Справа № 804/6922/14
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

28 травня 2014 р. Справа № 804/6922/14
Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Ільков В.В.,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до Бабушкінського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпропетровського МУЮ про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулося до суду із
адміністративним позовом до
Бабушкінського відділу Державної
виконавчої служби Дніпропетровського
МУЮ, у якому просить (з урахуванням
уточненої позовної заяви від 27.05.2014р.):

- зобов'язати Бабушкінський відділ
Державної виконавчої служби
Дніпропетровського МУЮ вирішити
питання про скасування арешту на все
майно, що належить ОСОБА_1, накладений
на підставі постанови про арешт майна
боржника від 13.03.2014р. (ВП № 42504329);

- зобов'язати Бабушкінський відділ
Державної виконавчої служби
Дніпропетровського МУЮ вирішити
питання про скасування арешту на все
майно, що належить ОСОБА_1, накладений
на підставі постанови про арешт майна
боржника від 31.05.2014р. (ВП № 38312768);

- зобов'язати Бабушкінський відділ
Державної виконавчої служби
Дніпропетровського МУЮ вирішити
питання про внесення відповідних змін
до запису в реєстрі відчуження об'єктів
рухомого та нерухомого майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України
суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі
лише, якщо заяву не належить розглядати
в порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Пунктом 4 ч.1 ст.3 КАС України
передбачено, що адміністративне
судочинство - діяльність
адміністративних судів щодо розгляду і
вирішення адміністративних справ у
порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції
(далі - адміністративна справа) -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних
з виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Системний аналіз законодавства
свідчить про те, що справою
адміністративної юрисдикції може бути
переданий на вирішення
адміністративного суду спір, який
виник між двома (кількома) конкретними
суб'єктами стосовно їх прав, обов'язків
у конкретних правовідносинах, у яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а
ці суб'єкти відповідно зобов'язані
виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта.

Згідно зі ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України встановлені особливості
провадження у справах з приводу рішень,
дій або бездіяльності державної
виконавчої служби, учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно ч.2 ст.384 ЦПК України скарга
подається до суду, який видав
виконавчий документ.

Також, у відповідності до ч.4 ст. 82
Закону України «Про виконавче
провадження» сторони виконавчого
провадження вправі оскаржити рішення,
дії чи бездіяльність державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби щодо
виконання судового рішення до того
суду, який видав виконавчий документ.

З матеріалів адміністративного позову
вбачається, що предметом оскарження є,
на думку позивача, незаконні дії
державного виконавця органу державної
виконавчої служби у ході здійснення
примусового виконання виконавчого
листа № 2-5234 від 31.10.2011р., який виданий
Нікопольським міськрайонним судом.

Виходячи з того, що позивачем, який має
статус сторони виконавчого провадженя
за виконавчим листом № 403/4239/12 від
10.07.2012р., який виданий Бабушкінським
районним суд м.Дніпропетровська, що
підтверджується матеріалами
адміністративного позову, ним
оскаржуються дії державного виконавця
у ході виконання вказаного виконавчого
листа та з огляду на положення ст.181
Кодексу адміністративного судочинства
України, ст.ст. 383, 384 ЦПК України, ст.82
Закону України «Про виконавче
провадження», суд приходить до
висновку, що даний позов (скарга) не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки законодавством передбачений
інший порядок оскарження учасниками
виконавчого провадження рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця
під час виконання рішень судів у
цивільних справах.

Таким чином, позивач, як сторона
виконавчого провадження з виконання
виконавчого листа № 403/4239/12 від
10.07.2012р., який виданий Бабушкінським
районним суд м.Дніпропетровська, має
право на оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця у
порядку визначеному ст.ст. 383, 384 ЦПК
України.

Наведена правова позиція відповідає
позиції Вищого адміністративного Суду
України, яка викладена у постанові
Пленуму Вищого адміністративного Суду
України від 21.05.2012р. №5, зокрема, в п.2
вказаної постанови зазначено, що суди
при визначенні юрисдикції повинні
виходити з того, що до юрисдикції
адміністративних судів належать спори
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби при виконанні всіх виконавчих
документів, передбачених частиною
другою статті 17 Закону України «Про
виконавче провадження», крім тих,
відносно яких законом установлений
інший, виключний порядок їх оскарження.

Отже, критеріями визначення юрисдикції
судів щодо вирішення справ з приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення є юрисдикційна
належність суду, який видав виконавчий
документ, та статус позивача як сторони
у виконавчому провадженні.

За викладених обставин, суд приходить
до висновку про те, що дана позовна
заява не віднесена до юрисдикції
адміністративного суду, а тому її не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
109 Кодексу адміністративного
судочинства України суддя відмовляє у
відкритті провадження в
адміністративній справі лише, якщо
заяву не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Таким чином, суд вважає, що зазначена
справа не відноситься до компетенції
адміністративних судів, у зв'язку з чим
суд відмовляє у відкритті провадження
в адміністративній справі на підставі
п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України та роз'яснює, що
позовна заява може бути розглянута
місцевим загальним судом, який видав
виконавчий документ.

У свою чергу суд вважає за необхідне
роз'яснити позивачу, що він не
позбавлений права звернутися з
відповідною позовною заявою до
місцевого загального суду, який видав
виконавчий документ.

Керуючись п.1 ч.1, ч.6 ст. 109, ст.ст. 160,165
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Бабушкінського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпропетровського МУЮ про
зобов'язання вчинити певні дії.

Копію ухвали та матеріали позову
надіслати позивачу.

Роз'яснити особі, яка подала позовну
заяву, що відмова у відкритті
провадження у адміністративній справі
не позбавляє її права звернення з цим
позовом до відповідного суду в порядку,
передбаченому чинним законодавством
України.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали та
набирає законної сили у порядку ст. 254
КАС України.

Суддя (підпис) В.В
ІльковУхвала не набрала законної сили
на 28.05.2014р. Суддя З оригіналом згідно
Помічник судді В.В.Ільков
О.А.Вовчанська