Справа № 815/2406/14
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2406/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
м.
Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Соколенко О.М.

при секретарі - Гаврилюк І.С.

за участю: представника третьої особи -
виробничого будівельного монтажного
підприємства «Технологія-Монтаж» -
Стефанова О.Ф. (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом компанії «ФОРТРЕКС КЕПІТАЛ
ЛІМІТЕД» до другого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - виробничого
будівельного монтажного підприємства
«Технологія-Монтаж», товариства з
обмеженою відповідальністю
«Форекстін», про скасування постанови
про арешт майна боржника та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов компанії
«ФОРТРЕКС КЕПІТАЛ ЛІМІТЕД» до другого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, в якому позивач
просить суд:

- скасувати постанову головного
державного виконавця другого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Кіптікова І.О. за
ВП №42093314 від 14.03.2014 року, якою
накладено арешт на все майно ТОВ
«Форекстін»;

- зобов'язати другий Київський відділ
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції зняти
накладений арешт з транспортних
засобів, які є предметом застави за
договором застави транспортних
засобів від 20.09.2011 року, а саме: - тип -
легковий універсал, марка - LEXUS, модель -
RX400, 2006 року виписку, номер шасі (кузова,
рами) - НОМЕР_1; - тип - легковий купе,
марка - MERCEDES-BENZ CL550, 2008 року виписку,
номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2; -
легковий універсал, марка - TOYOTA, модель -
LEXUS RX 330, 2004 року виписку, номер шасі
(кузова, рами) - НОМЕР_3, шляхом вилучення
відповідних записів з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна та інших державних реєстрів.

Позивач мотивує свої позовні вимоги
тим, що компанією «ФОРТРЕКС КЕПІТАЛ
ЛІМІТЕД» (надалі - Позивач, Компанія,
Заставодержатель) з товариством з
обмеженою відповідальністю
«Форекстін» (надалі - TOB «Форекстін»,
Заставодавець) 20 вересня 2011 року
був укладений договір застави
транспортних засобів, нотаріально
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 та зареєстрований в
реєстрі за №920, згідно якого Компанії в
заставу передані транспортні засоби, а
саме: тип - легковий універсал, марка -
LEXUS, модель - RX400, 2006 року випуску, номер
шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1; тип -
легковий купе, марка - MERCEDES-BENZ CL550, 2008
року випуску, номер шасі (кузова, рами) -
НОМЕР_2; тип - легковий універсал, марка -
TOYOTA, модель - LEXUS RX 330, 2004 року випуску,
номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_3, які
належать на праві власності
Заставодавцю. При цьому, як вказує
позивач, після посвідчення вказаного
договору, нотаріусом до Державного
реєстру обтяжень рухомого майна були
внесені дані про обтяження зазначених
транспортних засобів.

Водночас, позивач зазначає, що договір
застави був укладений в забезпечення
виконання грошових зобов'язань ОСОБА_4
за договором позики від 27 липня
2009 року, з додатковою угодою №1 від 11
квітня 2011 року, що зареєстрований
Національним банком України згідно
реєстраційного свідоцтва №11456,
виданого 20.08.2009 року Головним
управлінням НБУ по м. Києву та
Київської області, з додатком до
реєстраційного свідоцтва №1, виданого
25.07.2009 року Головним управлінням НБУ по
м. Києву та Київської області, а саме,
зобов'язання по поверненню боргу в сумі
500000 Євро, сплаті відсотків за
користування позикою у розмірі 7%,
строком не пізніше 31.12.2015 року. На даний
момент, як вказано у позові, позика не
погашена.

Також, позивач зазначає, що на дату
укладення договору застави
вищевказані транспортні засоби не були
предметом застави за іншими
зобов'язаннями, були вільними від
боргів, не передані в оренду, жодним
способом не відчужені, в спорі та під
арештом не перебували.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на положення п.1.4,
п.5.1, п.7.2 договору застави, ст.1, ст.20
Закону України «Про заставу», ст. 14
Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень», та
зазначає, що у зв'язку із прийняттям
державним виконавцем Другого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції постанови від 14.03.2014
року по ВП №42093314, якою накладений арешт
на все майно TOB «Форекстін», у позивача
фактично відсутня можливість звернути
стягнення на предмет застави та
реалізувати його на даний час, чим
порушуються права та законні інтереси
позивача як Заставодержателя, оскільки
застава позивача має статус обтяження
з вищим пріоритетом.

Також, позивач зазначає, що в порушення
приписів ст.54 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець Другого Київського відділу
державної виконавчої служби не
повідомив кредитора про факт
накладення арешту на майно, що
перебувало у заставі позивача, а
позивачу стало відомо про арешт
предмету застави у квітні 2014 року, коли
представник позивача звернувся до
нотаріуса для вчинення відповідних дій
щодо заставлених транспортних засобів.

Як вказує позивач, одразу після цього
він звернувся до Другого Київського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
з проханням зняти арешт з предмету
застави, але державний виконавець
відмовив позивачу, порадивши
звернутися до відповідного суду для
зняття арешту.

Зважаючи на викладені обставини,
позивач просив суд задовольнити
позовні вимоги.

Під час розгляду справи, враховуючи
положення ст.53 КАС України, судом до
участі у справі залучено у якості
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - виробниче
будівельне монтажне підприємство
«Технологія-Монтаж» та товариство з
обмеженою відповідальністю
«Форекстін».

Представник третьої особи -
виробничого будівельного монтажного
підприємства «Технологія-Монтаж» у
судовому засіданні 22.05.2014 року
заперечував проти задоволення
адміністративного позову.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, надавши 14.05.2014
року до канцелярії суду заяву про
розгляд справи за відсутності
представника позивача, посилаючись на
те, що судом заслухано пояснення
представника позивача та останнім
надані усі наявні документи по справі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового засідання відповідач
був повідомлений належним чином та
своєчасно, що підтверджується наявною
в матеріалах справи розпискою про
отримання відповідачем 14.05.2014 року
повістки про виклик до суду, при цьому,
з боку відповідача до суду не було
надано жодних клопотань про причини
неприбуття до суду. Разом з цим, суд
зазначає, що у листі відповідача від
23.04.2014 року №05-42/6793, наданого на адресу
суду, начальником другого Київського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
зазначено, що вирішення спору у справі
№815/2406/14 відповідач залишає на розсуд
суду (а.с.37).

Представник третьої особи - товариства
з обмеженою відповідальністю
«Форекстін» у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового засідання третя особа була
повідомлена належним чином та
своєчасно, що підтверджується наявною
в матеріалах справи розпискою про
отримання 13.05.2014 року повістки про
виклик до суду. При цьому, через
канцелярію Одеського окружного
адміністративного суду надійшла заява
від ТОВ «Форекстін» за підписом
в.о. директора, в якій останній просив
суд розглянути справу без участі ТОВ
«Форекстін», зазначивши, що на даний
час ОСОБА_4 не повернув кредит Компанії
«ФОРТРЕКС КЕПІТАЛ ЛІМІТЕД», у зв'язку
із чим, вимоги позивача третя особа
вважає законними.

Таким чином, зважаючи на положення
ст.ст.122,128 КАС України, суд розглядав
справу за відсутності представників
позивача, відповідача та іншої третьої
особи на підставі наявних в матеріалах
справи доказів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення учасників процесу,
дослідивши обставини, якими
обґрунтовуються вимоги, та перевіривши
їх доказами, суд встановив наступні
факти та обставини.

Судом встановлено, що між компанією
«BONDVILLE SERVICES LTD», Республіка Кіпр,
Ларнака (Позикодавець) та громадянином
України ОСОБА_4 (Позичальник) укладено
договір позики від 27.07.2009 року (а.с.9),
згідно п.1.1, п.1.2 якого, Позикодавець
надає Позичальнику позику у сумі 500000,00
(п'ятсот тисяч) євро на термін до 31
грудня 2012 року (день закінчення
користування позикою), але не раніше
одержання реєстраційного свідоцтва в
Головному Управлінні Національного
Банку України по м. Києву і Київській
області. Процентна ставка за
використання позики складає 7 (сім) %
річних, та є фіксованою. Відповідно до
п.2.1 Договору, погашення позики буде
здійснюватися протягом строку,
обумовленого в п.1.1 цього договору
позики, на рахунок, визначений
Позикодавцем, але не пізніше 31 грудня
2012 року. Згідно п.3.1 Договору,
Позикодавець зобов'язується протягом
дії цього договору позики, та за умов
виконання Позичальником вимог п. 3.2.
цього договору, перераховувати кошти
за позикою в межах суми та у валюті,
зазначеній у п. 1.1. цього договору, на
банківський рахунок Позичальника. В
свою чергу, відповідно до п.3.2 Договору,
Позичальник, зокрема, зобов'язується:
отримати згоду українського банку на
обслуговування позики; зареєструвати
цей договір позики згідно вимог
чинного законодавства України.
Пунктами 5.2, 5.3, 5.5 Договору визначено, що
сторони не мають права передати третій
особі свої права і обов'язки за цим
договором без письмової згоди іншої
сторони. Всі додатки, домовленості,
протоколи, зміни і доповнення до цього
договору є невід'ємною його частиною,
за умов внесення відповідних змін до
реєстраційного свідоцтва. Вони дійсні
тільки у разі письмового оформлення та
належного підписання уповноваженими
представниками обох сторін. Цей
договір набуває чинності з моменту
реєстрації в Головному Управлінні
Національного Банку України по м. Києву
і Київській області і діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань.

Вказаний договір позики відповідно до
його умов зареєстрований Головним
Управлінням Національного Банку
України по м. Києву і Київській області,
про що свідчить реєстраційне свідоцтво
№11456 від 20.08.2009 року (а.с.118).

Водночас, як вбачається з матеріалів
справи, до договору позики від 27.07.2009
року була складена додаткова угода №1
від 11.04.2011 року (а.с.10), між компанією
«BONDVILLE SERVICES LTD», Республіка Кіпр,
Ларнака (Позикодавець), компанією
«ФОРТРЕКС КЕПІТАЛ ЛІМІТЕД», Республіка
Кіпр, Ларнака (Новий Позикодавець) та
громадянином України ОСОБА_4
(Позичальник), якою визначено, що на
підставі договору № 01 від 11.04.2011 року та
п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України,
внаслідок відступлення «Позикодавцем»
права вимоги «Новому Позикодавцю» за
Договором позики від 27.07.2009 року,
відбулась заміна кредитора у
зобов'язанні. Згідно п.2 цієї угоди, до
«Нового Позикодавця» переходять права
«Позикодавця» за Договором позики від
27.07.2009 року в обсязі і на умовах на
момент набуття чинності цією
Додатковою угодою. Відповідно до п.8
даної угоди, вона вступає в дію з
моменту реєстрації в Національному
банку України, є невід'ємною частиною
Договору позики від 27.07.2009 року та діє
до повного виконання сторонами своїх
зобов'язань.

Разом з цим, вказаною угодою внесено
зміни, в тому числі, до п.1.1 Договору,
згідно якого Позикодавець надає
Позичальнику позику у сумі 500000,00
(п'ятсот тисяч) євро на термін до 31
грудня 2015 року (день закінчення
користування позикою), але не раніше
одержання реєстраційного свідоцтва в
Національному банку України.

З матеріалів справи вбачається, що
Головним Управлінням Національного
Банку України по м. Києву і Київській
області 25.07.2011 року за №1 видано додаток
до реєстраційного свідоцтва, який є
невід'ємною частиною реєстраційного
свідоцтва від 20.08.2009 року №11456 до
договору позики від 27.07.2009 року б/н зі
змінами, внесеними додатковою угодою
від 11.04.2011 року №1 (а.с.11,119).

В забезпечення належного виконання
позичальником своїх зобов'язань за
договором позики від 27.07.2009 року, між
Компанією «ФОРТРЕКС КЕПІТАЛ ЛІМІТЕД»
(Заставодержатель) та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Форекстін» (Заставодавець), що діє як
майновий поручитель укладено договір
застави транспортних засобів від 20.09.2011
року, який посвідчений 20.09.2011 року
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстрований в реєстрі за №920
(а.с.12-15, 115-116). Пунктом 1.1. Договору
визначено, що Заставодавець з метою
забезпечення викладених нижче
зобов'язань ОСОБА_4 (Боржник), заставляє
транспортні засоби, що є власністю
Заставодавця (далі - Предмет застави), а
саме: тип - легковий універсал, марка -
LEXUS, модель - RX400, 2006 року виписку, номер
шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1; тип -
легковий купе, марка - MERCEDES-BENZ CL550, 2008
року виписку, номер шасі (кузова, рами) -
НОМЕР_2; тип - легковий універсал, марка -
TOYOTA, модель - LEXUS RX 330, 2004 року виписку,
номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_3. За
домовленістю сторін, вартість предмету
застави складає 300000,00 (триста тисяч)
гривень 00 копійок. Заставодавець
свідчить, що вказаний предмет застави
до цього часу не є предметом застави за
іншими зобов'язаннями, є вільним від
боргів, не переданий в оренду, жодним
способом не відчужений, в спорі та під
арештом не перебуває. Заставодавець
також свідчить, що, стосовно Предмета
застави не була оформлена довіреність
іншій особі щодо володіння,
користування з правом відчуження.
Предмет застави є власністю
Заставодавця. Відповідно до п.1.3
Договору, заставою за цим Договором
забезпечується в повному обсязі
виконання грошових зобов'язань
Боржника за Договором позики від 27.07.2009
року з Додатковою угодою №1 від 11.04.2011
року, що зареєстрований Національним
банком України згідно реєстраційного
свідоцтва №11456 від 20.08.2009 року, виданого
Головним Управлінням Національного
Банку України по м. Києву і Київській
області, з додатком до реєстраційного
свідоцтва №1, виданого 25.07.2011 року
Головним Управлінням Національного
Банку України по м. Києву і Київській
області (надалі - Договір позики), а
саме: зобов'язання по поверненню в
повному обсязі отриманих, в порядку та
на умовах відповідно до Договору
позики грошових коштів в сумі 500000 євро
00 центів строком не пізніше 31.12.2015 року,
сплаті відсотків за користування
позикою у розмірі 7 % річних, та інших
платежів згідно умов Договору позики.
Згідно п.3.1, п.3.2 право застави виникає з
моменту підписання цього Договору
сторонами та його нотаріального
посвідчення. Право застави
припиняється: у випадку переходу до
Заставодержателя права власності на
Предмет застави; у випадку примусового
продажу Предмету застави; у випадку
повного виконання Боржником своїх
зобов'язань за Договором позики.
Відповідно до п.7.1 Договору, сторони
домовились, що цей Договір укладається
з накладенням заборони відчуження
Предмету застави. Така заборона
відчуження діє до дати надання
Заставодержателем та Заставодавцем
нотаріусу письмової заяви про повну
сплату Боржником його зобов'язань за
Договором позики та припинення цього
Договору.

Як вбачається з цього Договору, 20.09.2011
року приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
на підставі ст.73 Закону України "Про
нотаріат" та у зв'язку з посвідченням
цього Договору застави транспортних
засобів, накладена заборона відчуження
зазначеного в договорі майна -
транспортних засобів, до припинення
Договору застави транспортних засобів,
яка зареєстрована в реєстрі за № 921,
№922, №923.

Згідно Витягу про реєстрацію в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна від 20.09.2011 року № 33027329
вищевказані у договорі транспортні
засоби, знаходяться в обтяжені згідно
Договору застави транспортних засобів
№ 920 від 20.09.2011 року (а.с.16-17, 117).

При цьому, як встановлено судом, за
заявами виробничого будівельного
монтажного підприємства
«Технологія-Монтаж» від 21.01.2014 року про
прийняття до виконання судових наказів
від 08.05.2012 року про примусове виконання
рішення господарського суду Одеської
області від 23.04.2012 року у справі
№5017/713/2012, яке набрало законної сили
07.05.2012 року про стягнення з ТОВ
«Форекстін» коштів на користь ВБМП
«Технологія-Монтаж», державним
виконавцем другого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції
Кіптіковим І.О. винесені: постанова про
відкриття виконавчого провадження від
24.01.2014 року у ВП №42093314 та постанова про
відкриття виконавчого провадження від
24.01.2014 року у ВП №42093748 (а.с.78-86).

Водночас, як встановлено судом
постановою головного державного
виконавця другого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Кіптікова
І.О. від 14.03.2014 року про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження у ВП № 42093314, відповідно
до ст.57 Закону України "Про виконавче
провадження" накладено арешт на все
майно, що належить боржнику ТОВ
«Форекстін» та заборонено здійснювати
відчуження будь-якого майна, яке
належить боржнику ТОВ «Форекстін» лише
в межах суми боргу (а.с.38,87).

Як зазначено у позовній заяві, позивачу
стало відомо про арешт предмету
застави у квітні 2014 року, оскільки
представник позивача звернувся до
нотаріуса для вчинення відповідних дій
щодо заставлених транспортних засобів.

При цьому, судом встановлено, що 03.04.2014
року позивач звернувся до відповідача
із заявою, в якій просив зняти
накладений постановами відповідача
арешт на рухоме майно ТОВ «Форекстін»,
згідно виконавчих проваджень №42094569,
№42093314 від 24.01.2014 року, посилаючись
на те, що транспортні засоби є
забезпеченням грошових зобов'язань
згідно договору позики від 27.07.2009 року,
що підтверджується договором застави
транспортних засобів від 20.09.2011 року,
укладеним між позивачем та ТОВ
«Форекстін» (а.с.89).

На вказану заяву позивача начальником
другого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції надано відповідь
від 04.04.2014 року №05-42/5193, в якій
повідомлено позивачу, що станом на
даний час підстав для зняття арешту з
майна боржника не має, у зв'язку із чим
позивачу у відповідності до ч.4 ст.54
Закону України "Про виконавче
провадження" роз'яснено право на
звернення до суду з позовом про зняття
арешту із заставленого майна (а.с.90).

Посилаючись на те, що постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 14.03.2014
року у ВП №42093314, порушує права позивача
він звернувся до суду з вказаним
адміністративним позовом.

Вирішуючи питання щодо правомірності
винесення відповідачем вказаної
постанови, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України "Про виконавче
провадження", Законом України "Про
заставу", Законом України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", в редакціях,
чинних на момент винесення
оскаржуваної постанови та на момент
розгляду справи.

Закон України "Про виконавче
провадження" визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Відповідно до ст.1. Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Статтями 7 та 8 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
учасниками виконавчого провадження є
державний виконавець, сторони,
представники сторін, експерти,
спеціалісти, перекладачі, суб'єкти
оціночної діяльності - суб'єкти
господарювання. Сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач не є ні стороною виконавчого
провадження, ні іншим його учасником.

Згідно з ч.1 ст.17 та п.3 ч.2 ст.17 Закону
України "Про виконавче провадження"
примусове виконання рішень державною
виконавчою службою здійснюється на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону державною виконавчою
службою підлягають виконанню такі
виконавчі документи як судові накази.

З матеріалів справи судом встановлено,
що на виконанні у другому Київському
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
перебуває зведене виконавче
провадження з примусового виконання
наказів №№ 5017/713/2012 та 25/17-2729-2011,
виданих Господарським судом Одеської
області 08.05.2012 року та 25.11.2011 року про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю «Форекстін» на
користь виробничого будівельного
монтажного підприємства
«Технологія-Монтаж» грошової суми у
розмірі 540000 грн., 13423,32 грн. та 31771,71 грн.
(а.с.37).

Державний виконавець з огляду на
вимоги ст.6 Закону України "Про
виконавче провадження" зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлено, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
при здійсненні виконавчого
провадження має право, зокрема:
накладати арешт на майно боржника.

Згідно зі ст.52, ст.57 Закону України "Про
виконавче провадження" звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті (опису), вилученні та
примусовій реалізації. Арешт на майно
боржника може накладатися державним
виконавцем шляхом, зокрема, винесення
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Відповідно до ч.ч.3,4,7 ст.54 Закону
України "Про виконавче провадження" для
задоволення вимог стягувачів, які не
є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернено у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; коли
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю. Про звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателя не пізніше
наступного дня після накладення
арешту на майно або тоді, коли йому
стало відомо, що арештоване майно
боржника знаходиться у заставі, та
роз'яснює заставодержателю право на
звернення до суду з позовом про
звільнення заставленого майна з-під
арешту. Спори, які виникають у
виконавчому провадженні щодо
звернення стягнення на заставлене
майно, вирішуються судом.

Основні положення про заставу
визначено Законом України «Про
заставу», відповідно до ст.1 якого
застава - це спосіб забезпечення
зобов'язань, якщо інше не встановлено
законом. В силу застави кредитор
(заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами. Застава виникає, у
тому числі, на підставі договору.

Згідно зі ст.3,4 Закону України «Про
заставу» заставою може бути
забезпечена будь-яка дійсна існуюча
або майбутня вимога, що не суперечить
законодавству України, зокрема така, що
випливає з договору позики, кредиту,
купівлі-продажу, оренди, перевезення
вантажу тощо. Предметом застави може
бути майно, яке відповідно до
законодавства України може бути
відчужено заставодавцем та на яке може
бути звернено стягнення.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
заставу» сторонами договору застави
(заставодавцем і заставодержателем)
можуть бути фізичні, юридичні особи та
держава. Заставодавцем може бути як сам
боржник, так і третя особа (майновий
поручитель). Заставодавцем при заставі
майна може бути його власник, який має
право відчужувати заставлене майно на
підставах, передбачених законом, а
також особа, якій власник у
встановленому порядку передав майно і
право застави на це майно.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про
заставу» право застави виникає з
моменту укладення договору застави.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
заставу» заставодавець може
відчужувати заставлене майно тільки за
згодою заставодержателя.

Статтею 20 зазначеного Закону України
передбачено, що заставодержатель
набуває право звернення стягнення на
предмет застави в разі, якщо в момент
настання терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
воно не буде виконано, якщо інше не
передбачено законом чи договором.

Згідно зі ст.28 Закону України «Про
заставу» застава припиняється: з
припиненням забезпеченого заставою
зобов'язання; в разі загибелі
заставленого майна; в разі придбання
заставодержателем права власності на
заставлене майно; в разі примусового
продажу заставленого майна; при
закінченні терміну дії права, що
складає предмет застави; в інших
випадках припинення зобов'язань,
установлених законом.

Як встановлено судом, право позивача як
заставодержателя виникло на підставі
договору застави транспортних засобів
від 20.09.2011 року, посвідченого 20.09.2011 року
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстрованого в реєстрі за №920,
згідно якого заставою за цим договором
забезпечується в повному обсязі
виконання грошових зобов'язань ОСОБА_4
за договором позики від 27.07.2009 року з
додатковою угодою №1 від 11.04.2011 року, що
зареєстрований Національним банком
України згідно реєстраційного
свідоцтва №11456 від 20.08.2009 року, виданого
Головним Управлінням Національного
Банку України по м. Києву і Київській
області, з додатком до реєстраційного
свідоцтва №1, виданого 25.07.2011 року
Головним Управлінням Національного
Банку України по м. Києву і Київській
області. В свою чергу, судові накази №№
5017/713/2012 та 25/17-2729-2011 про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Форекстін» на
користь виробничого будівельного
монтажного підприємства
«Технологія-Монтаж» грошової суми у
розмірі 540000 грн., 13423,32 грн. та 31771,71 грн.
видані Господарським судом Одеської
області 08.05.2012 року та 25.11.2011 року.

Отже, зобов'язання боржника перед
позивачем за договором позики виникло
раніше за борг, вказаний у судових
наказах. Таким чином, вказане свідчить
про те, що право позивача як
заставодержателя виникло раніше.

Водночас, судом встановлено, що
будь-які докази на підтвердження того,
що дії щодо арешту майна, в тому числі,
транспортних засобів, які є предметом
застави за договором застави
транспортних засобів від 20.09.2011 року, та
належать ТОВ «Форекстін», вчинено
після припинення застави, на
визначених законом підставах та в
установленому порядку, в матеріалах
справи відсутні та відповідачем до
суду не надані.

В свою чергу, з боку позивача надано до
суду копію претензії компанії
«ФОРТРЕКС КЕПІТАЛ ЛІМІТЕД» від 05.01.2014
року, оригінал якої оглянуто судом під
час розгляду справи (а.с.91), в якій
Компанія просить ОСОБА_4 терміново
погасити заборгованість за договором
позики, згідно якого останньому надана
позика у сумі 500000 євро. Водночас, на
вказаній претензії наявна розписка
ОСОБА_4, в якій він зазначає, що на даний
момент у нього відсутня можливість
погасити зазначену в претензії суму
заборгованості, у зв'язку із чим
просить розглянути можливість
погасити заборгованість за рахунок
транспортних засобів, переданих
позивачу в забезпечення зобов'язань по
договору застави від 20.09.2011 року.

Також, з боку позивача надано довідку з
установи банку від 01.05.2014 року про стан
заборгованості за кредитом (позикою) в
іноземній валюті, залученим від
нерезидента №б/н від 27.07.2009 року, в якій
зазначено, що позичальник ОСОБА_4
одержав кредиту усього в сумі 500000 євро,
з яких сплачено основної суми боргу 0,00
євро, і відповідно заборгованість
складає 500000 євро - за основним боргом та
160397, 20 євро - проценти, що мають бути
сплачені на дату видачі довідки (а.с.120).

При цьому, судом не беруться до уваги
посилання представника третьої особи
виробничого будівельного монтажного
підприємства «Технологія-Монтаж» на
те, що вказана довідка не свідчить про
надання позивачем коштів ОСОБА_4,
оскільки, по-перше, доказів, що
спростовують дані, визначені у
вказаній довідці, до суду не надано, а
по-друге, при вирішенні даних спірних
правовідносин не підлягає дослідженню
питання отримання ОСОБА_4 коштів від
позивача, оскільки це не входить до
предмету спору.

Отже, договір позики є діючим,
заборгованість за вказаним договором
боржником станом на момент винесення
оскаржуваної постанови погашена не
була, а тому право застави у позивача
виникло раніше за винесення
Господарським судом Одеської області
рішення про стягнення з ТОВ
«Форекстін» коштів на користь
виробничого будівельного монтажного
підприємства «Технологія-Монтаж».

На даний момент боржник не виконав свої
грошові зобов'язання перед Компанією
«ФОРТРЕКС КЕПІТАЛ ЛІМІТЕД», договір
застави є діючим, автомобілі, зазначені
у договорі застави, на цей час обтяжені
заставою під забезпечення виконання
боржником грошових зобов'язань згідно
договору позики, що у відповідності до
ст. 54 Закону України "Про виконавче
провадження" виключає можливість
звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями.

Разом з цим, слід зазначити, що правовий
режим регулювання обтяжень рухомого
майна, встановлених з метою
забезпечення виконання зобов'язань, а
також правовий режим виникнення,
оприлюднення та реалізації інших прав
юридичних і фізичних осіб стосовно
рухомого майна визначено положеннями
Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень» від
18 листопада 2003року 1255-IV (зі змінами та
доповненнями), відповідно до ст.11 якого
обтяження рухомого майна реєструються
в Державному реєстрі в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.12 зазначеного Закону
взаємні права та обов'язки за
правочином, на підставі якого виникло
обтяження, виникають у відносинах між
обтяжувачем і боржником з моменту
набрання чинності цим правочином, якщо
інше не встановлено законом.
Реєстрація обтяження надає
відповідному обтяженню чинності у
відносинах з третіми особами, якщо інше
не встановлено цим Законом. У разі
відсутності реєстрації обтяження таке
обтяження зберігає чинність у
відносинах між боржником і
обтяжувачем, проте воно є не чинним у
відносинах з третіми особами, якщо інше
не встановлено цим Законом. На підставі
реєстрації встановлюється пріоритет
обтяження, якщо інші підстави для
виникнення пріоритету не визначені цим
Законом. Задоволення прав чи вимог
декількох обтяжувачів, на користь яких
встановлено обтяження одного й того ж
рухомого майна, здійснюється згідно з
пріоритетом, який визначається в
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» якщо інше не
встановлено цим Законом, зареєстроване
обтяження має вищий пріоритет над
незареєстрованими обтяженнями.
Пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом. Обтяжувачі,
які зареєстрували обтяження одного і
того ж рухомого майна одночасно, мають
рівні права на задоволення своїх вимог.
Обтяжувач з вищим пріоритетом має
переважне право на звернення стягнення
на предмет обтяження.

Отже, нормами статей 12, 14 Закону
України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень"
встановлено вищій пріоритет щодо
задоволення вимог за рахунок
заставленого майна відносно інших
обтяжувачів (кредиторів).

Як встановлено судом, обтяження -
заборона відчуження майна, зазначеного
в договорі застави транспортних
засобів № 920 від 20.09.2011 року до
припинення договору застави
транспортних засобів зареєстрована
належним чином, що підтверджується
Витягом про реєстрацію в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна від
20.09.2011 року № 33027329 (а.с.16-17, 117).

Отже, позивач є обтяжувачем
зазначеного майна в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна, а отже, є
обтяжувачем з вищім пріоритетом.

Таким чином, обтяження на підставі
вказаного договору застави має
пріоритет перед обтяженням, накладеним
на підставі зазначеної вище
оскаржуваної постанови.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, вартість предмету застави не
перевищує суми заборгованості
позичальника перед позивачем за
договором позики.

Отже, автомобілі, а саме: легковий
універсал, марка - LEXUS, модель - RX400, 2006
року виписку, номер шасі (кузова, рами) -
НОМЕР_1; легковий купе, марка - MERCEDES-BENZ
CL550, 2008 року виписку, номер шасі (кузова,
рами) - НОМЕР_2; легковий універсал,
марка - TOYOTA, модель - LEXUS RX 330, 2004 року
виписку, номер шасі (кузова, рами) -
НОМЕР_3, що належать ТОВ «Форекстін» на
праві власності, та які в тому числі,
арештовані державним виконавцем, є
обтяженими правом застави позивача, а
відтак, позивач має переважне право на
задоволення своїх вимог із
заставленого майна, порівняно з іншими
стягувачами, які не є
заставодержателями.

Таким чином, судом встановлено, що у
спірних правовідносинах відсутні
умови, визначені ч.3 ст.54 Закону України
«Про виконавче провадження», за яких на
автомобілі, а саме: легковий універсал,
марка - LEXUS, модель - RX400, 2006 року виписку,
номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1;
легковий купе, марка - MERCEDES-BENZ CL550, 2008
року виписку, номер шасі (кузова, рами) -
НОМЕР_2; легковий універсал, марка - TOYOTA,
модель - LEXUS RX 330, 2004 року виписку, номер
шасі (кузова, рами) - НОМЕР_3, що належать
ТОВ «Форекстін», та перебувають у
заставі позивача, можливо було б
звернути стягнення за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача у зведеному виконавчому
провадженні (ВП №42094569, ВП №42093748,
ВП №42093314).

З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що накладений
постановою головного державного
виконавця другого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Кіптікова
І.О. від 14.03.2014 року за ВП №42093314 арешт на
рухоме майно ТОВ «ФОРЕКСТІН», а саме, на
транспортні засоби: легковий
універсал, марка - LEXUS, модель - RX400, 2006
року виписку, номер шасі (кузова, рами) -
НОМЕР_1; легковий купе, марка - MERCEDES-BENZ
CL550, 2008 року виписку, номер шасі (кузова,
рами) - НОМЕР_2; легковий універсал,
марка - TOYOTA, модель - LEXUS RX 330, 2004 року
виписку, номер шасі (кузова, рами) -
НОМЕР_3, які перебувають у заставі
компанії «ФОРТРЕКС КЕПІТАЛ ЛІМІТЕД»,
обмежує забезпечене заставою право
позивача на задоволення його вимог за
договором застави, а відтак,
оскаржувана постанова ВП №42093314 від
14.03.2014 року в частині накладання арешту
на вищевказані автомобілі та заборону
їх відчуження винесена відповідачем
неправомірно, безпідставно, та
всупереч положенням чинного
законодавства України.

Таким чином, оскільки судом
встановлено, що відносно майна, що
належить ТОВ «Форекстін», позивач є
заставодержателем рухомого майна -
транспортних засобів, які є предметом
застави за договором застави
транспортних засобів від 20.09.2011 року,
суд доходить висновку, що постанова
головного державного виконавця
другого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Кіптікова І.О. від
14.03.2014 року за ВП №42093314, якою накладено
арешт на все майно ТОВ «ФОРЕКСТІН»
підлягає скасуванню в частині
накладення арешту на транспортні
засоби, що належать ТОВ «ФОРЕКСТІН» на
праві власності та які є предметом
застави за договором застави
транспортних засобів від 20.09.2011 року, а
саме: тип - легковий універсал, марка -
LEXUS, модель - RX400, 2006 року виписку, номер
шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1; тип -
легковий купе, марка - MERCEDES-BENZ CL550, 2008
року виписку, номер шасі (кузова, рами) -
НОМЕР_2; легковий універсал, марка - TOYOTA,
модель - LEXUS RX 330, 2004 року виписку, номер
шасі (кузова, рами) - НОМЕР_3 та заборони
їх відчуження.

Водночас, стосовно вимоги позивача про
зобов'язання другого Київського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
зняти накладений арешт з транспортних
засобів, які є предметом застави за
договором застави транспортних
засобів від 20.09.2011 року, а саме: легковий
універсал, марка - LEXUS, модель - RX400, 2006
року виписку, номер шасі (кузова, рами) -
НОМЕР_1; легковий купе, марка - MERCEDES-BENZ
CL550, 2008 року виписку, номер шасі (кузова,
рами) - НОМЕР_2; легковий універсал,
марка - TOYOTA, модель - LEXUS RX 330, 2004 року
виписку, номер шасі (кузова, рами) -
НОМЕР_3, шляхом вилучення відповідних
записів з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
та інших державних реєстрів, суд
зазначає наступне.

Порядок зняття арешту з майна
передбачено статтею 60 Закону України
"Про виконавче провадження", відповідно
до якої особа, яка вважає, що майно, на
яке накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт
за постановою начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом. Копія
постанови начальника відділу
державної виконавчої служби про зняття
арешту з майна боржника не пізніше
наступного дня після її винесення
надсилається сторонам та відповідному
органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду.

Суд звертає увагу на ту обставину, що
питання про зняття арешту з майна в
порядку адміністративного судочинства
може бути розглянуто лише у випадку
наявності відповідної постанови
державного виконавця (що є актом, який
оскаржується), а також, у разі внесення
відповідного запису до Державного
реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно з ч.1,2 ст.44 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» записи до
Державного реєстру вносяться
держателем або реєстраторами
Державного реєстру протягом робочого
дня, в який подано заяву обтяжувача.
Моментом реєстрації обтяження є день,
година та хвилина внесення
відповідного запису до Державного
реєстру, а моментом припинення
реєстрації обтяження є день, година та
хвилина реєстрації в Державному
реєстрі відомостей про припинення
обтяження.

Записи зберігаються в Державному
реєстрі протягом п'яти років з моменту
їх внесення. Обтяжувач має право в
будь-який час подати заяву про
припинення обтяження і подальше
виключення запису або про
продовження строку дії реєстрації на
не більш як п'ятирічний строк.

При цьому, як зазначено судом позивач
просить суд зобов'язати відповідача
зняти накладений арешт з транспортних
засобів, які є предметом застави за
договором застави транспортних
засобів від 20.09.2011 року, шляхом
вилучення відповідних записів з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна та інших
державних реєстрів.

Абзацом 1 пункту 5 розділу II «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень» та
інших законодавчих актів України» від
11.02.2010 року №1878-VІ (далі - Закон України
№1878-VІ), встановлено, що державна
реєстрація в Реєстрі прав власності на
нерухоме майно, Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, Державному реєстрі іпотек,
надання інформації із зазначених
реєстрів здійснюється до 1 січня 2013
року.

Отже, Реєстр прав власності на нерухоме
майно, Єдиний реєстр заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
Державний реєстр іпотек та Державний
реєстр обтяжень рухомого майна з 1
січня 2013 року втратили чинність.

В свою чергу, процедуру використання та
перенесення державним реєстратором
прав на нерухоме майно записів з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, Державного
реєстру іпотек, Державного реєстру
обтяжень рухомого майна до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
та використання даних Реєстру прав
власності на нерухоме майно визначено
Порядком, затвердженим Наказом
Міністерства юстиції України від 14.12.2012
№1844/5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 18.12.2012 року №2102/22414.

Зазначеним Порядком визначено
процедуру використання та перенесення
державними реєстраторами прав на
нерухоме майно, нотаріусами як
спеціальними суб'єктами, на яких
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
записів з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
Державного реєстру іпотек, Державного
реєстру обтяжень рухомого майна до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та використання даних
Реєстру прав власності на нерухоме
майно.

Відтак, виходячи з вищенаведеного суд
приходить до висновку, що, по-перше,
зобов'язання відповідача вилучити
запис з Єдиного державного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна виходить за межі компетенції
органів державної виконавчої служби, а
по-друге, вилучення запису з Єдиного
державного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна не
узгоджується із заявленими позовними
вимогами, оскільки позивач просив суд
зобов'язати відповідача зняти
накладений арешт з транспортних
засобів, які є предметом застави за
договором застави транспортних
засобів від 20.09.2011 року, тобто, просив
зняти арешт з рухомого майна. Крім того,
суд зазначає, що діючим законодавством
не передбачено можливості вилучати
записи з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
та Державного реєстру обтяжень
рухомого майна.

Разом з цим, доказів того, що до інших
державних реєстрів внесено запис про
наявність заборони відчуження майна
ТОВ «Форекстін» згідно постанови
головного державного виконавця
другого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Кіптікова І.О. від
14.03.2014 року за ВП №42093314, якою накладено
арешт на все майно ТОВ «Форекстін» до
суду не надано, та в матеріалах
виконавчого провадження не міститься.

Зважаючи на викладене, суд доходить
висновку, що вимога позивача про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії підлягає задоволенню шляхом
зобов'язання другого Київського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
зняти накладений згідно постанови
головного державного виконавця
другого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Кіптікова І.О. від
14.03.2014 року за ВП №42093314, арешт з
транспортних засобів, які є предметом
застави за договором застави
транспортних засобів від 20.09.2011 року, а
саме з автомобілів: тип - легковий
універсал, марка - LEXUS, модель - RX400, 2006
року виписку, номер шасі (кузова, рами) -
НОМЕР_1; тип - легковий купе, марка -
MERCEDES-BENZ CL550, 2008 року виписку, номер шасі
(кузова, рами) - НОМЕР_2; тип - легковий
універсал, марка - TOYOTA, модель - LEXUS RX 330,
2004 року виписку, номер шасі (кузова,
рами) - НОМЕР_3.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій та
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють зокрема чи прийняті вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, на якого статтею 71 ч.2 КАС
України, покладено обов'язок
доказування правомірності свого
рішення, не довів суду правомірність
прийнятої ним оскаржуваної постанови в
частині накладення арешту на майно, що
знаходиться в заставі у позивача.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позов Компанії «ФОРТРЕКС
КЕПІТАЛ ЛІМІТЕД» підлягає частковому
задоволенню.

Cудові витрати розподілити відповідно
до ст.94 КАС УКраїни.

Керуючись
ст.ст.2,7,8,9,14,70,71,72,79,86,94,103,128,158-163,167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов компанії
«ФОРТРЕКС КЕПІТАЛ ЛІМІТЕД» до другого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - виробничого будівельного
монтажного підприємства
«Технологія-Монтаж», товариства з
обмеженою відповідальністю
«Форекстін», про скасування постанови
про арешт майна боржника та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Скасувати постанову головного
державного виконавця другого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Кіптікова І.О. від
14.03.2014 року за ВП № 42093314 про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження, якою накладено арешт на все
майно, що належить ТОВ «ФОРЕКСТІН» та
заборонено здійснювати його
відчуження, в частині накладення
арешту на рухоме майно - транспортні
засоби, що належать ТОВ «ФОРЕКСТІН» на
праві власності та які є предметом
застави за договором застави
транспортних засобів від 20.09.2011 року, а
саме, автомобілі: тип - легковий
універсал, марка - LEXUS, модель - RX400, 2006
року виписку, номер шасі (кузова, рами) -
НОМЕР_1; тип - легковий купе, марка -
MERCEDES-BENZ CL550, 2008 року виписку, номер шасі
(кузова, рами) - НОМЕР_2; тип - легковий
універсал, марка - TOYOTA, модель - LEXUS RX 330,
2004 року виписку, номер шасі (кузова,
рами) - НОМЕР_3 та заборони здійснювати
відчуження вказаних транспортних
засобів.

Зобов'язати другий Київський відділ
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції зняти
накладений згідно постанови головного
державного виконавця другого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Кіптікова І.О. про
арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження від 14.03.2014
року за ВП № 42093314, арешт з транспортних
засобів, які є предметом застави за
договором застави транспортних
засобів від 20.09.2011 року, а саме: тип -
легковий універсал, марка - LEXUS, модель -
RX400, 2006 року виписку, номер шасі (кузова,
рами) - НОМЕР_1; тип - легковий купе,
марка - MERCEDES-BENZ CL550, 2008 року виписку,
номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2; тип -
легковий універсал, марка - TOYOTA, модель -
LEXUS RX 330, 2004 року виписку, номер шасі
(кузова, рами) - НОМЕР_3.

В іншій частині позовних вимог
-відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги на постанову
суду одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 27 травня 2014 року.

Суддя
О.М. Соколенко

Адміністративний позов компанії
«ФОРТРЕКС КЕПІТАЛ ЛІМІТЕД» до другого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - виробничого будівельного
монтажного підприємства
«Технологія-Монтаж», товариства з
обмеженою відповідальністю
«Форекстін», про скасування постанови
про арешт майна боржника та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Скасувати постанову головного
державного виконавця другого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Кіптікова І.О. від
14.03.2014 року за ВП № 42093314 про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження, якою накладено арешт на все
майно, що належить ТОВ «ФОРЕКСТІН» та
заборонено здійснювати його
відчуження, в частині накладення
арешту на рухоме майно - транспортні
засоби, що належать ТОВ «ФОРЕКСТІН» на
праві власності та які є предметом
застави за договором застави
транспортних засобів від 20.09.2011 року, а
саме, автомобілі: тип - легковий
універсал, марка - LEXUS, модель - RX400, 2006
року виписку, номер шасі (кузова, рами) -
НОМЕР_1; тип - легковий купе, марка -
MERCEDES-BENZ CL550, 2008 року виписку, номер шасі
(кузова, рами) - НОМЕР_2; тип - легковий
універсал, марка - TOYOTA, модель - LEXUS RX 330,
2004 року виписку, номер шасі (кузова,
рами) - НОМЕР_3 та заборони здійснювати
відчуження вказаних транспортних
засобів.

Зобов'язати другий Київський відділ
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції зняти
накладений згідно постанови головного
державного виконавця другого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Кіптікова І.О. про
арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження від 14.03.2014
року за ВП № 42093314, арешт з транспортних
засобів, які є предметом застави за
договором застави транспортних
засобів від 20.09.2011 року, а саме: тип -
легковий універсал, марка - LEXUS, модель -
RX400, 2006 року виписку, номер шасі (кузова,
рами) - НОМЕР_1; тип - легковий купе,
марка - MERCEDES-BENZ CL550, 2008 року виписку,
номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2; тип -
легковий універсал, марка - TOYOTA, модель -
LEXUS RX 330, 2004 року виписку, номер шасі
(кузова, рами) - НОМЕР_3.

В іншій частині позовних вимог
-відмовити.

27 травня 2014 року