Справа № 430/1101/14-а
Суддя: Карташева Т. А.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №430/1101/14-а
№2-а/430/46/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2014 р.
смт.Станиця Луганська
Луганської області

Станично-Луганський районний суд
Луганської області у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.,

при секретарі Бабарикіній А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Водолага О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду
Станично-Луганського району
Луганської області справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Валуйської
сільської ради про визнання
неправомірним рішення виконавчого
комітету Валуйської сільської ради від
28.11.2013 року та зобов*язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з
вказаним позовом, в обгрунтування
якого зазначила наступне.

Вона є власником будівлі,
розташованої по АДРЕСА_1, що
підтверджується витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно від 08.01.2004
р., а також власником земельної ділянки
площею 0,2259 га, розташованої за вказаною
адресою, про що свідчить Державний акт
на право приватної власності на
земельну ділянку серії ІV-ЛГ №072423,
виданий 30 жовтня 2000 року на підставі
рішення Валуйської сільської ради від
24.10.2000 року, зареєстрований в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №231.
Біля межі земельної ділянки
знаходяться 4 дерева - тополі, вік
кожного з яких понад 50 років.

25 вересня 2013 року позивач
звернулася до відповідача з заявою про
спилювання зазначених дерев з підстав
досягнення ними вікової межі та
завдання шкоди її здоров*ю та майну.
Виконавчим комітетом Валуйської
сільської ради за результатами
розгляду заяви винесено рішення від 24
жовтня 2013 року протокол 11 №233, яким
залишено рішення №267 від 26.12.2012 року
«Про дозвіл на часткове зрізування
частини дерев, які загрожують майну»
без змін. Не погодившись з цим рішенням,
позивач 28 жовтня 2013 року звернулась до
сільського голови з проханням
розглянути по суті заяву про
спилювання дерев. 19 листопада 2013 року
комісія Валуйської сільської ради за
участю державного інспектора з охорони
навколишнього природного середовища
Луганської області обстежила зелені
насадження та дійшла висновку, що
чотири дерева тополі підлягають
частковому зрізуванню (омолоджуванню)
на висоті 3,5 - 4 метри. Валуйською
сільською радою прийнято рішення від 28
листопада 2013 року протокол №12 №264 про
дозвіл ОСОБА_1 на часткове зрізування
3,5-4 м (омолодження) 4-х дерев, які
розташовані біля земельної ділянки та
домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач вважає зазначене рішення
незаконним та таким, що порушує її
права власника, шкодить її здоров*ю. У
зв*язку з тим, що дерева розташовані на
земельній ділянці, яка є власністю
громади, то і омолодження дерев повинна
проводити сільська рада власними
силами та за свій рахунок.

Позивач вказує, що внаслідок
тривалого невиконання (протягом
кількох років поспіль) відповідачем
обов*язків їй завдано моральної шкоди,
яка полягає в постійному нервовому
стані, відчутті пригніченості та
незахищенності. Вона побоюється, що
внаслідок моральних страждань у неї
загостряться хронічні хвороби, вона є
інвалідом 3 групи. Через бездіяльність
відповідача по видаленню дерев вона
змушена вдаватися до захисту своїх
прав шляхом звернення до суду, і цьому
передували багаторазові та
кількарічні спроби переконати
відповідача зробити це добровільно.

Позивач просить визнати
неправомірним рішення виконавчого
комітету Валуйської сільської ради від
28 листопада 2013 року №264 «Про дозвіл на
часткове зрізування (омолодження)
дерев»; визнати протиправною
бездіяльність виконавчого комітета
Валуйської сільської ради з питання
видалення дерев, які є аварійними та
досягли вікової межі і розташовані по
АДРЕСА_1; зобов*язати виконавчий
комітет Валуйської сільської ради
видалити дерева - 4 (чотири) тополі, які є
аварійними та досягли вікової межі і
розташовані по АДРЕСА_1; стягнути з
відповідача завдану моральну шкоду у
сумі 10 000 грн.

Заявою від 28.05.2014 року позивач
уточнила другий та третій пункти
позовних вимог, і просила визнати
протиправною бездіяльність
виконавчого комітету Валуйської
сільської ради з питання омолодження
дерев, які розташовані по АДРЕСА_1
зобов*язати виконавчий комітет
Валуйської сільської ради частково
зрізати (омолодити) 4 дерева (тополі)
розміром 3,5-4 м від коріння, які
розташовані біля земельної ділянки та
домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач
підтримала уточнені позовні вимоги,
надала суду пояснення, аналогічні
викладеному в позові, та просила його
задовольнити.

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнав, та пояснив, що
оскаржуване рішення прийнято
правомірно, його прийняттю передував
акт обстеження зелених насаджень, які
підлягають видаленню на земельній
ділянці, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1. В ході обстеження було
встановлено, що дерева не є аварійними
та не досягли вікової межі, документи
про вік дерев відсутні, тому був
наданий дозвіл тільки на омолодження
дерев. Рішення до теперішнього часу не
виконано, оскільки відсутні кошти в
бюджеті, але вини позивачки в цьому
немає. Крім того, спилюванню дерев
перешкоджає сусід ОСОБА_1 - ОСОБА_3 Не
заперечував в суді, що дерева
розташовані на землі, яка належить
сільраді, тому сільрада зобов*язана
займатися благоустроєм, у тому числі
укладати відповідні договори з
організаціями на виконання послуг по
видаленню проблемних деревонасаджень,
але за останні три роки такі договори
взагалі не укладалися, як і не
проводилася інвентарізація зелених
насаджень. Оскільки кошти у сільради
відсутні, спилюванням займаються
мешканці селища самостійно,
рішення-дозволи на спилювання
приймаються за шаблоном.

Залучений до участі у справі в
якості третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
боці відповідача ОСОБА_3 до судового
засідання не з*явився без повідомлення
причин неявки, що не є перешкодою для
розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення
позивача, представника відповідача,
свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали
справи, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог і наданих
сторонами доказів, оцінивши докази
відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства, дійшов
наступного.

Позивач є власником будівлі,
розташованої по АДРЕСА_1, що
підтверджується витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно від 08.01.2004
р., а також власником земельної ділянки
площею 0,2259 га, розташованої за вказаною
адресою, про що свідчить Державний акт
на право приватної власності на
земельну ділянку серії ІV-ЛГ №072423,
виданий 30 жовтня 2000 року на підставі
рішення Валуйської сільської ради від
24.10.2000 року, зареєстрований в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №231.
Біля межі земельної ділянки
знаходяться 4 дерева - тополі. Зазначені
дерева розташовані на землях
комунальної власності, проти чого в
судовому засіданні не заперечував
представник відповідача.

25 вересня 2013 року позивач
звернулася до відповідача з заявою про
спилювання зазначених дерев, оскільки
вони наносять шкоду її здоров*ю та
майну (а.с.10).

24 жовтня 2013 року було розглянуто
заяву №69-П від 25.09.2013 року і прийнято
рішення №233 про залишення рішення
виконкому №267 від 26.12.2012 року «Про
дозвіл на часткове зрізування частин
дерев, які загрожують майну» без змін
(а.с.13).

Позивач 28 жовтня 2013 року
звернулась до сільського голови з
проханням розглянути по суті заяву про
спилювання дерев.

19 листопада 2013 року комісія
Валуйської сільської ради за участю
державного інспектора з охорони
навколишнього природного середовища
Луганської області обстежила зелені
насадження та дійшла висновку, що
чотири дерева тополі підлягають
частковому зрізуванню (омолоджуванню)
на висоті 3,5 - 4 метри (а.с. 11).

За результатами розгляду заяви
№79-П-2 від 28.10.2013 р. Валуйською сільською
радою 28 листопада 2013 року прийнято
рішення №264, яким дозволено ОСОБА_1
часткове зрізування 3,5-4 м (омолодження)
4-х дерев, які розташовані біля
земельної ділянки та домогосподарства
за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

При вирішенні спору по суті суд
виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до положень частини 2
статті 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача та саме
відповідач зобов'язаний довести
правомірність свого рішення.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті
21 Закону України "Про благоустрій
населених пунктів" елементами
(частинами) об'єктів благоустрою є:
зелені насадження (у тому числі
снігозахисні та протиерозійні) уздовж
вулиць і доріг, в парках, скверах, на
алеях, бульварах, в садах, інших
об'єктах благоустрою загального
користування, санітарно-захисних
зонах, на прибудинкових територіях.

Відповідно до частини 1 статті 28
Закону України «Про благоустрій
населених пунктів» охороні та
відновленню підлягають усі зелені
насадження в межах населених пунктів
під час проведення будь-якої
діяльності, крім зелених насаджень, які
висаджені або виросли самосівом в
охоронних зонах повітряних і кабельних
ліній, трансформаторних підстанцій,
розподільних пунктів і пристроїв.

Згідно з частиною 3 статті 28
вказаного Закону видалення дерев,
кущів, газонів і квітників
здійснюється в порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України.

Таким порядком, що визначає
процедуру видалення дерев, кущів,
газонів і квітників на території
населеного пункту є затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
«Порядок видалення дерев, кущів,
газонів і квітників у населених
пунктах» від 01.06.2006 року №1045 (далі по
тексту Порядок №1045).

Пунктом 2 Порядку №1045 визначено,
що видалення зелених насаджень
здійснюється у разі: будівництва
об*єкта архітектури на підставі
документів, визначених частиною першою
статті 34 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності»; знесення аварійних,
сухостійних і фаутних дерев, а також
самосійних і порослевих дерев з
діаметром кореневої шийки не більш як 5
сантиметрів; ліквідації аварійної
ситуації на інженерних мережах
населеного пункту; відновлення
світлового режиму в житловому
приміщенні, що затіняється деревами;
проведення ремонтних та
експлуатаційних робіт в охоронній зоні
повітряних ліній електропередачі, на
трансформаторній підстанції і
розподільному пункті системи
енергопостачання, мережі водо-,
теплопостачання та водовідведення,
телекомунікаційній і кабельній
електромережі; досягнення деревом
вікової межі; провадження
господарської діяльності на території
розсадників з вирощування
декоративних дерев та кущів;
ліквідації наслідків стихійного лиха,
аварійної та надзвичайної ситуації.

Видалення зелених насаджень на
території населенного пункту
здійснюється за рішенням виконавчого
органу сільської, селищної, міської
ради (далі - компетентний орган) на
підставі ордера (п. 3 Порядку №1045).

Виходячи із змісту п. 4 Порядку
№1045 підставою для прийняття рішення
компетентним органом є заяви про
видалення зелених насаджень, подана
юридичною чи фізичною особою.

Компетентним органом
затверджується склад відповідної
комісії, яка визначає стан зелених
насаджень, розташованих на земельній
ділянці, складає акт обстеження тих
насаджень, що підлягають видаленню за
формою, затвердженою Мінрегіоном.
Голова комісії готує в п*ятиденний
строк проект рішення компетентного
органу про видалення зелених
насаджень, в якому зазначається
інформація про кількість зелених
насаджень, що підлягають видаленню і
залишаються на земельній ділянці.

Компетентний орган у місячний
строк після надходження зазначеного
проекту рішення про видалення зелених
насаджень приймає відповідне рішення і
видає наступного дня заявнику його
копію для оплати відновної вартості
зелених насаджень, що підлягають
видаленню.

Відповідно до п. 7 Порядку
видалення дерев, кущів, газонів і
квітників у населенних пунктах
видалення аварійних, сухостійних і
фаутних дерев на об*єкті благоустрою
здійснює балансоутримувач на підставі
акта, що складається відповідно до
пункту 4 цього Порядку.

В судовому засіданні не
заперечувалось сторонами, що
балансоутримувачем 4 дерев тополі є
Валуйська сільська рада.

Позивач, обгрунтовуючи
необхідність видалення дерев як у
заяві на адресу виконкому Валуйської
сільської ради, так і в суді посилалась
на досягнення деревами вікової межі і
перебування їх в аварійному стані. Але
суд вважає, що відсутні достатні докази
на підтвердження зазначеної обставини.

Так, в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 - державний екологічний
інспектор у Луганській області,
екологічний інспектор з охорони
навколишнього середовища пояснив, що
візуально визначити вік дерев,
видалити які просить ОСОБА_1, неможливо,
а інвентарізаційні картки зелених
насаджень, де вказується рік створення,
йому надані не були у зв*язку з їх
відсутністю. Дерева перебували у
задовільному стані на час огляду, тому
видаленню вони не підлягають. Можливе
омолодження заначених дерев.

Відповідно до Правил утримання
зелених насаджень у населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України від 10 квітня 2006 року № 105,
виробничий процес утримання об'єктів
зеленого господарства включає: догляд
за деревами і чагарниками, живоплотами,
виткими рослинами, квітниками,
газонами, садовими доріжками та
майданчиками, малими архітектурними
формами; захист зелених насаджень від
шкідників і хвороб, садіння квітів,
створення газонів, видалення окремих
дерев, садіння окремих дерев, видалення
аварійних дерев, санітарне очищення
території об'єкта благоустрою (п. 9).

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону
України «Про благоустрій населенних
пунктів», п. 7.2 розділу 7 «Правил
утримання зелених насаджень у
населенних пунктах України» охорона,
утримання та відновлення зелених
насаджень на об'єктах благоустрою, а
також видалення дерев, які виросли
самосівом, здійснюються за рахунок
коштів державного або місцевих
бюджетів залежно від підпорядкування
об'єкта благоустрою, а на земельних
ділянках, переданих у власність,
наданих у постійне користування або в
оренду, - за рахунок коштів їх власників
або користувачів відповідно до
нормативів, затверджених у
встановленому порядку.

Організацію благоустрою
населених пунктів забезпечують
місцеві органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування
відповідно до повноважень,
установлених законом (частина 1 статті
20 Закону України «Про благоустрій
населенних пунктів»).

Таким чином, відповідно до
діючого законодавства відповідач не
був правомочним надавати дозвіл
(згоду), як зазначено в оскаржуваному
рішенні, ОСОБА_1 на часткове зрізування
(омолодження) дерев, оскільки утримання
зелених насаджень на об*єкті
благоустрою, у тому числі іх
омолодження, або видалення є обов*язком
саме органу місцевого самоврядування,
що не заперечував у судовому засіданні
і представник відповідача.

Суд не бере до уваги доводи
представника відповідача, якими він
обгрунтовує надання дозволу ОСОБА_1 на
часткове зрізування (омолодження)
дерев, про відсутність у селищної ради
коштів для утримання зелених
насаджень, оскільки органи державної
влади не можуть посилатися на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

Суд вважає позовні вимоги такими,
що підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що в рішенні
№264 від 28.11.2013 р. не міститься вказівки
на видалення або омолодження зелених
насаджень - 4 дерев тополі саме
виконкомом Вільхівської сільскої ради,
замість цього такий обов*язок
покладено рішенням відповідача на
позивача, хоча вона не може бути
виконавцем робіт з омолодження дерев,
що вказує на протиправність
оскаржуваного рішення.

Вимоги про визнання протиправною
бездіяльність виконавчого комітету
Валуйської сільської ради з питання
омолодження дерев задоволенню не
підлягають, оскільки судом
встановлено, що відповідач вживав
заходи для розгляду цього питання,
зокрема було складено акт обстеження
зелених насаджень, проте розглянув
його не в межах наданих повноважень.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про
зобов*язання відповідача частково
зрізати (омолодити) 4 дерева (тополі) не
підлягають задоволенню, оскільки
відсутнє рішення з вказівкою на
омолодження зелених насаджень - 4 дерев
тополі саме виконкомом Вільхівської
сільскої ради, а суд не може підміняти
собою орган, до компетенції якого
належить вирішення вказаного питання.

Щодо заявленої позивачем вимоги
про стягнення моральної шкоди в
розмірі 10 000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 21
Кодексу адміністративного судочинства
України вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

При вирішенні питання про
з'ясування фактів, з якими закон
пов'язує відшкодування моральної
шкоди, слід виходити з вимог статті 1167
Цивільного кодексу України, в якій
визначені підстави відповідальності
за моральну шкоду. Частиною 1 даної
статті встановлено, що моральна шкода,
завдана фізичній чи юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Відповідно до пункту 5 постанови
Пленуму Верховного суду України "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" від 31.03.95 р. N 4 обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювана,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювана та вини останнього в її
заподіянні. Суд повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями вони заподіяні, яким є ступінь
вини заподіювана, в якій грошовій сумі
чи в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини.

Позивач не надала жодного доказу
та не довела, що існує
причинно-наслідковий зв'язок між
моральними стражданнями та діями
відповідача, що саме дії відповідача
призвели до заподіяння їй моральних
страждань.

Відповідно до частини другої
статті 11 КАС України суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Суд вважає за необхідне, для
повного захисту прав, свобод та
інтересів позивача вийти за межі
заявлених позовних вимог, визнавши
протиправним і скасувавши рішення
виконавчого комітету Валуйської
сільської ради від 28 листопада 2013 року
№264 протокол №12 «Про дозвіл на
часткове зрізування (омолодження)
дерев», та зобов*язати відповідача
повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №79-П-2
від 28.10.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб*єктом
владних повноважень, суд присуджає всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Оскільки суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог у частині,
судові витрати підлягають
відшкодуванню на користь позивача
відповідно до задоволеної частини
позовних вимог - у сумі 36 грн. 54 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 9-11, 17, 18, 21, 71, 94,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, Законом України
«Про благоустрій населенних пунктів»,
«Порядком видалення дерев, кущів,
газонів і квітників у населених
пунктах» від 01.06.2006 року №1045,
«Правилами утримання зелених
насаджень у населенних пунктах
України», постановою Пленуму
Верховного суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95
р. N 4, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адмінінстративний позов ОСОБА_1
до виконавчого комітету Валуйської
сільської ради про визнання
неправомірним рішення виконавчого
комітету Валуйської сільської ради від
28.11.2013 року та зобов*язання вчинити дії
задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати
рішення виконавчого комітету
Валуйської сільської ради від 28
листопада 2013 року №264 протокол №12 «Про
дозвіл на часткове зрізування
(омолодження) дерев».

Зобов*язати виконавчий комітет
Валуйської сільської ради повторно
розглянути заяву ОСОБА_1 №79-П-2 від
28.10.2013 року.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Стягнути з місцевого бюджету
Валуйської сільської ради
Станично-Луганського району
Луганської області на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 36 грн. 54 коп.
(тридцять шість грн. п*ятдесят чотири
коп.).

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Станично-Луганський районний суд
Луганської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення постанови з
одночасним поданням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до частини 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови буде
складено 3 червня 2014 р.

Суддя
Т.А. Карташева