Справа № 2а/1970/3167/11
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" травня 2014 р. м. Київ
К/800/10260/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.

Зайця В.С.

Стрелець Т.Г.

розглянувши у порядку письмового
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
09.12.2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28.11.2012 року у справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Державного
реєстратора відділу Державних
реєстраторів Тернопільської міської
ради Демакової Алли Володимирівни,
третя особа ОСОБА_11 про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Засновники релігійної громади
«Парафія мучеників благовірних князів
Бориса і Гліба» міста Тернополя
Тернопільської області Тернопільської
єпархії Української автокефальної
православної церкви ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
звернулись до суду з адміністративним
позовом, в якому, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог, просили
визнати протиправними дії державного
реєстратора відділу державних
реєстраторів Тернопільської міської
ради Демакової А.В. щодо внесення
відомостей про юридичну особу, які
містяться в Єдиному державному
реєстрі, пов'язаних із зміною керівника
релігійної громади «Парафія мучеників
благовірних князів Бориса і Гліба»
міста Тернополя Тернопільської
області Тернопільської єпархії
Української автокефальної
православної церкви, скасувати
реєстраційний запис державного
реєстратора відділу державних
реєстраторів Тернопільської міської
ради Демакової А.В. від 08.09.2011 року №
1005749 щодо внесення відомостей про
юридичну особу, які містяться в Єдиному
державному реєстрі, пов'язаних із
зміною керівника, зобов'язати
державного реєстратора відділу
державних реєстраторів Тернопільської
міської ради Демакову А.В. внести
відомості про юридичну особу, які
містились в Єдиному державному
реєстрі, пов'язані із зміною керівника
релігійної громади «Парафія мучеників
благовірних князів Бориса і Гліба»
міста Тернополя Тернопільської
області Тернопільської єпархії
Української автокефальної
православної церкви, шляхом
відновлення попередніх даних стосовно
дійсного керівника релігійної громади
- ОСОБА_12, про що повідомити відповідні
установи згідно вимог Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців».

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 09.12.2012 року
позов задоволено частково. Скасовано
реєстраційний запис державного
реєстратора відділу державних
реєстраторів Тернопільської міської
ради Демакової А.В. від 08.09.2011 року №
1005749 щодо внесення відомостей про
юридичну особу, які містяться в Єдиному
державному реєстрі, пов'язані із зміною
керівника. Зобов'язано державного
реєстратора відділу державних
реєстраторів Тернопільської міської
ради Демакову А.В. внести відомості про
юридичну особу, які містяться в Єдиному
державному реєстрі, пов'язані із зміною
керівника релігійної громади «Парафія
мучеників благовірних князів Бориса і
Гліба» міста Тернополя Тернопільської
області Тернопільської єпархії
Української автокефальної
православної церкви, шляхом
відновлення попередніх даних стосовно
керівника ОСОБА_12

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28.11.2012 року
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 09.12.2012 року
скасовано, прийнято нову постанову,
якою у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду
апеляційної інстанцій, позивачі подали
до Вищого адміністративного суду
України касаційну скаргу у якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просять скасувати вказане судове
рішення та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Розгляд касаційної скарги здійснено у
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
222 Кодексу адміністративного
судочинства України у зв'язку з
неприбуттям сторін у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено, предметом позовних
вимог є визнання протиправними дій
державного реєстратора щодо внесення
відомостей про юридичну особу, які
містяться в Єдиному державному
реєстрі, пов'язаних із зміною керівника
релігійної громади; скасування
реєстраційного запису державного
реєстратора щодо внесення відомостей
про юридичну особу, які містяться в
Єдиному державному реєстрі, пов'язаних
із зміною керівника; зобов'язання
державного реєстратора внести
відомості про юридичну особу, які
містились в Єдиному державному
реєстрі, пов'язані із зміною керівника
релігійної громади, шляхом відновлення
попередніх даних стосовно дійсного
керівника релігійної громади.

Порядок вчинення реєстраційних дій та
перелік документів, що подаються при
зміні керівника юридичної особи
передбачено статтею 19 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»,
відповідно до якої у разі якщо зміна
відомостей про юридичну особу, які
містяться в Єдиному державному
реєстрі, не пов'язана із змінами, що
вносяться до установчих документів
юридичної особи, або не підлягає
державній реєстрації, особа,
уповноважена діяти від імені юридичної
особи (виконавчого органу), подає
(надсилає рекомендованим листом з
описом вкладення) державному
реєстратору за місцезнаходженням
реєстраційної справи юридичної особи
заповнену реєстраційну картку про
внесення змін до відомостей про
юридичну особу, які містяться в Єдиному
державному реєстрі.

Якщо зміни до відомостей про юридичну
особу, які містяться в Єдиному
державному реєстрі, пов'язані із зміною
керівника або осіб, що обираються
(призначаються) до органу управління
юридичної особи, або осіб, які мають
право вчиняти дії від імені юридичної
особи без довіреності, у тому числі
підписувати договори, крім документів,
передбачених частиною першою цієї
статті, особа, уповноважена діяти від
імені юридичної особи (виконавчого
органу), додатково подає примірник
оригіналу (ксерокопію, нотаріально
засвідчену копію) рішення
уповноваженого органу управління
юридичної особи про зміну зазначених
осіб та/або примірник оригіналу
(ксерокопію, нотаріально засвідчену
копію) розпорядчого документа про їх
призначення.

Державному реєстратору забороняється
вимагати додаткові документи для
внесення змін до відомостей про
юридичну особу, які містяться в Єдиному
державному реєстрі, якщо вони не
передбачені частинами першою - третьою
цієї статті.

Документи, подані для внесення змін до
відомостей про юридичну особу, які
містяться в Єдиному державному
реєстрі, приймаються згідно з описом,
копія якого видається (надсилається
рекомендованим листом з описом
вкладення) в день надходження
документів заявнику з відміткою про
дату їх надходження.

Таким чином, для повного з'ясування
обставин, які мають значення для
справи, судам необхідно на підставі
опису документів, що подається
державному реєстратору, встановити
перелік та зміст документів, які були
подані державному реєстратору для
внесення змін до відомостей про
юридичну особу.

З урахуванням встановлених обставин
судам необхідно проаналізувати
відповідність документів, які були
подані державному реєстратору, вимогам
статті 19 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців».

Суд апеляційної інстанції, приймаючи
рішення про відмову у позові, обмежився
висновком, що позивачі, як засновники
релігійної громади, не є учасниками
спірних правовідносин, тому їх права
порушуватись у даному випадку не
можуть.

Проте, відповідно до частини 1 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист не лише прав,
свобод, а й інтересів фізичних осіб.

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 у
справі за конституційним поданням 50
народних депутатів України щодо
офіційного тлумачення окремих
положень частини першої статті 4
Цивільного процесуального кодексу
України (справа про охоронюваний
законом інтерес) поняття "охоронюваний
законом інтерес", що вживається в
частині першій статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

Судом апеляційної інстанції не надано
належної оцінки посиланням позивачів
на порушення їх прав та інтересів,
відповідні обставини справи не було
встановлено.

Частинами 4 та 5 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
на суд покладається обов'язок вживати
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Частиною 1 статті 81 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що для з'ясування
обставин, що мають значення для справи
і потребують спеціальних знань у
галузі науки, мистецтва, техніки,
ремесла тощо, суд може призначити
експертизу.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до частини
2 статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

При новому розгляді справи суду слід
врахувати наведене і в залежності від
встановленого вирішити справу.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 09.12.2011 року
та постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28.11.2012 року
у цій справі скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: