Справа № 2а-1870/6703/11
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 р.
Справа № 2a-1870/6703/11

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця" до
Сумського прикордонного загону
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Державне територіально-галузеве
об'єднання "Львівська залізниця" (далі
по тексту - позивач, ДТГО "Львівська
залізниця") звернулося до суду з
адміністративним позовом до Сумського
прикордонного загону Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України (далі по
тексту - відповідач, Сумський
прикордонний загін) про скасування
постанови №69 про правопорушення,
пов'язане зі здійсненням перевізником
міжнародних пасажирських перевезень
від 31.08.2011 р., якою на позивача було
накладено штраф у розмірі 8500,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 16.08.2011 р. під
час здійснення прикордонного контролю
потягу № 73 сполучення "Москва-Львів" у
вагоні № 02 було виявлено громадянку
Киргизької Республіки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на паспортний
контроль пред'явила внутрішній паспорт
громадянина Киргизької Республіки. У
зв'язку з цим відповідачем складений
протокол про правопорушення, пов'язане
зі здійсненням перевізником
міжнародних пасажирських перевезень
та винесена оскаржувана постанова про
накладення штрафу на відповідача в
розмірі 8500,00 грн.

Позивач вважає дану постанову
незаконною, оскільки, відповідно до
підпункту б), п. 1 ст. 2 „Угоди між
Кабінетом Міністрів України та Урядом
Киргизької Республіки про взаємні
поїздки громадян" від 25.02.2004 р.
документами дійсними для виїзду за
кордон, у розумінні цієї Угоди для
громадян Киргизької Республіки,
зокрема, є паспорт громадянина
Киргизької Республіки, а відтак
громадянка Киргизької Республіки
ОСОБА_2 правомірно пред'явила на
паспортний контроль внутрішній
паспорт громадянина Киргизької
Республіки, що повністю відповідає
положенням зазначеної вище Угоди.

Крім того, позивач зазначає, що
протокол, який став підставою
винесення оскаржуваної постанови, було
складено без участі представника
перевізника, оскільки ДТГО "Львівська
залізниця" жодним письмовим документом
не уповноважувала працівника
залізниці - провідника ОСОБА_3 -
підписувати протокол, і відповідно
законним представником у розумінні
представництва юридичної особи він не
являється, відповідно, вважає протокол
таким, що не може бути належним доказом
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням перевізником міжнародних
пасажирських перевезень.

Також, позивач зазначає, що згідно з
чинним законодавством обов'язок
перевіряти перед початком
міжнародного пасажирського
перевезення наявності у пасажира
документів, необхідних для в'їзду до
держави прямування, транзиту - це захід
прикордонного контролю. Таким чином,
покладаючи з метою виконання Закону
України "Про відповідальність
перевізників під час здійснення
міжнародних пасажирських перевезень"
на працівників залізниці обов'язок
здійснювати під час обслуговування
міжнародних пасажирських перевезень
перевірку наявності у пасажира
документів, необхідних для в'їзду до
держави прямування, транзиту, ДТГО
"Львівська залізниця" змушена своїх
працівників примушувати виконувати
функції прикордонного контролю, що
суперечить положенням ст. 43
Конституції України та Закону України
"Про прикордонний контроль".

Крім того, в позовній заяві позивач
вказує на те, що ДТГО "Львівська
залізниця" не є комерційним
перевізником, як передбачено ст. 7
Конвенції Ради Європи про заходи щодо
протидії торгівлі людьми ст. 11
Протоколу про попередження і
припинення торгівлі людьми, особливо
жінками і дітьми, і покарання за неї та
ст. 11 Протоколу проти незаконного ввозу
мігрантів по суші, морю і повітрю, що
доповнюють Конвенцію ООН проти
транснаціональної організованої
злочинності, Конвенції Ради Європи про
заходи щодо протидії торгівлі людьми,
на виконання яких прийнятий Закон
України "Про відповідальність
перевізників під час здійснення
міжнародних пасажирських перевезень",
а відтак не може нести
відповідальність встановлену ст. 1 "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо відповідальності
перевізників".

Представником позивача до суду була
надана заява про розгляд справи за його
відсутності (а.с. 108).

Відповідач проти позову заперечував з
підстав викладених у письмовому
запереченні на адміністративний позов
(а.с. 116-123), в якому зазначив, що
постанова №69 про правопорушення,
пов'язані зі здійсненням перевізником
міжнародних пасажирських перевезень
від 31.08.2011 р. винесена відповідачем
правомірно та у відповідності до вимог
діючого законодавства України, а тому в
задоволенні позовних вимог просить
відмовити в повному обсязі.

Представником відповідача до суду була
надана заява про розгляд справи за його
відсутності.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст.
41 Кодексу адміністративного
судочинства України під час судового
розгляду справи в судовому засіданні
забезпечується повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, крім випадків неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи у разі, якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження).

Таким чином, у зв'язку з неявкою сторін,
фіксування судового засідання по
справі не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності, вважає
за необхідне в задоволенні позову
відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16.08.2011 р. о 23 год. 30
хв. під час здійснення прикордонного
контролю потягу №73 сполученням
"Москва-Львів" в вагоні №02,
прикордонним нарядом відділу
прикордонної служби "Хутір -
Михайлівський" Сумського
прикордонного загону, було виявлено
громадянку Киргизької Республіки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на паспортний
контроль пред'явила внутрішній паспорт
громадянина Киргизької Республіки на
своє ім'я серія НОМЕР_1 (а.с. 125).

16.08.2011 р. відносно громадянки
Киргизької Республіки ОСОБА_2
інспектором прикордонної служби в
порядку ст. 254-256 КУпАП був складений
протокол серії СхРУ №000578 про
адміністративне правопорушення за ч. 1
ст. 204-1 КУпАП (а.с.34).

Також, громадянка Киргизької
Республіки ОСОБА_2 у письмових
поясненнях від 16.08.2011 р. зазначила, що
вона їхала до України не оформила
необхідні документи для в'їзду до
держави прямування (а.с. 28).

Постановою Ямпільського районного
суду Сумської області від 17.08.2011 р.
ОСОБА_2 було визнано винною за ст. 204-1 ч. 1
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. (а.с.
35). Також, вказаною постановою було
встановлено, що у громадянки
Киргизької Республіки ОСОБА_2 не було
документів необхідних для в'їзду до
держави прямування.

16.08.2011р. відповідачем відносно
перевізника - ДТГО "Львівська
залізниця" складено протокол № 531202 про
правопорушення пов'язане зі
здійсненням перевізником міжнародних
пасажирських перевезень за
невиконання перевізником обов'язку
перевірити перед початком
міжнародного пасажирського
перевезення наявність у пасажира
документів, необхідних для в'їзду до
держави прямування, що призвело до
спроби перевезення через державний
кордон України без необхідних
документів для в'їзду до держави
прямування - України, одного пасажира, а
саме громадянку Киргизької Республіки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, якою було надано
внутрішній паспорт громадянина
Киргизької Республіки (а.с. 9-10).

У протоколі зазначено особу
представника перевізника - провідника
02 вагону потягу №73 ОСОБА_3, який був
присутній при складанні протоколу.
Згідно наданих ним пояснень, при
посадці пасажирки у вагон він
перевірив наявність у неї паспортного
документа, а про те, що цей паспорт не
придатний для перетину кордону України
він не знав (а.с. 9-10).

31.08.2011 р., на підставі протоколу 16.08.2011р.
№531202 про правопорушення т.в.о. першого
заступника начальника Сумського
прикордонного загону - начальника
штабу підполковником Федорчуком А.В.
була винесена постанова № 69 про
правопорушення, пов'язане зі
здійсненням перевізником міжнародних
пасажирських перевезень, якою на ДГТО
"Львівська залізниця" накладено штраф у
розмірі 8500,00 грн. (а.с. 11).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
залізничний транспорт", залізничний
транспорт - виробничо-технологічний
комплекс організацій і підприємств
залізничного транспорту загального
користування, призначений для
забезпечення потреб суспільного
виробництва і населення країни в
перевезеннях у внутрішньому і
міжнародному сполученнях та надання
інших транспортних послуг усім
споживачам без обмежень за ознаками
форми власності та видів діяльності
тощо; залізниця - статутне
територіально-галузеве об'єднання, до
складу якого входять підприємства,
установи та організації залізничного
транспорту і яке, при централізованому
управлінні, здійснює перевезення
пасажирів та вантажів у визначеному
регіоні транспортної мережі.

Відповідно до п. 2 Положення про пункти
пропуску через державний кордон та
пункти контролю, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 18 серпня 2010р. №751, пункт пропуску
через державний кордон - спеціально
виділена територія на залізничних і
автомобільних станціях, у морських і
річкових портах, в аеропортах (на
аеродромах) з комплексом будівель,
споруд і технічних засобів, де
здійснюються прикордонний, митний та
інші види контролю і пропуск через
державний кордон осіб, транспортних
засобів, вантажів та іншого майна.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
залізничний транспорт", постанови
Кабінету Міністрів України від 6 квітня
1998 р. N 457 "Про затвердження Статуту
залізниць України", п. 1.4 Порядку
оформлення розрахункових і звітних
документів при здійсненні продажу
проїзних і перевізних документів на
залізничному транспорті,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту України, Державної
податкової адміністрації України від 24
жовтня 2001 р. №712/431 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 7 лютого
2002 р. за №116/6404, міжнародне залізничне
сполучення - перевезення пасажирів,
вантажів, багажу, вантажобагажу та
пошти між Україною та іноземними
державами.

Відповідно до ст. 1 Угоди між Кабінетом
Міністрів України та Урядом Киргизької
Республіки про взаємні поїздки
громадян від 25.02.04р., затвердженої
постановою КМУ № 719 від 02.06.04р. -
громадяни держави однієї Сторони, у
тому числі ті, які проживають в третіх
державах, можуть на підставі
документів, дійсних для виїзду за
кордон, в'їжджати, прямувати транзитом,
виїжджати і перебувати на території
держави іншої Сторони без віз терміном
до 90 (дев'яносто) діб з дня перетину
державного кордону.

Статтею 42 Закону Киргизької Республіки
від 17.07.2000 р. "Про зовнішню міграцію"
встановлено вичерпний перелік
документів, які дають право на виїзд з
Киргизької Республіки та в'їзд в
Киргизьку Республіку, зокрема, такими
документами є:

- загальногромадський паспорт
громадянина Киргизької Республіки;

- дипломатичний паспорт;

- службовий паспорт;

- свідоцтво на повернення.

Також, суд зазначає, що згідно ст. 1
"Положення про паспорт громадянина
Киргизької Республіки зразка 2004 року",
затвердженого Постановою Уряду
Киргизької Республіки від 27.07.2004 року №
557, паспорт громадянина Киргизької
Республіки є основним документом, що
посвідчує особу та підтверджує
громадянство Киргизької Республіки.
Паспорт призначений для користування
всередині Киргизької Республіки (а.с.
135-136).

В той же час, Положенням про
загальногромадянський паспорт
громадянина Киргизької Республіки»,
затвердженого Постановою Уряду
Киргизької Республіки від 27.07.2004 року №
557 визначено, що загальногромадянський
паспорт громадянина Киргизької
Республіки є документом, який дає право
на виїзд з Киргизької Республіки, в'їзд
в Киргизьку Республіку та посвідчує
особу громадянина Киргизької
Республіки під час перебування за її
межами (а.с. 137-139).

Крім того, згідно листа Посольства
Киргизької Республіки в Україні від
17.02.2014 року № 018-1/16 (а.с. 127-128), в
Киргизькій Республіці в 2004 та 2006 році
введено в дію паспорта нового зразку:
паспорт громадянина Киргизької
Республіки (пластиковий, ID- card) та
загальногромадянський паспорт
громадянина Киргизької Республіки
(закордонний паспорт).

Загальногромадянський закордонний
паспорт громадянина Киргизької
Республіки є документом, який дає право
на виїзд з Киргизької Республіки,
в'їзді в Киргизьку Республіку та
посвідчує особу громадянина
Киргизької Республіки під час
перебування за її межами. Закордонний
паспорт видається терміном на 10 років.
Для громадян Киргизької Республіки,
які не досягай 16-ти річного віку
вказаний паспорт видається терміном на
3 роки.

Паспорт громадянина Киргизької
Республіки (пластиковий, ID-card) є
основним документом, який посвідчує
особу та громадянство Киргизької
Республіки. Паспорт призначений для
використання всередині Киргизької
Республіки. Внутрішній паспорт
громадянина Киргизької Республіки
видається терміном на 10 років по
досягненню 16-ти річного віку. Паспорт
громадянина Киргизької Республіки не є
документом дійсним для перетину
державногс кордону громадянами
Киргизької Республіки.

Враховуючи викладені вище норми та
роз'яснення, суд доходить висновку, що
для виїзду громадян Киргизької
Республіки за кордон необхідний
загальногромадянський паспорт
Киргизької Республіки, однак, у
громадянки Киргизької Республіки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, були відсутні
документи, необхідні для в'їзду до
держави прямування.

Посилання позивача на те, що протокол
від 16.08.2011 р. про правопорушення,
пов'язане зі здійсненням перевізником
міжнародних пасажирських перевезень,
складений без участі представника ДТГО
"Львівська залізниця" є безпідставним,
оскільки від імені ДТГО "Львівська
залізниця" виступив провідник ОСОБА_3,
що підтверджується його посвідченням
НОМЕР_2, виданим Державною
адміністрацією залізничного
транспорту України "Львівська
залізниця" (а.с. 33).

Щодо посилань в позовній заяві
позивача на те, що покладаючи з метою
виконання Закону України "Про
відповідальність перевізників під час
здійснення міжнародних пасажирських
перевезень" на працівників залізниці
обов'язок здійснювати під час
обслуговування міжнародних
пасажирських перевезень перевірку
наявності у пасажира документів,
необхідних для в'їзду до держави
прямування, транзиту, ДТГО "Львівська
залізниця" змушена своїх працівників
примушувати виконувати функції
прикордонного контролю, суд зазначає
наступне.

Обов'язок щодо здійснення перевірки
наявності документів у пасажирів, які
прямують через державний кордон
України передбачений наступними
нормативно-правовими актами:

- ч. 1 ст. 22-1 Закон України "Про
залізничний транспорт" - перевізник при
перевезенні пасажира у міжнародному
залізничному сполученні, зобов'язаний
до початку перевезення перевірити
наявність у пасажира документів,
необхідних для в'їзду до держави
прямування, держав за маршрутом
слідування, та відмовити у перевезенні
пасажиру, який на його вимогу не
пред'явив необхідні документи.

- п. 12.1. Технологічної схеми пропуску
через державний кордон України осіб та
предметів в пункті контролю через
державний кордон "Хутір -
Михайлівський", затвердженої наказом
начальника Сумського прикордонного
загону 15.02.2011 № 151, зареєстрованої в
Головному управлінні юстиції в
Сумській області від 09.08.11 № 84/1261 -
перевізник при перевезенні пасажира у
міжнародному залізничному сполученні
зобов'язаний до початку перевезення
перевірити наявність у пасажира
документів, необхідних для в'їзду до
держави прямування, держав за
маршрутом слідування, та відмовити у
перевезенні пасажиру, який на його
вимогу не пред'явив необхідні
документи.

- ст. 11 Протоколу проти незаконного
ввозу мігрантів по суші, морю і повітрю,
що доповнює Конвенцію Організації
Об'єднаних Націй проти
транснаціональної організованої
злочинності: 1. Без шкоди для
міжнародних зобов'язань щодо вільного
пересування людей Держави-учасниці,
наскільки це можливо, встановлюють
такі заходи прикордонного контролю,
які можуть знадобитися для
попередження і виявлення незаконного
ввозу мігрантів. 3. У відповідних
випадках і без шкоди для застосовних
міжнародних конвенцій такі заходи
включають встановлення для
комерційних перевізників, у тому числі
будь-якої транспортної компанії або
власника, чи оператора будь-яких
транспортних засобів, зобов'язання
переконатися в тому, що всі пасажири
мають документи на в'їзд/виїзд,
необхідні для в'їзду до приймаючої
держави.

Разом з тим необхідно зазначити, що
протокол про правопорушення, пов'язане
зі здійсненням перевізником
міжнародних пасажирських перевезень
представниками Державної прикордонної
служби України складається в разі
відсутності взагалі будь - яких
документів у пасажирів, необхідних для
перетину державного кордону, тобто за
невиконання перевізником обов'язку
перевірити перед початком міжнародних
пасажирських перевезень у пасажирів
документів, необхідних для в'їзду до
держави прямування, держав за
маршрутом слідування. Тому питання про
належним чи неналежним чином оформлені
документи у пасажирів не ставиться, а
Законом України "Про відповідальність
перевізників під час здійснення
міжнародних пасажирських перевезень"
чітко передбачена відповідальність за
невиконання перевізником обов'язку
перевірки у пасажирів наявності
документів, необхідних для в'їзду до
держави прямування, держав за
маршрутом слідування.

Відповідно до преамбули Закону України
"Про відповідальність перевізників під
час здійснення міжнародних
пасажирських перевезень", цей Закон
відповідно до Протоколу про
попередження і припинення торгівлі
людьми, особливо жінками і дітьми, і
покарання за неї та Протоколу проти
незаконного ввозу мігрантів по суші,
морю і повітрю, що доповнюють Конвенцію
Організації Об'єднаних Націй проти
транснаціональної організованої
злочинності, Конвенції Ради Європи про
заходи щодо протидії торгівлі людьми
встановлює відповідальність
перевізників за невиконання обов'язку
перевірити перед початком
міжнародного пасажирського
перевезення наявність, але не
справжність, у пасажирів документів,
необхідних для в'їзду до держави
прямування, транзиту, що призвело до
перевезення чи спроби перевезення
пасажирів через державний кордон
України без необхідних документів, а
також визначає порядок застосування
цієї відповідальності.

В порушення вимог ст. 22-1 Закону України
"Про залізничний транспорт" та
преамбули Закону України "Про
відповідальність перевізників під час
здійснення міжнародних пасажирських
перевезень", залізниця не виконала
обов'язку щодо перевірки перед
початком міжнародного пасажирського
перевезення наявності у пасажира -
громадянки Киргизької Республіки
ОСОБА_2, документів, необхідних для
в'їзду до держави прямування.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України
"Про відповідальність перевізників під
час здійснення міжнародних
пасажирських перевезень", підприємства
(їх об'єднання), установи, організації,
фізичні особи - підприємці, які
здійснюють міжнародні пасажирські
перевезення (далі - перевізники), за
невиконання обов'язку перевірити перед
початком міжнародного пасажирського
перевезення наявність у пасажира
документів, необхідних для в'їзду до
держави прямування, транзиту, що
призвело до перевезення чи спроби
перевезення пасажира через державний
кордон України без необхідних
документів, несуть відповідальність у
вигляді штрафу від п'ятисот до однієї
тисячі неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян за кожного такого
пасажира, але не більше двадцяти тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян за одне перевезення. Справи
про правопорушення, передбачені
статтею 1 цього Закону, розглядають
відповідні органи охорони державного
кордону України. Від імені органів
охорони державного кордону України
розглядати справи про правопорушення
та накладати штрафи мають право
начальники органів охорони державного
кордону України та їх заступники.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що за наведених
обставин та правових норм оскаржувану
постанову № 69 від 31.08.2011 р. відповідачем
винесено на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією України та
чинним законодавством, а тому суд не
вбачає підстав для її скасування та
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" до Сумського
прикордонного загону Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України про
скасування постанови - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
В.О. Павлічек

З оригіналом згідно

Суддя
В.О. Павлічек