Справа № 826/4461/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 травня 2014 року 09:00
№ 826/4461/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Іщука І.О., суддів
Добрівської Н.А., Шрамко Ю.Т., розглянув
в порядку письмового провадження
адміністративну справу

за позовомДержавної судової
адміністрації

доДержавної виконавчої служби України
провизнання дій протиправними,
скасування постанов державного
виконавця про накладення штрафу,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Державна судова адміністрація України
звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної виконавчої служби
України, в якому просить:

- визнати дії Державної виконавчої
служби України щодо накладення
постановами старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Кушнір Л.В. у виконавчих
провадженнях №№ 15642073, 16857352, 16297402, 16857483
на Державну судову адміністрацію
України штрафу у розмірі по 680,00 грн.
протиправними;

- постанови старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Кушнір Л.В., винесені у
виконавчих провадженнях №№ 15642073, 16857352,
16297402, 16857483 про накладення на Державну
судову адміністрацію України штрафу у
розмірі по 680,00 грн. скасувати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Державною виконавчою службою України
вчинено протиправні дії, які полягають
у винесенні постанов про накладення на
позивача штрафу.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі. Обґрунтовуючи позовні вимоги
зазначив, що позивач був позбавлений
можливості виконати рішення суду у
встановлений строк, оскаржувані
постанови винесені поза строками
здійснення виконавчого провадження,
зміст та форма постанов не відповідає
положенням чинного законодавства, а
тому позов підлягає задоволенню.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти заявлених
позовних вимог та просив відмовити в їх
задоволенні в повному обсязі.
Обґрунтовуючи заперечення на позовні
вимоги зазначив, що оскільки позивачем
не було виконано рішення державного
виконавця в установлений строк,
відповідачем правомірно винесено
оскаржувані постанови.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

В судовому засіданні 08.05.2014 р. сторони
заявили клопотання про розгляд справи
за їх відсутності в порядку письмового
провадження. За таких обставин, суд
вважає за можливе здійснювати
подальший розгляд справи у письмовому
провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду від 28.07.2008 р. позов
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення недоотриманої заробітної
плати та компенсації втрати частини у
зв'язку з порушенням строків її виплати
задоволено та постановлено стягнути з
держави в особі Міністерства фінансів
України на користь позивачів - 476 987,90
грн., зобов'язавши Державне
казначейство України шляхом списання
коштів перерахувати на рахунок
Державної судової адміністрації
України для виплати позивачам - 476 987,90
грн.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02 квітня 2009
року апеляційна скарга Державної
судової адміністрації України на
постанову Хмельницького
міськрайонного суду від 28.07.2008 р.
задоволена частково. Постанова суду
першої інстанції скасована та прийнята
нова постанова, якою адміністративний
позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення недоотриманої заробітної
плати та компенсації втрати частини у
зв'язку з порушенням строків її виплати
задоволено частково. Зобов'язано
Державну судову адміністрацію Україну
нарахувати та виплати позивачам суми
недоотриманої заробітної плати за
червень-грудень 2005 р. та компенсацію
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків виплати.

1. Враховуючи вищенаведені обставини,
на виконанні у Відділі примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України перебувало виконавче
провадження ВП № 15642073 з примусового
виконання виконавчого листа
Хмельницького міськрайонного суду від
30.07.2009 р. по справі № 2а-1157 про
зобов'язання Державної судової
адміністрації України нарахувати та
виплатити, зокрема, ОСОБА_3 суми
недоотриманої заробітної плати за
червень - грудень 2005 р. та компенсацію
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків, розраховану
відповідно до Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 159 від 21.02.2001 р.

За даним виконавчим документом боржник
- Державна судова адміністрація
України, стягувач - ОСОБА_3.

Постановою від 28.10.2009 р. відкрито
виконавче провадження з виконання
вказаного виконавчого документу.

В ході виконання вказаного виконавчого
документу державний виконавець
відділу звернувся до суду, що видав
виконавчий лист із заявою про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного
суду від 03.09.2013 р. по справі № 686/8120/13-а,
заяву старшого державного виконавця
відділу про зміну способу та порядку
виконання рішення суду залишено без
задоволення.

Вимогами державного виконавця від
12.03.2012 р. № 1415/6 (строк виконання до
17.03.2012) та від 30.01.2014 р. № 52/6 (строк
виконання до 07.02.2014) зобов'язано
Державну судову адміністрацію України
виконати рішення суду, про що
повідомити відділ з наданням
підтверджуючих документів.

У зв'язку із невиконанням рішення суду
боржником постановами від 12.02.2014 р. та
від 11.03.2014 р. на боржника накладені
штрафи в сумі 680,00 грн. та 1 360,00 грн.

Оскільки рішення суду не було виконано,
державним виконавцем підготовлено
подання (повідомлення), що направлене
до Печерського РУ ГУ МВС України в м.
Києві для вирішення питання щодо
притягнення до кримінальної
відповідальності винних посадових
осіб Державної судової адміністрації
України за невиконання рішення суду.

14.03.2014 р. державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження ВП № 15642073.

2. На виконанні у Відділі примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України перебувало виконавче
провадження ВП № 16857352 з примусового
виконання виконавчого листа
Хмельницького міськрайонного суду від
30.07.2009 р. по справі № 2а-1157 про
зобов'язання Державної судової
адміністрації України нарахувати та
виплатити, зокрема, ОСОБА_4 суми
недоотриманої заробітної плати за
червень - грудень 2005 р. та компенсацію
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків, розраховану
відповідно до Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 159 від 21.02.2001 р.

За даним виконавчим документом боржник
- Державна судова адміністрація
України, стягувач - ОСОБА_4.

Постановою від 25.01.2009 р. відкрито
виконавче провадження з виконання
вказаного виконавчого документу, а
також встановлено ДСА України
семиденний строк для добровільного
виконання.

В ході виконання вказаного виконавчого
документу державний виконавець
відділу звернувся до суду, що видав
виконавчий лист із заявою про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного
суду від 03.09.2013 р. по справі № 686/8108/13-а,
заяву старшого державного виконавця
відділу про зміну способу та порядку
виконання рішення суду залишено без
задоволення.

Вимогами державного виконавця від
19.07.2012 р. № 1119/6, від 30.01.2014 р. № 30/6, від
26.02.2014 р. № 30/6 (повторна) зобов'язано
Державну судову адміністрацію України
виконати рішення суду, про що
повідомити відділ з наданням
підтверджуючих документів.

У зв'язку із невиконанням рішення суду
боржником постановами від 12.02.2014 р. та
від 11.03.2014 р. на боржника накладені
штрафи в сумі 680,00 грн. та 1 360,00 грн.

Крім того, так як рішення суду не було
виконано, державним виконавцем
підготовлено подання (повідомлення), що
направлене до Печерського РУ ГУ МВС
України в м. Києві для вирішення
питання щодо притягнення до
кримінальної відповідальності винних
посадових осіб Державної судової
адміністрації України за невиконання
рішення суду.

14.03.2014 р. державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження ВП № 16857352.

3. На виконанні у Відділі примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України перебувало виконавче
провадження ВП № 16297402 з примусового
виконання виконавчого листа
Хмельницького міськрайонного суду від
30.07.2009 р. по справі № 2а-1157 про
зобов'язання Державної судової
адміністрації України нарахувати та
виплатити ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 суми недоотриманої заробітної
плати за червень - грудень 2005 р. та
компенсацію втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків,
розраховану відповідно до Порядку
проведення компенсації громадянам
втрати частини грошових доходів у
зв'язку з порушенням термінів їх
виплати, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 159 від
21.02.2001 р.

За даним виконавчим документом боржник
- Державна судова адміністрація
України, стягувач - ОСОБА_5.

Постановою від 25.01.2009 р. відкрито
виконавче провадження з виконання
вказаного виконавчого документу, а
також встановлено ДСА України
семиденний строк для добровільного
виконання.

В ході виконання вказаного виконавчого
документу державний виконавець
відділу звернувся до суду, що видав
виконавчий лист із заявою про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного
суду від 03.09.2013 р. по справі № 686/8125/13-а,
заяву старшого державного виконавця
відділу про зміну способу та порядку
виконання рішення суду залишено без
задоволення.

Вимогами державного виконавця від
02.03.2010 р. С-34647-25, від 21.05.2010 р. С-34-647-25
(повторно), від 19.07.2012 р. № 1422/6 (повторно)
(строк виконання до 04.03.2014), від 28.01.2014 р.
№ 54/6 (строк виконання до 26.02.2014), від
26.02.2014 р. № 54/6 (строк виконання до 07.03.2014)
зобов'язано Державну судову
адміністрацію України виконати
рішення суду, про що повідомити відділ
з наданням підтверджуючих документів.

У зв'язку із невиконанням рішення суду
боржником постановами від 12.02.2014 р. та
від 11.03.2014 р. на боржника накладені
штрафи в сумі 680,00 грн. та 1 360,00 грн.

Оскільки рішення суду не було виконано,
державним виконавцем підготовлено
подання (повідомлення), що направлене
до Печерського РУ ГУ МВС України в м.
Києві для вирішення питання щодо
притягнення до кримінальної
відповідальності винних посадових
осіб Державної судової адміністрації
України за невиконання рішення суду.

14.03.2014 р. державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження ВП № 16297402.

4. На виконанні у Відділі примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України перебувало виконавче
провадження ВП № 16857483 з примусового
виконання виконавчого листа
Хмельницького міськрайонного суду від
30.07.2009 р. по справі № 2а-1157 про
зобов'язання Державної судової
адміністрації України нарахувати та
виплатити, зокрема, ОСОБА_2 суми
недоотриманої заробітної плати за
червень - грудень 2005 р. та компенсацію
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків, розраховану,
відповідно до Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 159 від 21.02.2001 р.

За даним виконавчим документом боржник
- Державна судова адміністрація
України, стягувач - ОСОБА_2.

Постановою від 25.01.2009 р. відкрито
виконавче провадження з виконання
вказаного виконавчого документу, а
також встановлено ДСА України
семиденний строк для добровільного
виконання.

В ході виконання вказаного виконавчого
документу державний виконавець
відділу звернувся до суду, що видав
виконавчий лист із заявою про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного
суду від 03.09.2013 р. по справі № 686/13705/13-а,
заяву старшого державного виконавця
відділу про зміну способу та порядку
виконання рішення суду залишено без
задоволення.

Вимогами державного виконавця від
19.07.2012 р. № 1120/6 (строк виконання до
26.07.2012), від 30.01.2014 р. № 51/6 (строк
виконання до 07.02.2014), від 26.02.2014 р. № 51/6
(повторно) (строк виконання до 04.03.2014)
зобов'язано Державну судову
адміністрацію України виконати
рішення суду, про що повідомити відділ
з наданням підтверджуючих документів.

У зв'язку із невиконанням рішення суду
боржником постановами від 12.02.2014 р. та
від 11.03.2014 р. на боржника накладені
штрафи в сумі 680,00 грн. та 1 360,00 грн.

Оскільки рішення суду не було виконано,
державним виконавцем підготовлено
подання (повідомлення), що направлене
до Печерського РУ ГУ МВС України в м.
Києві для вирішення питання щодо
притягнення до кримінальної
відповідальності винних посадових
осіб Державної судової адміністрації
України за невиконання рішення суду.

14.03.2014 р. державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження ВП № 16857483.

Не погоджуючись з винесеними
постановами про накладення штрафних
санкцій, позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом про визнання дій
протиправними, скасування постанов
державного виконавця про накладення
штрафу.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Стаття 124 Конституції України
встановлює, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Частина друга статті 19 Конституції
України встановлює, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
регламентовано Законом України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року N 606-XIV (надалі - Закон N 606-XIV).

Частиною 1 ст. 6 Закону N 606-XIV
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону N 606-XIV
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону, зокрема, за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
28.10.2009 р. державним виконавцем відділу
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 15642073,
25.01.2010 р. ВП № 16857352, 09.12.2009 р. ВП №16297402,
25.01.2010 р. ВП № 16857483, якими встановлено
боржнику добровільно виконати вимоги
виконавчого документа в семиденний
термін з дня отримання постанови про
відкриття виконавчого провадження,

Відповідно до статті 8 Закону N 606-XIV
сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник.

Частиною 5 ст. 12 Закону N 606-XIV вказано, що
сторони зобов'язані протягом трьох
робочих днів письмово повідомити
державного виконавця про повне чи
часткове самостійне виконання рішення
боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

Частиною 1 ст. 27 Закону N 606-XIV зазначено,
що у разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
Закону для самостійного виконання
рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

У зв'язку з прийняттям Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», який набрав чинності з
01.01.2013 р., та внесенням змін до Постанови
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №
845, якою затверджений Порядок виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників (із
змінами, внесеними згідно з
Постановами КМУ № 45 від 30.01.2013 та № 267
від 15.04.2013) (далі-Порядок № 845), державний
виконавець відділу звернувся до
Хмельницького міськрайонного суду, що
видав виконавчі листи з заявою про
встановлення способу та порядку
виконання рішення суду, а виконавче
провадження з примусового виконання
даного виконавчого документу було
зупинено.

Ухвалами Хмельницького міськрайонного
суду від 03.09.2013 р. по справі № 686/8120/13-а,
від 03.09.2013 р. по справі № 686/8108/13-а, від
03.09.2013 р. по справі № 686/8125/13-а, від 03.09.2013
р. по справі № 686/13705/13-а в задоволенні
заяв про встановлення способу та
порядку виконання рішення суду, що
видав виконавчий лист - відмовлено.

Враховуючи наведене, державним
виконавцем поновлено виконавче
провадження постановами від 30.01.2014 р.,
від 28.01.2014 р., копії яких направлено на
адресу Державної судової
адміністрації України супровідним
листом від 30.01.2014 р. № М-28981/5-223/6 (ВП №
15642073), від 30.012014 р. № Т-15398/5-287/6 (ВП №
16857352), від 29.01.2014 р. № 14-0-22-352/5-54/14 (ВП №
16297402), від 30.01.2014 р. № 14-0-22-437/5-156/6 (ВП №
16857483) - до виконання.

Оскільки інформація боржника щодо
виконання вказаного вище виконавчого
документу до відділу не надходила на
адресу боржника направлено вимоги
державного виконавця, якими
зобов'язано Державну судову
адміністрацію України виконати дане
рішення суду, та надати до відділу
підтверджуючі документи щодо його
повного, фактичного виконання та
попереджено боржника про
відповідальність за його невиконання.

За невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, постановою
державного виконавця відділу від 12.02.2014
р. (ВП № 15642073) на позивача накладено
штраф у розмірі 680,00 грн., постановою від
11.03.2014 р. за повторне невиконання - штраф
у розмірі 1 360,00 грн.; постановою
державного виконавця відділу (ВП №
16857352) від 12.02.2014 р. у сумі 680,00 грн.,
постановою від 11.03.2014 р. за повторне
невиконання - штраф у розмірі 1 360,00 грн.;
постановою державного виконавця
відділу (ВП № 16297402) від 12.02.2014 р. у сумі
680,00 грн., постановою від 11.03.2014 р. за
повторне невиконання - штраф у розмірі 1
360,00 грн.; постановою державного
виконавця відділу (ВП № 16857483) від 12.02.2014
р. у сумі 680,00 грн., постановою від 11.03.2014
р. за повторне невиконання - штраф у
розмірі 1 360,00 грн.

Відповідно до положень ст. 75 Закону N
606-XIV якщо рішення суду за яким видано
виконавчий документ, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, не виконано
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Статтею 89 Закону N 606-XIV зазначено, що у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Як вбачається з наведеного, Державною
судовою адміністрацією України не
вжито заходів щодо належного виконання
рішення суду та, станом на 14.03.2014 р.
рішення суду боржником не виконано,
законні вимоги державного виконавця
щодо його виконання, боржником не
виконані, про що складено відповідні
акти державного виконавця.

Слід зазначити, що до боржника доведено
наявність рішення суду, яке набрало
законної сили, боржник попереджався
про необхідність його самостійного
виконання, однак, боржником рішення
суду виконано не було, що призвело до
вжиття відносно нього вищевказаних
заходів примусового виконання.

Оскільки рішення суду боржником не
виконано і виконати його без участі
боржника неможливо, державним
виконавцем підготовлено подання
(повідомлення), що направлене до
Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві
для вирішення питання щодо притягнення
до кримінальної відповідальності
винних посадових осіб Державної
судової адміністрації України за
невиконання рішення суду.

14.03.2014 р. державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчих
проваджень ВП №15642073, ВП № 16857352, ВП №
16297402, ВП №16857483.

Суд, надаючи правову оцінку обставинам
справи, зокрема, діям позивача, звертає
увагу, що з моменту винесення постанов
про відкриття виконавчих проваджень ВП
№15642073, ВП № 16857352, ВП № 16297402, ВП №16857483 до
дати винесення постанов про накладення
штрафу від 12.02.2014 р. та від 11.03.2014 р..,
боржник не скористався своїми правами
боржника, встановленими Законом N 606-XIV,
а саме: не звернувся до державного
виконавця в порядку статті 35 Закону N
606-XIV з заявою про відкладення
провадження виконавчих дій, не
звернувся до суду в порядку статті 36
Закону N 606-XIV із заявою про відстрочку
чи розстрочку виконання, а також про
встановлення або зміну способу чи
порядку виконання, не надав державному
виконавцю відомостей, які б зумовили
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження. З огляду на викладене, суд
не приймає до уваги посилання позивача
на неможливість виконання рішення
суду.

При цьому, посилання позивача на
необхідність виконання виконавчих
листів Хмельницького міськрайонного
суду Державною казначейською службою
України в порядку Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» не приймаються судом з
огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2011 року № 845 затверджений
Порядок виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників, який визначає механізм
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників (далі - Порядок № 845),
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.

Відповідно до статті 25 Бюджетного
кодексу України Центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
здійснює безспірне списання коштів
державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.

Пунктом 26 Порядку № 845 виконання рішень
про стягнення коштів з державного та
місцевих бюджетів або боржників
безспірне списання коштів з рахунків
розпорядників (бюджетних установ) та
одержувачів бюджетних коштів, на яких
обліковуються кошти загального та
спеціального фондів відповідного
бюджету, здійснюється в межах
бюджетних асигнувань, передбачених у
затвердженому кошторисі або плані
використання бюджетних коштів, та у
разі наявності на його рахунках для
обліку відкритих асигнувань (залишків
коштів на рахунках). Безспірне списання
коштів з рахунків бюджетних установ у
частині власних надходжень
здійснюється безпосередньо із
загальної суми залишку надходжень на
відповідному рахунку з подальшим
віднесенням зазначеної суми на видатки
в розрізі кодів економічної
класифікації видатків бюджету з
урахуванням вимог пункту 27 цього
Порядку.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» виконання
рішень суду про стягнення коштів,
боржником за якими є державний орган,
здійснюється центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, в
межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

За виконавчими листами Хмельницького
міськрайонного суду року Боржником є
Державна судова адміністрація України.

Відповідно до пункту 1 Положення про
Державну судову адміністрацію України,
затвердженого Рішенням Ради суддів
України від 22 жовтня 2010 року № 12
Державна судова адміністрація України
(ДСА України) є органом в системі
судової влади, діяльність якого
підзвітна з'їзду суддів України. ДСА
України здійснює організаційне
забезпечення діяльності органів
судової влади з метою створення
належних умов функціонування судів і
діяльності суддів, представляє суди у
зносинах з іншими органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування в межах повноважень,
установлених законом.

У законі України «Про держаний бюджет
України на 2013 рік» визначена бюджетна
програма 0501150 «Виконання рішень судів
на користь суддів» у сумі 10 млн. грн.,
головним розпорядником якої є Державна
судова адміністрація України.

Відповідно до Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію і практику суду як джерело
права.

У рішенні Європейського суду з прав
людини (друга секція) (заява N 63134/00)
"Кечко проти України" від 8 листопада 2005
року суд зауважує, що в межах свободи
дій держави визначати, які надбавки
виплачувати своїм робітникам з
державного бюджету. Держава може
вводити, призупиняти чи закінчити
виплату таких надбавок, вносячи
відповідні зміни в законодавство.
Однак, якщо чинне правове положення
передбачає виплату певних надбавок, і
дотримано всі вимоги, необхідні для
цього, органи державної влади не можуть
свідомо відмовляти у цих виплатах доки
відповідні положення є чинними (п. 23).
Одночасно Європейський суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
засобів як причину невиконання своїх
зобов'язань (п. 26).

Так, постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 28 липня 2008 р. Державну
судову адміністрацію України, як
головного розпорядника бюджетних
коштів зобов'язано нарахувати та
виплатити недоотриману позивачами
заробітну плату та компенсації втрати
її частини у зв'язку з порушенням
строків її виплати.

Відповідно до п. 6 Пленуму Вищого
адміністративного Суду України «Про
внесення змін до постанови Пленуму
ВАСУ від 13.12.2010 № 3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» від 21.05.2012 року № 5, судам
необхідно враховувати, що постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору та накладення штрафу
належать до видів відповідальності за
невиконання рішення самостійно та за
невиконання без поважних причин
рішення, що зобов'язує боржника вчинити
певні дії та рішення про поновлення на
роботі.

Беручи до уваги вищенаведене, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість посилань позивача
на те, що виконання рішення суду у
справі № 2а-1157 потребує списання коштів
з державного бюджету на користь суддів
за рахунок зазначеної вище програми
Державною казначейською службою у
зв'язку із неможливістю самостійного
виконання рішення суду та вимоги
державного виконавця.

Крім того, суд вважає необґрунтованими
посилання позивача на те, що направлені
відповідачем вимоги щодо виконання
виконавчого документу були отримані з
порушенням встановленого строку,
оскільки матеріалами справи
встановлено, що вимоги державного
виконавця надсилалась у протягом 2010
року, 2012 року та 2014 р. Отже, суд вважає,
що позивач мав достатнього часу для
добровільного виконання вимог
державного виконавця.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованим
твердження позивача щодо
невідповідності змісту та форми
оскаржуваних постанов законодавству, а
саме: що в оскаржуваних постановах не
зазначено ст.5 Закону України «Про
виконавче провадження», а також
відсутні відомості щодо органу
(посадової особи), до яких слід
оскаржувати, оскільки зазначене не
може свідчити про неправомірність
винесення останніх та не спростовує
факту невиконання позивачем вимог
державного виконавця.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що державним виконавцем в
межах повноважень, правомірно було
винесено постанови про накладення
штрафу у виконавчих провадженнях ВП №
15642073, ВП № 16857352, ВП № 16297402, ВП № 16857483 про
накладення на Державну судову
адміністрацію України штрафу у розмірі
по 680,00 грн.

За таких обставин у суду відсутні
підстави для визнання дій відповідача
протиправними та скасування постанов
про накладення штрафу ВП № 15642073, ВП №
16857352, ВП № 16297402, ВП № 16857483.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем доведена правомірність
його дій, в свою чергу, позивач не довів
обставин в обґрунтування своїх
позовних вимог, у зв'язку з чим, суд
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для їх задоволення.

Керуючись положеннями статей 69-71, 94,
160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові Державної судової
адміністрації України відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
І.О. Іщук

Судді
Н.А. Добрівська

Ю.Т.Шрамко