Справа № 810/2841/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року м. Київ
810/2841/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Панова Г.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Управління
Пенсійного фонду в м. Броварах та
Броварському районі
Київської області

до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Постійно
діючий будівельний поїзд - 2»

про стягнення
заборгованості

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Управління Пенсійного фонду в м.
Броварах та Броварському районі
Київської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Постійно діючий
будівельний поїзд - 2» про стягнення
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах згідно Списку № 2 у
сумі 39834,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за особовим рахунком
відповідача утворився борг з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
списком № 2. Посилаючись на частину
другу Прикінцевих положень Закону
України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та пункт 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Пенсійного фонду України
від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за
№ 64/8663, позивач просить суд стягнути
суму заборгованості з відповідача.

Територіальні органи Пенсійного фонду
України в силу закону здійснюють
функції з контролю за правильністю,
повнотою нарахування і своєчасністю
сплати страхувальниками внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а також стягнення
заборгованості за страховими внесками,
тому позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
сум вказаної заборгованості.

У судове засідання 03.06 2014 уповноважені
представники сторін не з'явились.

Від позивача до суду надійшло
клопотання від 03.06.2014 № 4182/09, в якому
позивач просив суд здійснювати розгляд
справи без участі представників
Управління Пенсійного фонду України в
м. Броварах та Броварському районі
Київської області.

Від відповідача до суду надійшла заява
від 29.05.2014 вих. № 96, в якій відповідач
визнав адміністративний позов в сумі
39834,56 грн. і просив суд розглядати дану
адміністративну справу без участі
представників відповідача в поряду
письмового провадження.

Відповідно до частини четвертої статі
122 Кодексу адміністративного
судочинства України особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

З огляду на приписи вказаної статті,
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 136
Кодексу адміністративного судочинства
України позивач може відмовитися від
адміністративного позову, а відповідач
- визнати адміністративний позов
протягом всього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву. Якщо
відмову від адміністративного позову
чи визнання адміністративного позову
викладено в адресованій суду письмовій
заяві, ця заява приєднується до справи.

Судове рішення у зв'язку з відмовою від
адміністративного позову, визнання
адміністративного позову чи
примирення сторін ухвалюється за
правилами, встановленими статтями 112, 113
цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 112
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі повного визнання
відповідачем адміністративного позову
і прийняття його судом приймається
постанова суду про задоволення
адміністративного позову.

Розглянувши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Постійно діючий
будівельний поїзд - 2» є юридичною
особою, як платник внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України м.
Броварах та Броварському районі
Київської області Київської області.

Як встановлено судом, позивачем
формувались розрахунки фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за період січень -
лютий 2014.

Так, позивачем на підставі розрахунків
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
(список № 2) та частини другої
Прикінцевих положень Закону України
від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визначено розмір витрат,
які підлягають відшкодуванню за
рахунок відповідача у зв'язку з
виплатою та доставкою пенсій, а саме: за
січень 2014 - 14434,06 грн. і лютий 2014 - 25400,50
грн. Вказані розрахунки вручені
уповноваженій особі відповідача.

Загальний розмір витрат Пенсійного
фонду України на виплату і доставку
пенсій за списком № 2 за лютий і січень
2014 року становить 39834,56 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначаються
Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон України від
09.07.2003 № 1058-ІV), зокрема: принципи та
структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню;
платники страхових внесків, їх права та
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками тощо.

Відповідно до частини третьої статті 18
Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхові внески є
цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом. Страхові
внески, згідно зі статтею першою
вказаного Закону - це кошти відрахувань
на соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

Пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України від 09.07.2003 №
1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» передбачено, що
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за
віком на пільгових умовах, незалежно
від місця останньої роботи за списком
№ 1 і за списком № 2, визначено, зокрема
підпунктами «а» і «б» - «з» частини
першої статті 13 Закону України від
05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення».

Проте, до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди підпунктом 1 пункту
2 розділу XV «Прикінцеві положення»
Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що вказаним
особам пенсії призначаються за нормами
цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення». У цьому випадку розміри
пенсій визначаються відповідно до
статті 27 та з урахуванням норм статті 28
цього Закону. При цьому зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності цим Законом.

У свою чергу, статті 27, 28 Закону України
від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» регламентують розмір та
порядок визначення пенсії за віком, а
також мінімальний розмір пенсії за
віком.

Порядок відшкодування
страхувальниками витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених на
пільгових умовах, визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженою постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №
21-1.

Відповідно до приписів пункту 6.4
вказаної Інструкції Пенсійний фонд
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, які надсилає
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій, визначає
розмір сум до відшкодування на
поточний рік.

Підприємства відповідно до вимог
пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го
числа повинні вносити до Пенсійного
фонду України зазначену в повідомленні
місячну суму фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Згідно з Положенням про Пенсійний фонд
України, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 №
1261, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
який здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку головні
управління Фонду в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, управління в районах,
містах і районах у містах. Кошти
Пенсійного фонду України, що
зараховуються на єдиний рахунок Фонду
і зберігаються на окремих рахунках
його органів в уповноваженому банку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, обслуговують органи
Державного казначейства.

Таким чином, територіальні органи
Пенсійного фонду України у відносинах
із страхувальниками та застрахованими
особами з приводу виплати пенсій або
стягнення заборгованості власної
правосуб'єктності не мають, а діють від
імені Пенсійного фонду України в межах
повноважень, які поширюються на
територію відповідної
адміністративної одиниці.

Оскільки відповідач є боржником
Пенсійного фонду України і знаходиться
на території адміністративної одиниці,
на яку поширюються повноваження
позивача, дії позивача щодо стягнення
заборгованості на користь Пенсійного
фонду України є правомірними.

З огляду на викладене, і з урахуванням
визнання позову, адміністративний
позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Позивач не надав суду
доказів понесення ним судових витрат,
тому підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 112, 122, 158 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Постійно діючий
будівельний поїзд - 2» (код ЄДРПОУ - 01354697)
на користь Управління Пенсійного фонду
в м. Броварах та Броварському районі
Київської області заборгованість з
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
на пільгових умовах за списком № 2 у
сумі 39834 (тридцять дев'ять тисяч
вісімсот тридцять чотири) грн. 56 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Панова Г. В.