:
29.04.2014р. - управлінню Пенсійного фонду
України в Богородчанському районі
Івано-Франківської області та
Відділенню виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області, тому
колегія суддів, у відповідності до
вимог ст.197 КАС України, вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на апеляційну скаргу у
їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, оскаржувану
постанову суду першої інстанції слід
скасувати та прийняти нову, якою у
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити, з огляду на наступне:

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
управлінням Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі у квітні 2008р.
виплачено державну адресну допомогу в
сумі 1337,89грн., включаючи 11,21грн. витрат з
доставки, громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, що стали інвалідами
внаслідок трудового каліцтва (а.с.137-138).
Крім того, в червні, серпні 2008р. та січні
2009р. позивачем виплачено допомогу на
поховання ОСОБА_5 в сумі 962,00грн. (а.с.26),
ОСОБА_6 в сумі 1067,68грн., включаючи 16,40грн.
витрат з доставки допомоги (а.с.39), та
ОСОБА_7 в сумі 1104,97грн. разом із
витратами з доставки допомоги (а.с.18).

З врахуванням зменшених позовних
вимог, позивач просив стягнути з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області на користь
управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області 3367,57грн.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачено статтею 21 Закону
України від 23.09.1999р. №1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон №1105-XIV).

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

До страхових виплат, передбачених цим
Законом, адресна допомога та
підвищення до пенсії не включаються.

Пунктом 4 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління ПФУ, правління
Фонду від 04.03.2003р. №5-4/4, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 16.05.2003р.
за №376/7697 (далі - Порядок) передбачено,
зокрема, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати ПФУ виплачену останнім
суму основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Аналіз положень постанови Кабінету
Міністрів України від 26.03.2008р. №265 "Про
деякі питання пенсійного забезпечення
громадян" та постанови Кабінету
Міністрів України від 11.03.2009р. №198
"Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян", якими
передбачено надання щомісячної
державної адресної допомоги та виплату
підвищення до пенсії, дає підстави
вважати, що такі виплати не входять до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Вирішуючи питання, чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду,
необхідно враховувати те, що
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним з основних принципів страхування
від нещасного випадку є цільове
використання коштів, які відповідно до
ст.46 Закону №1105-XIV не формуються за
рахунок Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду
зазначає, що зважаючи на особливості
фінансування страхування від
нещасного випадку, виключно цільове
використання цих коштів та враховуючи
те, що адресна допомога та підвищення
до пенсії як окремі види соціальної
допомоги не входять до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги та підвищення до пенсії.

Аналогічну позицію викладено в
Постанові Верховного Суду України у
справі №21-462а11.

Відповідно до вимог ч.8 ст.34 Закону
№1105-XIV, у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання, витрати на його
поховання несе Фонд згідно з порядком,
визначеним Кабінетом Міністрів
України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11.07.2001р. №826,
регулює питання відшкодування Фондом
таких витрат страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
цього Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 зазначеного Порядку).

Згідно із вимогами абз.2 ч.9 ст.34 Закону
№1105-XIV, у разі смерті потерпілого, який
одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

Зі змісту ч.4 ст.26 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
14.01.2008р. №16/98-ВР, ч.2 ст.24 Закону №1105-XIV
вбачається, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика та
відшкодувати понесені ним витрати.

Колегія суддів апеляційного суду
зазначає, що аналіз норм Закону №1105-XIV,
який визначає правову основу,
економічний механізм та організаційну
структуру загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, що призвели до втрати
працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання ч.8 ст.34
цього Закону, дає підстави вважати, що
Фонд зобов'язаний відшкодовувати
виплачені іншими страховиками суми
допомоги на поховання лише тих осіб,
які померли від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, тобто за умови наявності
причинного зв'язку їх смерті з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Крім цього, положення п.4 Порядку, яким
зобов'язано Фонд відшкодовувати ПФУ
витрати на допомогу на поховання сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, котра отримувала
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, суперечить
положенням Закону №1105-XIV. Зокрема,
стаття 21 цього Закону пов'язує
виникнення такого обов'язку у Фонду зі
смертю працівника, а не з отриманням
померлим, який не працював, зазначеної
вище пенсії.

Аналогічну позицію викладено в
Постанові Верховного Суду України у
справі №21-108а13.

Відповідно до вимог ч.1 ст.244-2 КАС
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Із врахуванням наведених вище норм
законодавства та фактичних обставин
справи, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції при розгляді
адміністративної справи зроблено
висновки, які не відповідають
обставинам справи, не дотримано норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.202 КАС України,
суд апеляційної інстанції скасовує
судове рішення суду першої інстанції
та ухвалює нове рішення, у випадках
неповного з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області,
смт.Богородчани Богородчанського
району Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
21.07.2010р. у справі №2а-2190/10/0970 за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області,
смт.Богородчани Богородчанського
району Івано-Франківської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області,
смт.Богородчани Богородчанського
району Івано-Франківської області про
стягнення пенсійних виплат, -
задоволити.

2. Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
21.07.2010р. у справі №2а-2190/10/0970 за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області,
смт.Богородчани Богородчанського
району Івано-Франківської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області,
смт.Богородчани Богородчанського
району Івано-Франківської області про
стягнення пенсійних виплат, - скасувати
та прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог позивача відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга