Справа № 2-а-6242/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 р.
Справа № 102661/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Гусятинської
районної державної адміністрації
Тернопільської області на постанову
Гусятинського районного суду
Тернопільської області від 04 листопада
2011 року у адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Гусятинської районної державної
адміністрації Тернопільської області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести доплату щорічної
разової допомоги до 05 травня 2011 року, як
учаснику війни,-

В С Т А Н О
В И В:

Позивач 18.10.2011 року звернувся в суд з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести доплату щорічної разової
допомоги до 05 травня 2011 року, як
учаснику війни.

Вимоги мотивовані тим, що має статус
учасника війни, тому має право на таку
допомогу згідно із ст. 14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту». В порушення
положень вказаного Закону у 2011 році
управління виплатило допомогу в значно
меншому розмірі ніж це передбачено
Законом.

Постановою Гусятинського районного
суду Тернопільської області від 04
листопада 2011 року позов задоволено.
Визнано дії управління праці та
соціального захисту населення
Гусятинської районної державної
адміністрації Тернопільської області
щодо нарахування та виплати на користь
ОСОБА_1, як учаснику війни, передбаченої
ст.14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в розмірі 120 грн.
неправомірними. Зобов'язано управління
праці та соціального захисту населення
Гусятинської районної державної
адміністрації Тернопільської області
здійснити нарахування та виплату на
користь ОСОБА_1 одноразової грошової
допомоги до 05 травня 2011 року, як
учаснику війни передбаченої ст.14
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» в розмірі 3-х мінімальних
пенсій за віком із врахуванням
нарахованої раніше виплаченої.

Відповідач постанову суду першої
інстанції оскаржив, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову та прийняти нову
якою в позові відмовити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст. 183-2
цього Кодексу.

Колегія суддів перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивач має
статус учасника війни, що
підтверджується копією відповідного
посвідченням та відповідно до вимог ст.
14 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» щорічно до 5 травня має право
на одержання грошової допомоги у
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком, обов'язок щодо виплати якої, за
правилами ст. 17-1 цього ж Закону,
покладено на органи праці та
соціального захисту населення.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» статтю 14 Закону
№3551-XII викладено в новій редакції,
відповідно до якої учасникам війни
щорічно до 5 травня виплачується разова
грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлено дію
статті 14 Закону № 3551-XII, відповідно до
якої розмір грошової допомоги
учасникам війни має становити три
мінімальних пенсій за віком.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

У 2011 році Закон України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» не зупинявся та
не змінювався, тому позивач має право
на отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у відповідності до
ст. 14 цього Закону.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні
даного спору щодо виплати допомоги до 5
травня у 2010 році необхідно керуватися
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», а не постановою Кабінету
Міністрів України.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
до 5 травня за 2011 рік для учасників
війни повинна становити три
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», що правильно встановлено
судом першої інстанції.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п. 1 ч. 1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Гусятинської районної державної
адміністрації Тернопільської області
залишити без задоволення, а постанову
Гусятинського районного суду
Тернопільської області від 04 листопада
2011 року у адміністративній справі
№2а-6242/2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
А.М. Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І. Запотічний