Справа № 826/20983/13-а
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікея-ЛТД» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 14 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікея-ЛТД» до
Київської міжрегіональної митниці
Митний пост «Столичний» Міндоходів,
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, за участю третіх осіб
Інспектора Митного посту «Столичний»
Міндоходів Грищенко Наталії
Володимирівни, Приватного
підприємства «НЄВ» про визнання
незаконним та скасування рішення
Митного посту «Столичний» Міндоходів
України, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю «Нікея-ЛТД»
звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Митний пост «Столичний»
Міндоходів, Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача:
інспектор Митного посту «Столичний»
Міндоходів Грищенко Наталія
Володимирівна, Приватне підприємство
«НЄВ», в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Митного посту «Столичний»
Міндоходів України № 100270000/2013/300485/2 від
26.11.2013 р. про коригування митної
вартості товарів;

- зобов'язати Митний пост «Столичний»
Міндоходів та Київську міжрегіональну
митницю Міністерства доходів і зборів
України солідарно повернути
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Нікея-ЛТД» надану в
порядку розділу Х Митного кодексу
України фінансову гарантію у розмірі 241
889,10 гривень.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 березня 2014 року адміністративний
позов задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Митного посту «Столичний» Міндоходів
України № 100270000/2013/300485/2 від 26 листопада
2013 року про коригування митної
вартості товарів. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів та
позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю «Нікея-ЛТД» подали
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просять скасувати вищезазначене
рішення та постановити нове,
відповідач просить у задоволені позову
відмовити, а позивач позовні вимоги
задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційних скарг, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Судом першої інстанції встановлено, що
між юридичною особою - резидентом
України ТОВ «Нікея-ЛТД» та компанією
«RANG DONG LIGHT SOURCE AND VACUUM FLASK JOINT STOCK COMPANY (RALACO)»
Ханой, В'єтнам укладено контракт
поставки товарів № 0015/1 від 19.06.2012 року,
відповідно до умов якого, Продавець
продає, а Покупець купує
електротехнічну продукцію на умовах FOB-
Хайфонг згідно міжнародних правил
інтерпретації комерційних термінів
ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року.

Згідно зазначеного договору позивачем
ввезено на територію України лампи
розжарювання електричні загального
призначення потужністю не більш як 200
Вт та напругою 220В. Всього 228 500 шт.
Торгівельна марка -ELECTRUM, країна
виробництва В'єтнам, RANG DONG LIGHT SOURCE AND VACUUM
FLASK JOINT STOCK COMPANY.

Юридична особа - резидент України
Приватне підприємство «НЄВ» є
декларантом ТОВ «Нікея-ЛТД» і здійснює
представництво інтересів імпортера
перед службовими особами органів
доходів і зборів України.

На митну територію України було
ввезено товарів митною вартістю 218 855,40
грн., що було підтверджено
товаросупровідними документами та
зазначено декларантом у декларації
митної вартості № 100270000/2013/185555 від
26.11.2013 року.

26.11.2013 року уповноважена особа
декларанта одержала рішення Митного
посту «Столичний» Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України від 26.11.2013 року
№ 100270000/2013/30485/2 про коригування митної
вартості товарів у зв'язку з
неточностями та розбіжностями в
наданих документах. Митна вартість
товару визначена за подібним за
якісними характеристиками товаром,
митне оформлення якого уже здійснене
за митною декларацією від 05.09.2013 року №
100270000/2013/176530.

На виконання вимог cт. 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснено під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки розрахунку, здійсненого
декларантом, та перевірки наявності
або відсутності застережень щодо
застосування методу визначення митної
вартості за ціною договору (контракту).

Відповідно до п. 4 cт.54 Митного кодексу
України здійснено контроль наявності в
підтверджуючих документах усіх
відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості. В результаті такого контролю
встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, не містять всіх даних
відповідно до обраного методу
визначення митної вартості, а саме в
декларації митної вартості, в рахунку
на перевезення не вказуються витрати,
понесені покупцем на навантаження,
вивантаження, перевантаження і
перевалку товарів згідно з вимогами ст.
267 Митного кодексу України, наданий
рахунок №1311024 від 20.11.13 не відповідає
вимогам наказу Міністерства фінансів
України від 24.05.2012 №599 (реєстрація в
Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за
№984/21296).

Відповідач при визначенні митної
вартості товару скористався cт. 33
Митного кодексу України, відповідно до
якої органи доходів і зборів
використовують інформаційні ресурси,
що знаходяться у їх віданні, створені,
оброблені і накопичені в інформаційних
системах та складаються з відомостей,
що містяться у документах, які
надаються під час проведення митного
контролю та митного оформлення
товарів, транспортних засобів, та інших
документах.

За таких обставин відповідач вважає
неприйнятним застосування методів
визначення митної вартості за ціною
договору.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо ідентичних товарів
не був використаний у зв'язку з
відсутністю даних щодо вартості
операцій з ідентичними товарами,
скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки та партії
товару (кількості). Митну вартість
товару, що імпортується скориговано за
застосуванням методу 2 відповідно до cт.
60 Митного кодексу України.

Визначена митна вартість товару
ґрунтується на митній вартості товару,
подібного за якісними
характеристиками, митне оформлення
якого уже здійснене за митними
деклараціями від 05.09.2013 року №
100270000/2013/176350.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з повозом про
визнання його протиправним та
скасування, стягнення коштів.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ст. ст. 49-50 Митного
кодексу України, митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною 2 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, визначається відповідно до
глави 9 «Методи визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування» Митного кодексу України.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом; 2)
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; 3) нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації.

Відповідно до частин 1-2 ст. 53 Митного
кодексу України, у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Колегією суддів встановлено, що
позивачем були подані до Митного посту
«Столичний» наступні документи:

- зовнішньоекономічний контракт
поставки товарів № 0015/1 від 19.06.2012 р.;

- декларація митної вартості №
100270000/2013/185555 від 26.11.2013 р;

- експертний висновок Київської
торгово-промислової палати № Ц-2673 від
22.11.2013 р.;

- рахунок № 1311024 від 20.11.2013 р.;

- вантажно-митна декларація №
100270000/2013/485645 від 27.11.2013 р.;

- копія коносаменту (білу) від 10.10.2013 р.
щодо перевезення морським транспортом
контейнеру KKU7127504;

- копія сертифікату відповідності №
31167273 від 21.10.2013 р. з відміткою
Посольства України у Соціалістичній
республіці В'єтнам про справжність
підпису у ньому;

- пакувальний лист № NK-RD 02/2013 від 07.10.2013
р.;

- прайс-лист;

- копія проформи - інвойсу № NK-RD 02/2013 від
12.09.2013 р.;

- специфікація-додаток від 12.06.2012 р. до
контракту № 0015/1 від 19.06.2012 р.;

- копія додаткової угоди № 1 від 12.06.2012 р.
до контракту № 0015/1 від 19.06.2012 р.;

- витяги з каталогу по товару,
визначеному в ВМД 100270000/2013/185555;

- платіжне доручення від 27.11.2013 р. № 2734
про сплату фінансової гарантії в
розмірі 77000,00 грн.;

- платіжне доручення від 22.11.2013 р. № 2731
про сплату податків в розмірі 70000,00 грн.;

- платіжне доручення від 08.11.2013 р. № 2699
про сплату податків в розмірі 50 000,00
грн.

В пункті 20 декларації митної вартості
№ 10270000/2013/185555 від 26.11.2013 р. зазначено, що
витрати на транспортування до
Іллічівського морського торговельного
порту по території України становили 15
313,65 грн., і є складовими митної
вартості, серед документів, поданих до
Митного посту «Столичний» Міндоходів,
був рахунок-фактура (рахунок) № 1311024 від
20.11.2013 р. про сплату 15 313,65 грн. про
компенсацію витрат комісіонера ТОВ
«Соул Лоджистікс» та комісійної плати.
В рахунку зазначено, що платіж
пов'язаний з контейнером KKU7127504, в якому
знаходились товари, які перевозились
до України з В'єтнаму.

Як вбачається в рахунку № 1311024 від
20.11.2013 р. зазначено дві особи: ТОВ
«Нікея-ЛТД» та ТОВ «Соул Лоджистікс».
Платником у нього зазначено ТОВ
«Нікея-ЛТД», предметом його оформлення
є контейнер KKU7127504.

Тобто, з наведеного вбачається, що
рахунок містить найменування
призначення платежу «Компенсація
витрат комісіонера» та «Комісійна
плата», суму платежу, а також
банківські реквізити ТОВ «Соул
Лоджистікс».

Рахунок №1311024 від 20 листопада 2013 року
містить: найменування підприємства,
від імені якого він складений - ТОВ
«Соул Лоджистікс», назву документа,
форми - рахунок; дату і місце складання -
20/11/13 p., тобто 20 листопада 2013 року, 65068, м.
Одеса, вул. Довженка, 6, оф.1; зміст і
обсяг господарської операції -
компенсація витрат комісіонера та
комісійна плата; одиниця виміру
господарської операції - по одній,
особистий чи електронний підпис або
інші дані, що мають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
підпис, скріплений печаткою ТОВ «Соул
Лоджистікс».

Таким чином з даного рахунку можливо
встановити одержувача платежу,
платника та призначення платежу.

З огляду на викладене, колегія суддів
повністю погоджується з позицією суду
першої інстанції в тому, що в рахунку
немає посад і прізвищ осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення, оскільки сторонами
господарських операцій є юридичні
особи, а не фізичні, а відповідно у
юридичних осіб немає і не може бути
посад і прізвищ.

Разом з цим, Наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 2012 року №
599, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 18 червня 2012 року за №
984/21296, було затверджено Правила
заповнення декларації митної вартості,
у розділі III яких зазначено наступне:

Щодо «Пункту» «а» графи 16, то в таку
зазначаються витрати, понесені
покупцем на комісійні та брокерську
винагороду, за винятком комісійних за
закупівлю, що є платою покупця своєму
агентові за надання послуг, пов'язаних
із представництвом його інтересів за
кордоном для закупівлі оцінюваних
товарів.

Оскільки станом на 26 листопада 2013 року
ТОВ «Нікея-ЛТД» не понесла на комісійні
та брокерську винагороду витрат в сумі
15,00 грн., то у даний пункт «а» до ДМВ
№10270000/2013/185555 від 26 листопада 2013 року не
було включено жодних даних.

Щодо «Графи 20», то судом першої
інстанції вірно зауважено, що
зазначаються витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України,
витрати відповідно до умов поставки
(графа 3 ДМВ) не були включені до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті (графа 14(a) ДМВ).

Після тексту «Витрати на
транспортування до» зазначається
літерний код альфа -2 відповідно до
Класифікації країн світу країни
(адміністративно-територіальної
одиниці у складі країни, що має власний
літерний код за цією класифікацією), на
території якої міститься географічний
пункт, до якого понесені витрати на
транспортування товарів, наведені у
цій графі, через пропуск-назва цього
географічного пункту, підтвердження
витрат на транспортування декларантом
відповідно до частини другої статті 53
Кодексу подаються транспортні
(перевізні) документи, а також
документи, що містять відомості про
вартість перевезення оцінюваних
товарів. До зазначених документів
можуть належати рахунок-фактура (акт
виконаних робіт (наданих послуг) від
виконавця договору (контракту) про
надання транспортно-експедиційних
послуг, що містить реквізити сторін,
суму та умови платежу, інші відомості,
відповідно до яких встановлюється
належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що
підтверджують факт оплати
транспортно-експедиційних послуг
відповідно до виставленого
рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо
перевезення товарів здійснюється з
використанням власного транспортного
засобу), що містить відомості про
маршрут перевезення, його протяжність
у кілометрах до місця ввезення на митну
територію України та по митній
території України, розмір тарифної
ставки на перевезення за одиницю
виміру (вагу) товару за 1 кілометр
маршруту.

ТОВ «Нікея-ЛТД», зважаючи, що до витрат
на транспортування також відносяться
витрати особи, яка за договором комісії
(доручення, управління тощо) здійснює
транспортне перевезення, до ДМВ
№10270000/2013/185555 від листопада 2013 року
додало виставлений цією особою - ТОВ
«Соул Лоджистікс» рахунок про сплату
таких витрат.

Так, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 53
Митного кодексу України транспортні
(перевізні) документи вважаються
документами, які підтверджують митну
вартість товару, якщо за умовами
поставки витрати на транспортування не
включені у вартість товару, а також
документи, що містять відомості про
вартість перевезення оцінюваних
товарів.

З огляду на це вбачається, що Правилами
заповнення митної декларації не
передбачено імперативу (обов'язкової і
альтернативної до застосування норми)
щодо виду, форми і змісту документів, що
підтверджують витрати на
транспортування декларантом,
відповідно до частини другої статті 53
Кодексу.

Відповідно до умов поставки FOB
Франко-борт (порт відвантаження
зазначений) за правилами Інкотермс, а
також, відповідно до пункту 1.1.
контракту поставки товарів №0015/1 від 19
червня 2012 року (з наступними змінами і
доповненнями), компанія «RANG DONG LIGHT SOURCE AND
VACUUM FLASK JOINT STOCK COMPANY (RALACO)» як продавець
повинно нести всі витрати, в тому числі,
пов'язані з транспортуванням товару,
ризики загибелі або пошкодження товару
до моменту завантаження товару на
судно у в'єтнамському порту Хайфонг (VN
НАІ PHONG).

З огляду на вищевикладене, колегією
суддів вбачається, що позивачем надано
документи, що підтверджують витрати на
транспортування товару, а тому судом
першої інстанції вірно зауважено в
оскаржуваній постанові, що інспектор
Митного посту «Столичний» Міндоходів
України дійшов помилкового висновку
про обов'язок подання декларантом
транспортних та перевізних документів,
в порушення положень п.6 ч.2 ст.53 Митного
кодексу України.

Слід також, зауважити, що згідно п. 3 ч. 2
ст. 55 Митного кодексу України, прийняте
органом доходів і зборів письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених ч.
3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання
яких митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звертався із запитами до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів щодо надання інформації (№
404/1 від 29.11.2013 р., № 404 від 29.11.2013 р., № 403
від 29.11.2013 р.), в тому числі щодо надання
відповідей відносно того, чому не було
витребувано у позивача додаткових
документів, однак, реагування на
звернення позивача з боку вказаного
відповідача не було.

Оскільки у оскаржуваному рішенні
відсутній перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених ч.
3 ст. 53 Митного кодексу України, рішення
про коригування митної вартості від 26
листопада 2013 року № 100270000/2013/30485/2 не
відповідає, передбаченим законом
вимогам, а, отже, є протиправним та
підлягає скасуванню.

Таким чином доводи апеляційної скарги
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Щодо апеляційної скарги ТОВ
«Нікея-ЛТД», то колегія суддів
зазначає, що позовна вимога про
зобов'язання Митного посту «Столичний»
Міндоходів та Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України солідарно
повернути ТОВ «Нікея-ЛТД» надану в
порядку розділу Х Митного кодексу
України фінансову гарантію в розмірі 241
889,10 гривень є втручанням в
дискреційні повноваження митного
органу, внаслідок чого в цій частині
позовних вимог судом першої інстанції
правомірно відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до статті 200 КАС України -
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікея-ЛТД» -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 14 березня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 30.05.2014
року.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.