Справа № 2а-1/09
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/800/13104/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Сокирянському
районі на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 лютого 2013 року

у справі № 18518/10/9104

за позовом ОСОБА_2

до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Сокирянському
районі

про визнання
протиправною та скасування постанови,
зобов'язання вчинити дії, стягнення
моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

До Сокирянського районного суду
Чернівецької області звернулась
ОСОБА_2 з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Сокирянському
районі (далі - Відділення Фонду) про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії та
стягнення моральної шкоди в сумі 80 000,00
грн.

Постановою Сокирянського районного
суду Чернівецької області від 10.02.2009
позов задоволено частково.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20.02.2013
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове - про
часткове задоволення позову.

Визнано протиправною та скасовано
постанову Відділення Фонду від 8.01.2009 №
1 «Про відмову у страхових виплатах та
наданні соціальних послуг ОСОБА_2».

Зобов'язано Відділення Фонду
призначити ОСОБА_2 передбачені
законодавством страхові виплати та
здійснити їх нарахування і виплату в
розмірах, передбачених Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», з 17.03.2004.

Стягнуто з Відділення Фонду 10 000,00 грн.
в порядку відшкодування моральної
шкоди, заподіяної неправомірними діями
та бездіяльністю його посадових осіб.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції, Відділення
Фонду оскаржило їх у касаційному
порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказаний судовий акт з
мотивів порушення судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права і прийняти нове
рішення у справі - про відмову у
задоволенні позову.

У запереченнях на касаційну скаргу
ОСОБА_2 просила залишити рішення суду
апеляційної інстанції без змін, а
скаргу - без задоволення.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як установлено судом апеляційної
інстанції, ОСОБА_2 з 1978 року по 16.01.2003
працювала фармацевтом, а з 1980 року на
вказаній посаді працювала в аптеці № 98
м. Новодністровська Чернівецької
області.

Відповідно до висновку експертної
комісії клініки професійних
захворювань Київського
науково-дослідного інституту медицини
праці Академії медичних наук і
Академії наук України від 18.09.2002
позивачу встановлено професійне
захворювання. Цей діагноз в подальшому
був підтверджений виписками з історії
хвороби ОСОБА_2 цієї експертної
установи від 29.01.2004 № 39, від 21.01.2005 № 73,
а також стверджений протоколом
засідання центральної ЛЕК клініки
професійних захворювань Київського
науково-дослідного інституту медицини
праці Академії медичних наук і
Академії наук України від 2.06.2003, згідно
з яким у позивача виявлено системний
алергоз медикаментозної етіології
(хронічний обструктивний астматичний
бронхіт ІІ, фаза затухаючого
загострення, ДН І, хронічна рецидивуюча
кропивниця, набряк Квінке, дерматит у
фазі неповної ремісії) - захворювання
професійне.

Для розслідування професійного
захворювання позивача за місцем її
роботи була створена комісія, яка 24.10.2002
склала акт ф. П-4. Відповідно до цього
акта зв'язку захворювання з умовами
праці позивача не виявлено. ОСОБА_2
вказаний акт оскаржила в судовому
порядку і рішенням колегії суддів
цивільної палати апеляційного суду
Чернівецької області від 19.01.2005 визнано
протиправним такий висновок комісії та
зобов'язано останню переоформити
відповідні пункти акту відповідно до
Положення про порядок розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань, аварій на
виробництві. Зобов'язано відповідача
видати направлення позивачці на МСЕК
для встановлення відсотку втрати
професійної працездатності.

25.11.2002 Чернівецьким обласним
профпатологом позивачу було
підтверджено професійне захворювання,
з приводу чого було видано висновок №
929 від того ж числа та направлено її на
МСЕК.

Сокирянською ЦРЛ ОСОБА_2 було видано
направлення на МСЕК, після чого
рішенням Чернівецької МСЕК від 17.03.2004 №
143 позивачу встановлено 3 групу
інвалідності внаслідок професійного
захворювання без визначення відсотку
втрати професійної працездатності в
силу відмови відповідача видати
відповідне направлення на експертизу.

На підставі рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 19.01.2005
Відділення Фонду видало ОСОБА_2
направлення на МСЕК, після чого
висновком Чернівецької МСЕК від 21.04.2005
їй було підтверджено 3 групу
інвалідності внаслідок професійного
захворювання та визначено 40% втрати
професійної працездатності з 5.03.2005.

Факт обґрунтованості встановлення
позивачці інвалідності від
професійного захворювання з
визначенням 40% втрати професійної
працездатності підтвердено листом
Чернівецької облСЕС від 17.07.2005 № 1830/02-05.

25.05.2005 на виконання рішення колегії
суддів цивільної палати апеляційного
суду Чернівецької області від 19.01.2005
комісія з розслідування професійного
захворювання внесла зміни до
відповідних пунктів попереднього акту
від 24.10.2002, визначені рішенням суду,
однак прийшла до висновку про
відсутність шкідливих виробничих
факторів, що призвели до захворювання
позивача.

Оспорюваною постановою Фонду
соціального страхування від 08.01.2009 № 1
ОСОБА_2 відмовлено у призначенні
страхових виплат у зв'язку з поданням
свідомо неправдивих відомостей про
страховий випадок. Відповідач
посилався на положення статті 37 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Приймаючи рішення в частині
задоволеного позову, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що право
позивача на отримання відповідних
пільг підтверджено рішенням
Чернівецької МСЕК від 17.03.2004 № 143. У той
же час, внаслідок неправомірних дій та
бездіяльності відповідача позивачці
заподіяно моральну шкоду. ОСОБА_2
протягом тривалого часу (з 2001 року по
грудень 2009 року ), отримавши професійне
захворювання, змушена була доводити
своє право перед відповідачем на
передбачені законом страхові виплати
та соціальні послуги. З цією метою
неодноразово звертатися у відповідні
органи. Відповідач перешкоджав її в
здійсненні такого права, оскільки не
надавав обов'язкового направлення на
МСЕК для визначення ступеня втрати
працездатності, з приводу чого вона
змушена захищати свої права в судовому
порядку. Відповідач не виконав рішення
апеляційного суду щодо внесення змін
до акту розслідування професійного
захворювання в частині пов'язування
захворювання з умовами її праці, а
оскаржувану постанову прийняв
всупереч закону, чим незаконно
позбавив позивачку на встановлені
законом гарантії в разі виникнення
інвалідності від професійного
захворювання. ОСОБА_2, у зв'язку з
наведеним, зазнала психічних страждань
та моральних переживань, тобто зазнала
моральної шкоди, яку відповідач
повинен відшкодувати як суб'єкт
владних повноважень.

Колегія суддів суду касаційної
інстанції погоджується зі вказаним
обґрунтованим висновком суду
апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 Положення про
медико-соціальну експертизу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.02.1992 N 83, чинного
на час встановлення професійного
захворювання позивача,
медико-соціальна експертиза
визначає ступінь обмеження
життєдіяльності людини, причину, час
настання, групу інвалідності, сприяє
проведенню ефективних заходів щодо
профілактики інвалідності,
реабілітації інвалідів,
пристосування їх до суспільного
життя.

Згідно з положеннями статті 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
страхові виплати провадяться
щомісячно в установлені Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків дні на підставі постанови
цього Фонду або рішення суду:
потерпілому - з дня втрати
працездатності внаслідок нещасного
випадку або з дати встановлення
професійного захворювання.

Відповідно до частини першої статті 50
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» Фонд соціального
страхування від нещасних випадків несе
відповідальність згідно із
законодавством за шкоду, заподіяну
застрахованим особам внаслідок
невиконання, несвоєчасного або
неналежного виконання умов
страхування, встановлених
законодавством.

Пунктом 4) частини четвертої статті 105
КАС України визначено, що
адміністративний позов може містити
вимоги про стягнення з відповідача -
суб'єкта владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю.

Ураховуючи, що неправомірність дій
відповідача доведено доказами у
справі, суд касаційної інстанції
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції щодо наявності
підстав для задоволення позову в
частині стягнення з суб'єкта владних
повноважень моральної шкоди у розмірі
10 000,00 грн., завданої ОСОБА_2 у результаті
ухилення від вжиття заходів для
забезпечення соціальних гарантій
позивача.

Таким чином, доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права, у зв'язку з чим відсутні
підстави для її задоволення та
скасування чи зміни оскаржуваного
судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Сокирянському
районі залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
КАС України.