Справа № 1607/2а-413/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"28" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/78279/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Голяшкіна О.В.,Чумаченко
Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Опішнянської
селищної ради Зіньківського району
Полтавської області, треті особи -
відділ Держкомзему у Зіньківському
районі Полтавської області,
Національний музей-заповідник
українського гончарства в Опішні про
визнання протиправним та скасування
рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 14 листопада 2012 року, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом, у якому просив
визнати протиправним та скасувати
рішення Опішнянської селищної ради 5
сесії 6 скликання від 17.06.2011 «Про
надання дозволу Національному
музею-заповіднику українського
гончарства у Опішні» в частині надання
дозволу Національному
музею-заповіднику українського
гончарства у Опішні на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки загальною площею 0,3200
га, з яких для земель
історично-культурного призначення зі
зміною цільового призначення
категорій земель із земель житлової та
громадської забудови ненаданих у
власність або постійне користування в
межах населеного пункту за адресою:
АДРЕСА_1.

Постановою Зінківського районного
суду Полтавської області від 22 березня
2012 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
рішення Опішнянської селищної ради 5
сесії 6 скликання від 17.06.2011 «Про
надання дозволу Національному
музею-заповіднику українського
гончарства у Опішні» в частині надання
дозволу Національному
музею-заповіднику українського
гончарства у Опішні на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки загальною площею 0,3200
га, з них для земель
історично-культурного призначення зі
зміною цільового призначення
категорій земель із земель житлової та
громадської забудови ненаданих у
власність або постійне користування в
межах населеного пункту за адресою:
АДРЕСА_1.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14 листопада
2012 року постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
судове рішення про відмову у
задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить Вищий адміністративний суд
України скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

У запереченні на касаційну скаргу
Опішнянська селищна рада, посилаючись
на законність судового рішення просить
залишити його без змін.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що 25.02.2000 Опішнянською
селищною радою прийнято рішення «Про
передачу земельної ділянки у приватну
власність», пунктом 1 якого вирішено
передати ОСОБА_5 безкоштовно у приватну
власність земельну ділянку розміром 0,30
га, з них 0,075 га для обслуговування
житлового будинку та інших
господарських приміщень та 0,025 для
ведення особистого селянського
господарства, розташовану по АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення цій
особі видано державний акт на право
приватної власності на землю серії РЗ
№ 669104, із зазначенням у ньому її
цільового призначення - для
обслуговування житлового будинку та
ведення особистого підсобного
господарства.

Рішенням Опішнянської селищної ради
від 20.07.2009 «Про затвердження рішень
виконкому» затверджено рішення
виконавчого комітету селищної ради №
194 від 15.07.2009 «Про надання дозволу на
виготовлення проекту відводу
земельної ділянки та складання
документів, що посвідчують право
постійного користування на відведену
земельну ділянку Національному
музею-заповіднику українського
гончарства у Опішні».

Рішенням Опішнянської селищної ради
від 21.10.2010 «Про розгляд заяви ОСОБА_4»
вирішено внести зміни у рішення
Опішнянської селищної ради від 25.02.2000
«Про передачу земельної ділянки у
приватну власність» та пункт 1 якого
викладено у наступній редакції:
«Передати ОСОБА_5 безкоштовно у
приватну власність земельну ділянку
розміром 0,3000 га, з них 0,3000 га для
ведення особистого селянського
господарства, яка розташована за
адресою: вул. Партизанська, 104, смт
Опішня».Також внесено зміни в
державний акт на право приватної
власності на землю серії РЗ № 669104, де
цільовим призначенням земельної
ділянки вказано: «для ведення
особистого селянського господарства».

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 05.09.2011 ОСОБА_4 є
спадкоємцем майна ОСОБА_5, зокрема,
земельної ділянки площею 0,30 га, яка
була передана спадкодавцю на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії РЗ № 669104.

Рішенням Опішнянської селищної ради
від 17.06.2011 «Про приватизацію земельної
ділянки, яка перебуває у користуванні
ОСОБА_4», вирішено визнати рішення цієї
ради від 25.02.2000 таким, що втратило
чинність За адресою - вул. Партизанська,
104, смт Опішня, облікувати у
земельно-шнуровій документації
селищної ради земельну ділянку, яка
була передана у користування ОСОБА_5,
наданої їй згідно наказу радгоспу
«Жовтень», у тих самих розмірах і межах
- 0,3000 га, в тому числі 0,1500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, та 0, 1500 га для
ведення особистого селянського
господарства.

Цього ж дня селищною радою прийнято
рішення «Про надання дозволу
Національному музею-заповіднику
українського гончарства у Опішні»,
пунктом 1 та спірним у цій справі
пунктом 2 якого вирішено:

1. Вважати рішення 22 сесії 5 скликання
Опіщанської селищної ради від 20.07.2009 по
затвердженню рішення № 194 виконавчого
комітету цієї ради від 15.07.2099 таким, що
втратило чинність;

2. Надати Національному
музею-заповіднику українського
гончарства у Опішні дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки загальною площею 0,3200
га, з них для земель
історично-культурного призначення зі
зміною цільового призначення
категорій земель із земель житлової та
громадської забудови ненаданих у
власність або постійне користування в
межах населеного пункту за адресою:
АДРЕСА_1.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції апеляційний суд виходив з
наступного.

Згідно зі статтею 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За змістом частини 10 статті 59 Закону
України «Про місцевого
самоврядування» акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

У Рішенні Конституційного Суду України
від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (у справі
№ 1-9/2009 за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) вказано, що
органи місцевого самоврядування не
можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Це є
"гарантією стабільності суспільних
відносин" між органами місцевого
самоврядування і громадянами,
породжуючи у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становище не буде
погіршене прийняттям більш пізнього
рішення. Тому, на думку Конституційного
Суду України, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Ненормативні
правові акти місцевого самоврядування
є актами одноразового застосування,
вони вичерпують свою дію фактом
їхнього виконання, а тому не можуть
бути скасовані чи змінені органом
місцевого самоврядування після їх
виконання.

За таких обставин рішення Опішнянської
селищної ради від 20.07.2009 «Про
затвердження рішень виконкому», яким
затверджено рішення виконавчого
комітету селищної ради № 194 від 15.07.2009
«Про надання дозволу на виготовлення
проекту відводу земельної ділянки та
складання документів, що посвідчують
право постійного користування на
відведену земельну ділянку
Національному музею-заповіднику
українського гончарства у Опішні», і
яке є спірним рішенням у цій справі,
визнано таким, що втратило чинність, є
ненормативним актом і повністю
вичерпало свою дію його виконанням.

Доказами в адміністративному
судочинстві, згідно з вимогами частини
1 статті 69 КАС України є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення осіб, які беруть участь у
справі, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи. Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб
та їхніх представників, показань
свідків, письмових і речових доказів,
висновків експертів.

У частині 1 статті 71 КАС України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідно до положень статей 6, 104 КАС
України до адміністративного суду має
право звернутися з адміністративним
позовом особа, яка вважає, що порушено
її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Судом зазначено, що ОСОБА_4 не навів
переконливих доказів на підтвердження
того, що рішення Опішнянської селищної
ради від 20.07.2009 є виконаним та не довів,
що спірне у цій справі рішення, яким
Національному музею-заповіднику
українського гончарства у Опішні
надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, порушує його права та інтереси
у вказаних правовідносинах.

Однак колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
такий висновок передчасним та таким, що
ґрунтується на неповно з'ясованих
обставинах справи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
землеустрій» види робіт із землеустрою
- обстежувальні, вишукувальні,
топографо-геодезичні, картографічні,
проектні та проектно-вишукувальні
роботи, що виконуються з метою
складання документації із землеустрою.

Землеустрій проводиться в
обов'язковому порядку на землях усіх
категорій незалежно від форми
власності в разі надання, вилучення
(викупу), відчуження земельних ділянок
(пункт в) частини 1 статті 20 Закону
України «Про землеустрій»).

У статті 25 цього ж Закону міститься
визначення видів документації із
землеустрою, до яких відноситься,
зокрема, технічна документація із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), згідно з
вимогами частин 1 та 2 статті 55 Закону
України «Про землеустрій», проводиться
відповідно до топографо-геодезичних і
картографічних матеріалів.

Встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
основі технічної документації із
землеустрою, якою визначається
місцеположення поворотних точок меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Кадастрові зйомки, як визначено у
статті 1 Закону України «Про
топографо-геодезичну і картографічну
діяльність» - це комплекс робіт,
спрямованих на вивчення необхідних
топографічних елементів місцевості
щодо пунктів геодезичної мережі
(зокрема меж земельних ділянок з їх
найменуваннями, кількісними та
якісними показниками) і нанесення їх на
планшет для створення планів (карт), що
служать основою для кадастрів.

З доводів Опішнянської селищної ради
та Національного музею-заповідника
українського гончарства у Опішні,
викладених в апеляційних скаргах,
вбачається, що їх представники
посилаються на той факт, що згідно з
ситуаційними планами смт Опішні 2001 та
2012 років землі селищної ради та
Опішнянського музею гончарства є
суміжними з земельною ділянкою,
наданою ОСОБА_5

Проте судом апеляційної інстанції не
надано належної правової оцінки цим
твердженням, і з цього приводу у
судовому рішенні не зазначено жодних
мотивів.

Також необхідним є дослідження
наявного в матеріалах справи
ситуаційного плану смт Опішні та
встановлення його дії на час прийняття
відповідачем спірного у цій справі
рішення.

Після встановлення вказаних обставин
можливо буде з'ясувати чи порушує
рішення Опішнянської селищної ради 5
сесії 6 скликання від 17.06.2011 права та
інтереси ОСОБА_4 відносно земельної
ділянки, отриманої ним за спадкуванням.

За приписами статті 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним
та обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Вказаним вимогам постанова суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Згідно зі статтею 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

У відповідності до вимог частини 4
статті 227 КАС України справа
направляється до суду апеляційної
інстанції для продовження розгляду або
на новий розгляд, якщо порушення
допущені тільки цим судом. В усіх інших
випадках справа направляється до суду
першої інстанції.

З врахуванням того, що у справі
необхідно досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені у
судовому рішенні, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку про його
скасування та направлення справи до
суду апеляційної інстанції на новий
розгляд.

Під час нового розгляду справи судам
необхідно повно та всебічно з'ясувати
всі обставини справи, вірно
застосувати норми матеріального та
процесуального права, що регулюють
спірні правовідносини та ухвалити
законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС
України, суд,-

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14 листопада
2012 року - скасувати.

Справу направити до суду апеляційної
інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: