Справа № 2а-29/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року
Справа № 23842/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Губач Х.І.

з участю позивача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Департаменту містобудування
Львівської міської ради на постанову
Залізничного районного суду м.Львова
від 01 березня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Департаменту
містобудування Львівської міської
ради за участю третьої особи -
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити дії,-

В С Т А Н О В
И Л А:

01.07.2009 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання
протиправними дій Департаменту
містобудування Львівської міської
ради щодо відмови у затвердженні акта
державної приймальної комісії про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта - частини
індивідуального житлового будинку по
АДРЕСА_1 та зобов'язання відповідача
затвердити вказаний акт шляхом видачі
та підписання наказу про затвердження
такого.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що акт
державної приймальної комісії від
05.11.2008 року був підписаний загалом
всіма членами комісії, проте
відповідач відмовляється
затверджувати такий, вказуючи на
зауваження юридичного управління,
зокрема на відсутність дозволу на
будівництво об'єкта містобудування і
документа, який би засвідчував право
власності чи користування земельною
ділянкою, на якій здійснено спірну
добудову.

Постановою Залізничного районного
суду м.Львова від 01 березня 2011 року
адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії
Департаменту містобудування
Львівської міської ради про відмову у
затвердженні акта державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта - частини індивідуального
житлового будинку по АДРЕСА_1.
Зобов`язано Департамент
містобудування Львівської міської
ради затвердити акт державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта - частини індивідуального
житлового будинку по АДРЕСА_1, шляхом
видачі та підписання наказу про
затвердження акта державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта - частини індивідуального
житлового будинку по АДРЕСА_1.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що ними було підготовлено проект
наказу «Про затвердження акта
державної приймальної комісії про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта - частини
індивідуального житлового будинку по
АДРЕСА_1», про те акт затверджений не
був, оскільки позивач не додав
документи, що засвідчує право
власності чи право користування
земельною ділянкою.

У ході апеляційного розгляду позивач
ОСОБА_1 надав пояснення та просить
відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
проведена ОСОБА_1 реконструкція його
частини будинку АДРЕСА_1 відповідає
будівельним і санітарним нормам та не
порушує права сусідів, зокрема ОСОБА_2,
яка не заперечує проти здійсненої
позивачем добудови /а.с.41/, чи інших
осіб, що підтверджено актом державної
приймальної комісії, який був
підписаний 05.11.2008 р. всіма членами
комісії, а дії Департаменту
містобудування Львівської міської
ради про відмову у затвердженні акта
державної приймальної комісії про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта є неправомірними.

Проте, колегія суддів вважає, що даний
висновок суду першої інстанції не
можна визнати обґрунтованим.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 1998 р.
являється співвласником житлового
будинку АДРЕСА_1, в якому йому належить
на праві власності квартира АДРЕСА_1
/а.с.29/.

Маючи намір провести розширення
належної йому частини вказаного
житлового будинку за рахунок
прибудови, самочинно розпочав
реконструкцію такої, за що 29.01.2002р. був
притягнутий до адміністративної
відповідальності і сплатив 102 грн.
штрафу /а.с.20, 21/.

Відповідно до вимог ст. 100 ЖК України,
переобладнання і перепланування
жилого будинку допускається з дозволу
виконавчого комітету місцевих рад.

Так, ОСОБА_1, згідно розпорядження
голови Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
від 30.04.2002 р. за № 391 /а.с.22/, було надано
дозвіл на продовження робіт по
реконструкції належної йому частини
будинку з розширенням за рахунок
двоповерхової прибудови «А-2» розм..
9,80X3,0м.

Крім цього, позивачу були надані
відповідні дозвільні документи щодо
продовження розпочатої реконструкції,
зокрема, погодження проекту самовільно
проведеної реконструкції та
відповідності його нормативним актам,
що підтверджується листом Управління
архітектури та містобудування від
25.10.2005 р. /а.с.18/, а також погодження
архітектурно- планового завдання від
14.11.2002 р. /а.с. 25/, дозвіл на виконання
будівельних робіт інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю від 21.03.2006 р. /а.с.19/, погодження
технічних умов на водопостачання та
водовідведення, газифікацію,
підключення потужності /а.с.26-28/ та
експертний висновок управління
державної пожежної охорони, що
порушень вимог пожежної безпеки у
проектно-кошторисній документації на
прибудову не виявлено /а.с.24/.

Відтак, позивач 04.03.2008 р., після
закінчення реконструкції, звернувся до
Департаменту містобудування
Львівської міської ради із заявою про
призначення державної приймальної
комісії, що була створена на підставі
наказу директора Департаменту від
08.10.2008 р. /а.с. 12/. Комісією встановлено,
що всі роботи з реконструкції належної
позивачу частини будинку АДРЕСА_1
виконані згідно державних будівельних
норм, недоробок та дефектів у проектній
та виконаній документації не виявлено.
Акт державної приймальної комісії був
підписаний 05.11.2008 р. всіма членами
комісії /а.с.31-32/.

Департаментом містобудування
Львівської міської ради відмовлено у
затвердженні акта державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта - частини індивідуального
житлового будинку на АДРЕСА_1 /а.с. 10/, з
посиланням на зауваження юридичного
управління /а.с.11/.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
основи містобудування» експлуатація
не прийнятих у встановленому
законодавством порядку об'єктів
забороняється, а закінчені
будівництвом об'єкти підлягають
прийняттю в експлуатацію в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, зокрема постановою Кабінету
Міністрів України від 22 вересня 2004 р. №
1243 «Про Порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів», із складанням державною
приймальною комісією акту про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22 вересня 2004 р. № 1243 «Про Порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів» передбачено, що
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів полягає у
підтвердженні державними приймальними
комісіями готовності до експлуатації
закінчених будівництвом об'єктів.

За результатами роботи державної
приймальної комісії складається Акт
про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта. Акт
державної приймальної комісії
підлягає затвердженню у 15-денний строк
органом виконавчої влади чи органом
місцевого самоврядування, що утворив
цю комісію.

Підписаний і затверджений акт
державної приймальної комісії про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта є підставою для
укладення договорів про постачання на
цей об'єкт необхідних для його
функціонування ресурсів води, газу,
тепла та електроенергії і включення
даних про цей об'єкт до державної
статистичної звітності.

Ухвалою Львівської міської ради від
19.12.2006 р. №219 «Про розмежування
повноважень між виконавчими органами
Львівської міської ради» до
повноважень Департаменту
містобудування Львівської міської
ради належить призначення державних
приймальних комісій про прийняття в
експлуатацію завершених будівництвом
об'єктів; прийняття в експлуатацію
завершених будівництвом об'єктів та
затвердження актів державних
приймальних комісій про прийняття в
експлуатацію завершених будівництвом
об'єктів - для фізичних осіб

Наказом Департаменту містобудування
Львівської міської ради від 08.10.2008 р.
№723 «Про призначення державної
приймальної комісії для прийняття в
експлуатацію частини індивідуального
житлового будинку на АДРЕСА_1»
призначено державну приймальну
комісію.

Департаментом містобудування
Львівської міської ради підготовлено
проект наказу «Про затвердження акта
державної приймальної комісії про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта - частини
індивідуального житлового будинку на
АДРЕСА_1», проте акт затверджений не
був,оскільки ОСОБА_1 не додав
документ,що засвідчує право власності
чи право користування земельною
ділянкою.

Відповідно до ч.3 ст.29 Закону України
«Про планування і забудову територій»
до заяви про визнання дозволу на
будівництво додається документ, що
засвідчує право власності чи право
користування земельною ділянкою.
Дозвіл на будівництво об'єкта
містобудування не є документом, що
засвідчує право власності чи право
користування (оренди) земельними
ділянками.

Колегія суддів погоджується з доводами
апелянта, що у заявника не було жодних
прав на земельну ділянку,де
здійснювалось самочинне будівництво, а
тому інспекція Державного
архітектурно - будівельного контролю
неправомірно видала дозвіл на
виконання будівельних робіт.

Згідно ст. 24 Закону України «Про
планування і забудову територій»
фізичні та юридичні особи, які мають
намір здійснити будівництво об'єктів
містобудування на земельних ділянках,
що належать їм на праві власності чи
користування, зобов'язані отримати від
виконавчих органів відповідних рад,
Київської та Севастопольської міської
державної адміністрацій, у разі
делегування їм таких повноважень
відповідними радами, дозвіл на
будівництво об'єкта містобудування
(далі - дозвіл на будівництво).

В ст. 29 Закону України «Про планування і
забудову територій» зазначено, що
дозвіл на виконання будівельних робіт -
це документ, що засвідчує право
забудовника та підрядника на виконання
будівельних робіт, підключення об'єкта
будівництва до інженерних мереж та
споруд, видачу ордерів на проведення
земляних робіт. Дозвіл на виконання
будівельних робіт надається
інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю.
які ведуть реєстр наданих дозволів.

Здійснення будівельних робіт на
об'єктах містобудування без дозволу на
виконання будівельних робіт або його
перереєстрації, а також здійснення не
зазначених у дозволі будівельних робіт
вважається самовільним будівництвом і
тягне за собою відповідальність згідно
з законодавством.

Згідно положення про порядок надання
дозволу на виконання будівельних
робіт, затвердженого наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України від 5 грудня 2000р. № 273 дозвіл на
виконання будівельних робіт з нового
будівництва, реконструкції,
реставрації та капітального ремонту
будинків, споруд та інших об'єктів,
розширення і технічного переоснащення
є документом, що посвідчує право
забудовника (замовника) та
генерального підрядника на виконання
будівельних робіт, у відповідності до
затвердженої проектної документації,
підключення до інженерних мереж та
споруд та надає право відповідним
службам на видачу ордера на проведення
земляних робіт. Дозвіл на виконання
будівельних робіт надається
інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю,
які одночасно ведуть реєстр наданих
дозволів. Виконання будівельних робіт
без вищезазначеного дозволу
забороняється.

Дозвіл інспекції держархбудконтролю
видається на весь термін будівництва
об'єкта (нормативний або передбачений
контрактом). Якщо цей строк не
дотримано, то продовження дії дозволу
встановлюється на строк, що не
перевищує одного календарного року.
Якщо дозвіл на виконання будівельних
робіт не було завчасно продовжено
після закінчення його терміну, то
будівництво вважається самовільним.
Після закінчення терміну дії дозволу
забудовник повинен завчасно подовжити
його в інспекції держархбудконтролю.

Згідно ст. 21 «Про місцеве
самоврядування в Україні» надання
відповідно до законодавства дозволу на
спорудження об'єктів містобудування
незалежно від форм власності належить
до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад.

Згідно ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Якщо власник (користувач) земельної
ділянки заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

В ст. 331 ЦК України зазначено, що до
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

На час виникнення спірних
правовідносин порядок узаконення
самовільно збудованих об'єктів
регулювався рішенням виконавчого
комітету від 04.05.2005р. №406 «Про
затвердження положення про порядок
врегулювання питань самочинного
будівництва у м.Львові» із змінами та
доповненнями.

Відповідно до цього положення
особа,яка здійснила самочинне
будівництво повинна подати документ на
право власності основного об'єкта
майна, споруди; документ на право
користування чи права власності
земельною ділянкою, проте документу
який би засвідчував право власності чи
право користування земельною ділянкою
та документу на право власності на
будинок не подано. Позивач є власником
лише придбаної згідно договору
купівлі-продажу квартири.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку, оскільки при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
та порушено норми процесуального
права.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В
И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту
містобудування Львівської міської
ради задовольнити, а постанову
Залізничного районного суду м.Львова
від 01 березня 2011 року у справі №2-а-29/11
скасувати та прийняти нову, якою в
позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний