Справа № 175/590/14-а
Суддя: Бойко О. М.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-175/590/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

судді Бойко О.М.

при секретарі Карпенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт. Ювілейне
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України в Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області про
визнання неправомірними дій, УПФ
України в Дніпропетровському районі
щодо неврахування у складі заробітної
плати при розрахунку розміру пенсії
державного службовця сум матеріальної
допомоги на оздоровлення до щорічної
відпустки, допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, сум
індексації заробітної плати,
компенсації за невикористану
відпустку, виплати грошової винагороди
відповідно до постанови КМУ від 24.02.2003
р. №212; спонукання до вчинення певних
дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із
зазначеним позовом і просила визнати
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області щодо
неврахування при розрахунку розміру її
пенсії інших виплат, на які
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Також просила зобов'язати
УПФ України в Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області
здійснити розрахунок та виплату їй
пенсії з 13.01.2010 року з урахуванням у
складі заробітку «Інших виплат», до
яких віднесені суми грошової
винагороди державним службовцям за
сумлінну безперервну працю в органах
державної влади, зразкове виконання
трудових обов'язків, матеріальної
допомоги на оздоровлення, допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
індексації заробітної плати, заявлені
уточнюючий довідкою Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровської області від 22.07.2013
№04-11-05-19/9050.

Позивачка у судовому засіданні
підтримала позовні вимоги та просила
їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, надавши письмові
заперечення у яких вважав позов не
обґрунтованим, безпідставним та таким,
що не підлягає задоволення, тому
просили відмовити позивачці у повному
обсязі.

Вислухавши пояснення позивачки,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 13 січня 2010 року
вийшла на пенсію державного службовця
відповідно до ЗУ «Про державну службу»
з посади заступника начальника
управління - начальника відділу
звітності та координації діяльності
органів внутрішнього фінансового
контролю управління організаційної
роботи контрольно-ревізійного
управління в Дніпропетровської
області.

Згідно з листом Міністерства юстиції
України від 27.02.2012 року №1312-0-26-12
відповідно до пункту 1 Указу Президента
України «Про оптимізацію органів
виконавчої влади» від 09 грудня 2010 року
№1085/2010 за результатами реорганізації
Головного контрольно-ревізійного
управління України утворена Державна
фінансова інспекція України.

На підставі чого, для призначення
розміру пенсії, управлінням Пенсійного
фонду України в Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області була
затребувана довідка про заробіток за
останні 24 календарні місяці роботи
перед зверненням за пенсією за період з
01.01.2008 року по 31.12.2009 року без урахування
«Інших виплат» до яких віднесені
матеріальна допомога на оздоровлення
до щорічної відпустки, допомога на
вирішення соціально-побутових питань,
індексація заробітної плати,
компенсація за невикористану
відпустку та виплата грошової
винагороди відповідно до постанови КМУ
від 24.02.2003 р. №212 «Про затвердження
порядку видачі грошової винагороди
державним службовцям за сумлінну
безперервну працю в органах державної
влади, зразкове виконання трудових
обов'язків», з яких справлялися
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Як вбачається із заявленої довідки про
заробітну плату від 22.07.2013 року
№04-11-05-19/9050 відмова у здійсненні
позивачці розрахунку розміру пенсії з
урахуванням отримуваних нею виплат, з
яких нараховані та сплачені страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, зменшує розмір
пенсії гарантований позивачці
державою на 1834,32 грн. (48915 : 24 міс.) х 90% (за
вилученням сум компенсації за
невикористану відпустку виплачених у
грудні 2008 року в сумі 2385,30 грн. та у
грудні 2009 року в сумі 1500,80 грн., з яких
відповідно до постанови КМУ від 18.05.1998
року №697 не повинен був справлятися
збір на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування).

Такі дії Відповідача є протиправними і
такими, що порушують норми чинного
законодавства, зокрема конституційні
права ОСОБА_1 на більший розмір пенсії.
Зокрема, пенсійні відносини Позивачки
врегульовані статтею 37 Закону України
«Про державну службу».

Частиною другою статті 37 Закону
України «Про державну службу» (у
редакції чинній на час виникнення
спірних відносин) встановлено, що
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, без обмеження граничного
розміру пенсії, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державної служби. Тобто,
об'єктом з обчислення розміру пенсії
при призначенні пенсії для Позивача є
сума заробітної плати, з якої
справлявся збір на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Стаття 33 Закону України «Про державну
службу», на яку посилається у
відповідач, відмовляючи у врахуванні
матеріальної допомоги на оздоровлення
до щорічної відпустки, допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
індексації заробітної плати,
компенсації за невикористану
відпустку та виплати грошової
винагороди відповідно до постанови КМУ
від 24.02.2003 р. №212 «Про затвердження
порядку видачі грошової винагороди
державним службовцям за сумлінну
безперервну працю в органах державної
влади, зразкове виконання трудових
обов'язків» визначає умови оплати
праці державних службовців, а не умови
їх пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 33
Закону України «Про державну службу»
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Згідно з частиною шостою статті 33 цього
ж Закону державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України (частина
сьома статті 33 Закону).

Відповідно до Закону України «Про
оплату праці» від 24.03.1995№108/95-ВР
структура заробітної плати
складається з основної, додаткової та
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 24 лютого 2003 року №212 (в редакції
постанови Кабінету Міністрів України
від 2 жовтня 2003 року №1563) затверджений
Порядок видачі грошової винагороди
державним службовцям за сумлінну
безперервну працю в органах державної
влади, зразкове виконання трудових
обов'язків.

Відповідно до пункту 4 Порядку видачі
грошової винагороди державним
службовцям за сумлінну безперервну
працю в органах державної влади,
зразкове виконання трудових
обов'язків, затвердженого постановою
КМУ від 24 лютого 2003 року №212 сума
грошової винагороди включається до
фонду оплати праці та відповідно до
законодавства враховується під час
визначення бази(об'єкта) для
оподаткування, для нарахування
страхових внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та збору до
Пенсійного фонду.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів
України від 31 травня 2000 року №865 «Про
деякі питання визначення розміру
заробітку для обчислення пенсії»
розмір виплат (крім посадових окладів,
надбавок за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислугу років), що включаються в
заробіток для обчислення пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу", визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією або
за будь-які 60 календарних місяців такої
роботи підряд перед зверненням за
пенсією незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.
Середньомісячна сума зазначених
виплат за 24 або 60 календарних місяців
визначається шляхом ділення загальної
суми цих виплат за 24 календарні місяці
роботи підряд перед зверненням за
пенсією чи за 60 календарних місяців
роботи підряд відповідно на 24 або на 60.

Так, наявність у Позивачки права на
отримання грошової винагороди, як
державним службовцем, за сумлінну
безперервну працю, підтверджено
витягом з Додатку 1 до наказу КРУ в
Дніпропетровської області від 02.12.2008 р.
№710-о «Про виплату грошової винагороди
державним службовцям».

Відповідно до частини другої статті 35
Закону України «Про державну службу»
державним службовцям надається
щорічна відпустка тривалістю 30
календарних днів, якщо законодавством
не передбачено більш тривалої
відпустки, з виплатою матеріальної
допомоги.

Виплата матеріальної допомоги на
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань визначена
законом, а повноваження щодо
встановлення конкретних розмірів
посадових окладів, матеріальної
допомоги, доплат делеговані Уряду
України.

Відповідно до абз.4 пункту 2 Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.07.2003 №1078 індексації підлягає
оплата праці найманих працівників
підприємств, установ, організацій у
грошовому виразі, яка включає оплату
праці за виконану роботу згідно з
тарифними ставками (окладами) і
відрядними розцінками, доплати,
надбавки, премії, гарантійні та
компенсаційні виплати, передбачені
законодавством, а також інші
компенсаційні виплати, що мають
постійний характер.

Індексація заробітної плати являє
собою дохід, з якого відповідно до
статті 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів
відповідно до діючого законодавства на
день одержання заробітку (виплат,
доходу).

Як вбачається з матеріалів справи,
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 14 лютого 2011 року № 5-1 «Про
виконання рішення окружного
адміністративного суду міста Києва по
справі №2а-4753/2670» затверджена нова
форма довідки про складові заробітної
плати, яка подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу», якою
передбачено, що грошова винагорода, як
державному службовцю, за сумлінну
безперервну працю відповідно до
постанови КМУ від 24 лютого 2003 року №212,
матеріальна допомога на оздоровлення,
допомога на вирішення
соціально-побутових питань, індексація
заробітної плати є складовими
заробітної плати. При цьому чітко
передбачено, що із усіх виплат, які
вказані в цій довідці нараховувалися і
сплачувалися страхові внески, що
вказує на необхідність пенсійному
органу врахувати позивачці «Інші
виплати», а з 01.01.2011 року - єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Крім того, уточнююча довідка Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровської області від 22.07.2013 р.
№04-11-05-19/9050 підтверджує, що на всі
виплати, включені в довідку, нараховані
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011 р. - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Верховний Суд України своєю постановою
від 20 лютого 2012 року звертає увагу на
перевагу в застосуванні норм права
спеціальних норм, визначають виплати
(доходи) для обчислення пенсії: статті 66
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та статті 41 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Стаття 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачає включення до
заробітку для обчислення пенсії всіх
видів оплати праці (виплат, доходу), на
які відповідно до Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини Фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу(прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
доходу), з яких справляються страхові
внески(збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

За приписами частини другої статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Згідно з ч.2 статті 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний врахувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Викладена вище правова позиція
Верховного суду України міститься у
постанові, прийнятій за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 КАС
України, тому є обов'язковою до
застосування судом під час розгляду
адміністративної справи.

Відповідно до вимог частин 2 та 3 статті
99 КАС України (в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи був встановлений шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислювався з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами могли встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
було встановлено інше, обчислювалися з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Про порушення своїх прав позивач
дізналася у серпні 2013 року, отримавши
лист від 29.08.2013 року №2696/04/35 «Про
відмову в перерахунку пенсії як
державному службовцю» - про відмову у
розрахунку розміру пенсії з
урахуванням сум грошової винагороди
державним службовцям за сумлінну
безперервну працю в органах державної
влади, зразкове виконання трудових
обов'язків (постанова КМУ від 24 лютого
2003 року №212), матеріальної допомоги на
оздоровлення, допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати.

Таким чином, позивачка звертається до
суду у шестимісячний строк,
встановлений ст. 99 КАС України.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» суми пенсії не
одержані своєчасно з вини органу, що
призначає або виплачує пенсію,
виплачує за минулий час без обмеження
будь-яким строком.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України з
Державного бюджету України на користь
позивачки підлягає стягненню сума
судового збору в розмірі 73,08 грн.,
сплачена нею при подачі позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.33,35,37 ЗУ «Про державну службу»,
ст.41 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», ст. 4 ЗУ
«Про збір та облік єдиного податку на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», ст. 66 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення», ст.ст.
8,9,17,19,94,159,161, 162,244-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області щодо
неврахування при розрахунку розміру
пенсії ОСОБА_1 інших виплат, на які
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області
здійснити розрахунок та виплату пенсії
ОСОБА_1 з 13.01.2010 року з урахуванням у
складі заробітку «Інших виплат», до
яких віднесені суми грошової
винагороди державним службовцям за
сумлінну безперервну працю в органах
державної влади, зразкове виконання
трудових обов'язків (постанова КМУ від
24 лютого 2003 року №212), матеріальної
допомоги на оздоровлення, допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
індексації заробітної плати, заявлені
уточнюючий довідкою Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровської області від 22.07.2013
№04-11-05-19/9050.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1), судовий
збір в розмірі 73,08 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський районний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня її проголошення.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
О.М. Бойко