Справа № 812/2994/14
Суддя: Н.В. Кравцова
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2994/14

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Кравцова Н.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
адміністративним позовом Луганського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Приватного акціонерного товариства
«Янівське» про стягнення
адміністративно-господарської санкції
у розмірі 255216,92 грн. та пені у розмірі
995,41 грн., -

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому зазначив, що
відповідно до ст.ст. 19, 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21.03.91 № 875-ХІІ
для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. При цьому,
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

У порушення зазначеної норми Закону
відповідач не працевлаштував
необхідну кількість інвалідів у 2013
році. Так, у 2013 році на підприємстві
відповідача замість 15 інвалідів
працювало лише 8, що підтверджується
звітом про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік.

Сума розрахованих
адміністративно-господарських санкцій
за нестворені робочі місця для
інвалідів за 2013 рік склала 255216,92 грн.
Вказану санкцію відповідач повинен був
самостійно сплатити до 16 квітня 2014року,
однак не зробив цього.

На суму несплачених санкцій нарахована
пеня, розмір якої склав 995,41 грн.

Позивач просив суд стягнути з
відповідача несплачені
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для інвалідів у 2013 році у розмірі 255216,92
грн. та пеню за прострочення терміну
сплати санкції у розмірі 995,41 грн.

У судове засідання прибув представник
позивача.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про дату місце та
час розгляду справи був повідомлений
належним чином, до суду надав заяву про
розгляд справи без його участі.

Ухвалою суду від 29.05.2014 на підставі ч.6
ст.128 КАС України справу призначено до
розгляду в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, суддя
виходить з наступного.

Відповідно до п.5 Положення про Фонд
соціального захисту інвалідів,
затвердженого наказом Міністерства
соціальної політики України від 14.04.2011
№ 129, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 28.04.2011 за № 528/19266, Фонд
відповідно до покладених на нього
завдань, зокрема, координує та
контролює роботу територіальних
відділень Фонду соціального захисту
інвалідів, у тому числі щодо:

- реєстрації у них підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю;

- організації прийому звітів про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів, зарахування кількості
робочих місць для працевлаштування
інвалідів до нормативу таких робочих
місць, їх аналізу та перевірки
правильності в них розрахунків;

- збору сум
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання підприємствами,
установами, організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, які використовують
найману працю, нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів;

- обліку зазначених сум
адміністративно-господарських санкцій
та пені і використання шляхом надання
фінансової допомоги, цільової позики,
дотацій на створення спеціальних
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, забезпечення
функціонування всеукраїнських,
державних, міжрегіональних центрів
професійної реабілітації інвалідів і
державних центрів соціальної
реабілітації дітей-інвалідів,
фінансування заходів, спрямованих на
фізкультурно-спортивну реабілітацію
інвалідів, фінансування витрат на
професійну підготовку, підвищення
кваліфікації та перепідготовку
інвалідів та інші заходи, визначені
законом;

- обліку заборгованості по сплаті сум
адміністративно-господарських санкцій
і пені, які нараховані підприємствам,
установам, організаціям, у тому числі
підприємствам, організаціям
громадських організацій інвалідів,
фізичним особам, які використовують
найману працю;

- ведення претензійно-позовної роботи у
судах різних інстанцій.

Луганське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
відповідно до п.1 Положення про
Луганське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів,
затвердженого наказом Фонду
соціального захисту інвалідів від
26.05.2011 № 81 є територіальним органом
бюджетної установи Фонду соціального
захисту інвалідів.

Відділення Фонду відповідно до
покладених на нього завдань здійснює,
зокрема, збір сум
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання підприємствами,
установами, організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, які використовують
найману працю, нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів; облік
заборгованості по сплаті сум
адміністративно-господарських санкцій
і пені, які нараховані підприємствам,
установам, організаціям, у тому числі
підприємствам, організаціям
громадських організацій інвалідів,
фізичним особам, які використовують
найману працю; претензійно-позовну
роботу у судах різних інстанцій.

Відповідно до ст.7 Закону України від
21.03.1991 № 875-ХІІ «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
законодавство про соціальну
захищеність інвалідів в Україні
складається з цього Закону та інших
актів законодавства, що видаються
відповідно до нього.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України (ч.3 ст.18 Закону України №
875-ХІІ).

Статтею 19 Закону № 875-ХІІ, встановлено,
що для підприємств (об'єд нань), установ
і організацій незалежно від форми
власності і господарювання
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
від середньооблікової чисельності
працюючих, а якщо працює від 8 до 25
чоловік, - у кількості одного робочого
місця.

Відповідно до ст.20 Закону України №
875-ХІІ від 21.03.1991 підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Суддею встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що згідно звіту про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік, складеного
відповідачем, середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу ПАТ «Янівське» у 2013
році складала 366 осіб, кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог ст.19
Закону України «Про основи соціальних
захищеності інвалідів в Україні» - 15
(а.с.7).

За змістом ч.3 ст.19 Закону України №
875-ХІІ підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць, виходячи з
вимог ст.18 цього Закону.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України № 875-ХІІ,
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
у тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України №
875-ХІІ підприємства зобов'язані
виділяти та створювати робочі місця
для працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Про наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів
роботодавці повідомляють
територіальні відділення Фонду
соціального захисту інвалідів, згідно
з наказом Міністерства праці та
соціальної політики України «Про
затвердження форми звітності № 10-ПІ
(річна) «Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів» та
Інструкцію щодо заповнення форми
звітності № 10-ПІ (річна) «Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів» від 10.02.2007 № 42, щороку до 1
березня, наступного після звітного
періоду, подається або надсилається
рекомендованим листом за місцем їх
державної реєстрації відділенню Фонду.

З урахуванням вищевикладеного, суддя
приходить до висновку, що нормами
чинного законодавства щодо соціальної
захищеності інвалідів в Україні на
підприємства покладено обов'язок по
забезпеченню певної кількості робочих
місць для працевлаштування інвалідів,
а не обов'язок по виявленню і підбору
інвалідів для працевлаштування. Такий
обов'язок покладено на органи
працевлаштування, перелічені в ч.1 ст.18
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні».

Звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
Форми № 10-ПІ поданий відповідачем до
Луганського обласного відділення
фонду соціального захисту інвалідів 23
січня 2014 року (а.с.7).

Водночас, про наявність вакантних
місць роботодавці повинні повідомляти
центри зайнятості, направляючи
звітність у формі № 3-ПН згідно з
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.2005
№ 420.

Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ
«Янівське» у 2013 році надавало до центру
зайнятості звіти за формою 3-ПН про
наявність вільних робочих місць, на
яких може використовуватись праця
інвалідів, з січня по грудень 2013 року.

З огляду на вищезазначене, суддею
встановлено, що ПАТ «Янівське» у 2013
році було створені місця для
працевлаштування інвалідів у розмірі,
визначеному Законом України № 875-ХІІ.

Незважаючи на те, що підприємством було
створено місця для працевлаштування
інвалідів, органами працевлаштування,
переліченими в ч.1 ст.18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», інваліди для
працевлаштування до ПАТ
«Ровеньківське автотранспортне
підприємство №10956» у 2013 році не
направлялися.

На думку судді, всі ці вищезазначені
докази у своїй сукупності свідчать про
те, що відповідачем створено необхідну
кількість місць для працевлаштування
інвалідів, а також про те, що ним вжито
заходів для недопущення
правопорушення вимог Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні».

Відповідно до ч.1 ст.218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Отже, для стягнення
адміністративно-господарських санкцій
слід виходити із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності підприємства
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій.

Слід враховувати, що елементами
правопорушення є вина та наявність
причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.

Розглянувши справу, суддя дійшов
висновку, що ПАТ «Янівське» вжито усіх
необхідних заходів для недопущення
господарського правопорушення,
оскільки вакантні посади для інвалідів
на підприємстві були не зайняті не з
вини відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суддя
вважає, що позивачем не надано доказів
допущення відповідачем будь-яких
порушень чинного законодавства щодо
виконання нормативу робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, тобто позивачем не доведено
суду обставин, на яких ґрунтується
позовна заява, тому на відповідача не
може бути покладена відповідальність
по сплаті фінансових санкцій та пені.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, суддя приходить до
висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено їх стягнення у даних
випадках.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.2, 9, 71, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Приватного акціонерного
товариства «Янівське» про стягнення
адміністративно-господарської санкції
у розмірі 255216,92 грн. та пені у розмірі
995,41 грн. відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя
Н.В. Кравцова