Справа № 2а-25683/10/0570
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/12130/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Макіївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 13.12.2010

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.02.2011

у справі № 2-а-25683/10/0570

за позовом Третього воєнізованого
гірничорятувального загону

до Макіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 13.12.2010,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 01.02.2011, позов задоволено. Визнано
недійсним податкове
повідомлення-рішення Макіївської ОДПІ
від 05.11.2010 № /0 про визначення
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 12883,50 грн., в т.ч.
8589 грн. основного платежу та 4294,50 грн.
штрафних санкцій. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
позивача судові витрати в сумі 3,40 грн.

Макіївська ОРПІ Донецької області
подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
постановити нове рішення про відмову в
задоволенні позову. Посилається на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права: ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» та ст.ст. 69, 70, 86, ч. 5 ст. 227
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Підставою для визначення позивачеві за
податковим повідомленням-рішенням від
05.11.2010 № /0 податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 8589,00 грн. основного
платежу та 4294,50 грн. штрафних
(фінансових) санкцій слугували
висновки невиїзної перевірки,
викладені в акті від 27.10.2010 № 9228/23-3/159485,
про порушення вимог п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4 п. 7.4
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», що полягало у
неправомірному віднесенні до складу
податкового кредиту за липень 2009 року
податку на додану вартість, сплаченого
у зв'язку з придбанням ТОВ
«Донміськзбут» комплекту
противибухового швидкозводжувального
КПШ (16м2), на підставі податкової
накладної від 14.08.2009 № 982/1, виписаної за
операцією, яка реально не
здійснювалась.

Відповідачем реальність вчинення
господарської операції поставлена під
сумнів з підстав відсутності ТОВ
«Донміськзбут» за юридичною адресою,
відсутності в останнього власних чи
орендованих основних засобів,
транспортних засобів, складських та
промислових приміщень.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права при вирішенні даної справи.

За умови реального здійснення
платником податку господарської
операції з придбання товару, що
призвела до об'єктивної зміни складу
активів такого платника (покупця), у
межах господарської діяльності, за
відсутністю з боку такого платника
порушення вимог п.п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, останній
не може бути позбавлений права на
податковий кредит.

Нереальність господарських операцій з
придбання платником податку товарів
(робіт, послуг) має підтверджуватися
належними, допустимими та достатніми
доказами і не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Судами попередніх інстанцій
досліджено питання щодо фактичного
вчинення господарських операцій з
придбання послуг, в результаті чого
встановлено, що такі операції мали
реальний характер, підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку. Також суди
встановили, що позивач дотримався
вимог п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» при формуванні податкового
кредиту, такий кредит сформував на
підставі податкової накладної, що
відповідає вимогам п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7
цього Закону.

Зважаючи на викладене, враховуючи
межі перегляду справи судом касаційної
інстанції, визначені у ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, касаційна скарга залишається
без задоволення, а оскаржувані судові
рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Макіївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області залишити
без задоволення, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 13.12.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.02.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун