Справа № 451/663/14-а
Суддя: Семенишин О. З.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №451/663/14-а
Провадження № 2-а/451/18/14
ПОСТАНОВА

іменем України

29 травня 2014 року

Радехівський районний суд Львівської
області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.,

секретаря Табен Л.В.

з участю позивача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до ВДАІ УМВС України у
Волинській області, інспектора ВДАІ
Горохівського РВ Степанюка Василя
Івановича про поновлення строку на
оскарження, скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення та стягнення судових витрат,-

в с т а н о в и в
:

5 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до ВДАІ УМВС України у
Волинській області, інспектора ВДАІ
Горохівського РВ Степанюка Василя
Івановича про поновлення строку на
оскарження, скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
7.03.2014 року, він керуючи службовим
автомобілем "Рено Логан" (державний
номерний знак НОМЕР_1) рухався по
автомобільній дорозі Луцьк-Львів у
напрямку м. Львів. О 15 годині 00 хвилин в
с.Сільце, Горохівського району його
було зупинено нарядом ВДАІ
Горохівського району, які
розташовувалися з порушенням правил
дорожнього руху, безпосередньо на
перехресті в населеному пункті Сільце,
без включених проблискових маячків і
займалися поборами з водіїв,
користуючись приладом, який зовні
нагадував побутовий фен, а також
відеокамерою, очевидно особистою.
Інспектор ВДАІ Горохівського РВ
Степанюк Василь Іванович підійшов до
його машини, пояснив йому причину
зупинки перевищення швидкості і
попросив пред'явити документи для
складання протоколу. Він в свою чергу,
попросив надати докази скоєного
правопорушення, а саме матеріали фото,
відео фіксації. Інспектор покликав
свого напарника, який в руках тримав
прилад, який не був ніяким чином
закріплений. На вказаному приладі була
зазначені швидкість 90 км/год., із
зазначенням 15 години 8 хвилин, тобто
пізніше за часу зупинки. Він пояснив
інспектору, що швидкості не
перевищував, рухався на безпечній
відстані від попереднього авто і має
сумніви в достовірності показів
приладу, а також приналежності його
показів саме до мого автомобіля. Через
кілька хвилин, йому на підпис було
представлено протокол АБ2 №128010, в якому
зазначалось, що заміри були проведені
приладом «Беркут». На прохання надати
всі необхідні реєстраційні документи
на даний прилад, а також свідчення
приналежності показів саме до його
авто, інспектор сказав, що в них є
відеокамера, яка все зафіксувала, але
демонструвати зміст відзнятого
матеріалу відмовився як і представляти
будь-які документи на прилад. Вважає
такі дії інспектора ВДАІ Степанюка В.І.
протиправними, та такими що порушують
діючі норми чинного законодавства,
оскільки інспектор не пред'явив
достовірні докази самого факту
перевищення швидкості. Застосування
приладу вимірювання швидкості "Беркут"
при нагляді за дорожнім рухом та
використання показників зазначених
приладів у якості доказів при
притягненні водіїв до
адміністративної відповідальності є
незаконним та покази зазначеного
приладу вимірювання «Беркут» не є
доказами у розумінні ст.251 КУпАП. У
відповідності до ст.10-15 Закону України
„Про метрологію та метрологічну
діяльність ", на вимірювання у сфері, у
якій їх результат можуть бути
використані у якості доказу по справі,
розповсюджується державний
метрологічний нагляд. За таких умов
кожен засіб вимірювальної техніки має
бути укомплектований документами про
допуск даного типу засобів
вимірювальної техніки для
використання в Україні та про повірку
даного примірника засобу
вимірювальної техніки. Таких
документів йому співробітником ДАІ
надано не було. Він не погодився із
протоколом АБ2 №128010 від 7.03.2014 року, про
що в ньому зазначив, та заявив
клопотання розглядати його за місцем
мого проживання, а саме в Радехівському
ВДАІ та надіслати разом з протоколом
докази правопорушення, а саме
матеріали фото, відео фіксації, щоб за у
його присутності із забезпеченням його
права на кваліфікований юридичний
захист було прийнято об'єктивне
рішення, після чого інспектор вручив
йому копію протоколу. 29.04.2014 року йому
надійшов лист з Горохівського РВ УМВС,
в якому знаходилась постанова ПС1 №021429
від 19.04.2014 року про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі 255 гривень.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі, та
просив суд звернути увагу на те, що
відповідач по справі подав суду
заперечення, та як доказ, разом із ними
скерував копії свідоцтва про визнання
затвердження типу засобів вимірювання
та свідоцтва про повірку робочого
засобу вимірювальної техніки, тобто
можливість використання приладу
«Беркут», який судом не може бути взяти
до уваги так як свідоцтво про повірку
робочого засобу вимірювальної техніки
чинне до 7.03.2014 року, що свідчить про те,
що на час застосування приладу
закінчився строк його чинності.
Будь-яких інших доказів, які на його
вимогу відмовився надати інспектор, та
які б вказували на порушення ним правил
дорожнього руху відповідачем не
подано, тому вважає, що в його діях
відсутні подія та склад
адміністративного правопорушення,
оскільки він рухався на безпечній
відстані від попереднього авто, який
рухався попереду нього. Крім
поновлення строку звернення до суду та
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення, просив
суд стягнути із відповідача судові
витрати, понесені ним за подачу
позовної заяви.

Представник відповідача УДАІ УМВС
України у Волинській області та
інспектор ВДАІ Горохівського РВ
Степанюк Василь Іванович вдруге у
судове засідання не з'явився, причини
неявки суду не повідомили, тому суд
вважає за можливе проводити розгляд
справи у їх відсутності, на підставі
доказів, які знаходяться в матеріалах
справи, відповідно до ч.4 ст.128 КАС
України.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд вважає, що
позов слід задовольнити.

Як вбачається із копій протоколу про
адміністративне правопорушення серія
АБ2 №128010 від 7.03.2014 року, постанови серії
ПС1 №021429 від 19.04.2014 року про
адміністративне правопорушення,
пояснень позивача, на позивача
інспектором ВДАІ Горохівського району,
каштаном міліції Степанкжом Василем
Івановичем було накладено
адміністративне стягнення за ч.1 ст. 122
КУпАП у виді штрафу у розмірі 255 гривень
за те, що ОСОБА_1 7 березня 2014 року о 15
годині 00 хвилин, керуючи службовим
автомобілем "Рено Логан" (державний
номерний знак НОМЕР_1) рухався по
автомобільній дорозі Луцьк-Львів у
напрямку м.Львів зі швидкістю 90 км./год.,
чим порушив п. 12.4 ПДР України та вчинив
адміністративне правопорушення
передбачене ст.122 ч.1 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 71 ч.2 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Одним із основних завдань провадження
у справі про адміністративне
правопорушення є своєчасне, всебічне,
повне і об'єктивне з'ясування обставин
справи (ст.245 КУпАП). Інспектором ВДАІ
Горохівського РВ Степанюк Василем
Івановичем при винесенні оскаржуваної
постанови не з'ясувано жодних обставин
справи, тобто не зібрано достатніх та
належних доказів (ст.251 КУпАП).

Таким чином, при винесенні постанови по
справі про адміністративне
правопорушення відповідачем порушені
вимоги ст.251 КУпАП, оскільки не було
надано жодних доказів, схем, фото- і
кіно- зйомки чи відеозапису.

П.24 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про
практику застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки дорожнього руху
та експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті"встановлено, що зміст
постанови має відповідати вимогам
передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній,
зокрема потрібно навести докази, на
яких ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

Як вбачається із змісту згаданого
протоколу про адміністративне
правопорушення та пояснень позивача
при наданні пояснень по суті вказаного
інспектором ДАІ порушення ПДР України,
позивач факт вчинення такого
заперечував, про що зробив відповідну
відмітку у протоколі, тому згаданий
протокол не можна вважати належним
доказом вчинення позивачем згаданого
правопорушення. Жодних інших доказів,
які б свідчили про вчинення позивачем
згаданого правопорушення відповідачем
не подано, а судом не здобуто (а.с.33-34).

Посилання відповідача на те, що
позивачем без поважних причин
пропущено строк звернення до суду, тому
відповідно до ч.1 ст.100 КАС України є всі
підстави для залишення позову без
розгляду, є безпідставними та
спростовуються матеріалами справи,
зокрема копією конверта від 25.04.2014 року,
яким відповідачем скеровано копію
постанови та вимогами Закону, зокрема
ч.3 ст.99 КАС України, що свідчить про те,
що позивачем пропущено строк звернення
до суду з поважних причин, тому суд
вважає, що є всі підстави для його
поновлення (а.с.9).

Крім цього, посилання відповідача у
запереченнях на позовну заяву
законність на використання приладу
«Беркут» є також безпідставним,
оскільки свідоцтво про повірку
робочого засобу вимірювальної техніки
чинне до 7.03.2014 року, а відтак у
відповідача не було підстав 7 березня
2014 року застосовувати цей прилад. Також
в запереченнях відповідач вказує, що 7
квітня 2014 року (хоч подія мала місце 7
березня 2014 року ) під час зупинки
автомобіля позивача, складено протокол
про порушення, ознайомлено його із
змістом, роз»яснено права, надано
можливість дати свої пояснення, після
чого в присутності позивача проведено
розгляд справи та винесено постанову у
справі про адміністративні
правопорушення, хоч протокол
розглядався 19 квітня 2014 року у
відсутності позивача (а.с.15-16).

Узагальнюючи вказане, враховуючи
відсутність будь-яких доказів, які б
підтверджували вчинення позивачем
адміністративного правопорушення
передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, суд робить
висновки, що позовні вимоги є
підставними та підлягають до
задоволення, а відтак оскаржувану
позивачем постанову слід скасувати, а
справу про вчинення ним
адміністративного правопорушення
закрити за відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 69, 70, 71, 100, 104, 159,
161-163, 167, 171-2 КАС України, ст.ст. 9, 247, 280, 283,
288, 293 КУпАП, -

п о с т а н о в и
в :

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити строк звернення до суду,
постанову серії ПС1 №021429 від 19.04.2014 року
про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності та
накладення на нього стягнення у виді 255
гривень за скоєння адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122
КУпАП - скасувати.

Справу про адміністративне
правопорушення ОСОБА_1 - закрити за
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

Стягнути із ВДАІ УМВС України у
Волинській області (місцезнаходження
м.Луцьк, вул.Залізнична,15) в користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (жителя АДРЕСА_1)
судові витрати в розмірі 73 (сімдесять
три) гривні 08 (вісім ) копійок понесені
за подання позовної заяви.

Постанова остаточна та оскарженню не
підлягає.

СуддяСеменишин О. З.