Справа № 2а-2711/11/0212
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/45149/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Горбатюка С.А., Сороки
М.О., при секретарі:Головко О.В., за
участю: третьої особи представника
третьої особи ОСОБА_5,
ОСОБА_6,розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
ОСОБА_5 на постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 14 червня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_8 до Вінницької міської ради,
третя особа: ОСОБА_5, про визнання
недійсними та скасування підпункту 1.3
пункту 1 та підпункту 2.3 пункту 2 рішення
Вінницької міської ради від 04 березня
2005 року № 1075, - в с т а н о в и л а:ОСОБА_8
звернулась до суду з позовом до
Вінницької міської ради, третя особа:
ОСОБА_5, про визнання недійсними та
скасування підпункту 1.3 пункту 1 та
підпункту 2.3. пункту 2 рішення
Вінницької міської ради

від 04 березня 2005 року № 1075.

Постановою Ленінського районного суду
м. Вінниці від 15 березня 2012 року у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14 червня 2012
року постанову Ленінського районного
суду м. Вінниці від 15 березня 2012 року
скасовано та прийнято нове рішення,
яким позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Вінницької міської ради в
частині

пунктів 1.3, 2.3 від 04 березня 2005 року №1075
«Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку та передачу
земельних ділянок у власність і
оренду».

Не погоджуючись з постановленим у
справі рішенням апеляційного суду,
ОСОБА_5 звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
апеляційного суду скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню за таких
підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_8 є
власником земельної ділянки НОМЕР_1,

площею 0,0583 га, розташованої на
території садового товариства
«Берізка» П'ятничанського масиву м.
Вінниці.

Земельна ділянка позивача межує із
земельною ділянкою НОМЕР_2, яка
належить ОСОБА_5 на праві приватної
власності на підставі Державного акту
на право приватної власності на
земельну ділянку серії ЯА №819754.

Так, 25 жовтня 2004 року ОСОБА_5 звернулась
до міського голови м. Вінниці із заявою
про надання їй у власність земельної
ділянки та замовила технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку, яка була
виготовлена ДП «Подільське державне
підприємство геодезії, картографії та
кадастру».

Рішенням Вінницької міської ради від 04
березня 2005 року №1075 «Про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельну ділянку
та передачу земельних ділянок у
власність і оренду» ОСОБА_5 безоплатно
передано у приватну власність ділянку
НОМЕР_2 площею 678 кв.м., що знаходиться в
садівничому товаристві «Берізка»
П'ятничанського масиву, для ведення
садівництва.

Вважаючи, що рішення Вінницької
міської ради від 04 березня 2005 року №1075
порушує її права, оскільки прийнято з
порушенням норм земельного
законодавства, позивач звернулась до
суду з цим позовом.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування та державних
органів приватизації щодо земельних
ділянок, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі: приватизації земельних ділянок,
які перебувають у користуванні
громадян; одержання земельних ділянок
внаслідок приватизації державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій;
одержання земельних ділянок із земель
державної і комунальної власності в
межах норм безоплатної приватизації,
визначених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 118 Земельного кодексу
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка),
індивідуального дачного будівництва, у
межах норм безоплатної приватизації,
подають заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті
26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» вирішення
відповідно до Закону питань земельних
відносин є виключно компетенцією
пленарних засідань сільських,
селищних, міських рад.

Згідно з частиною 1 статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Так, судами встановлено, що 03 червня 2010
року прокурором м. Вінниці винесено
протест, який надіслано голові м.
Вінниця з вимогою скасування підпункту
1.3 пункту 1 та підпункту 2.3 пункту 2
рішення Вінницької міської ради № 1075
від 04 березня 2005 року.

Рішенням Вінницької міської ради від 24
червня 2010 року № 2873 вищезазначений
протест прокурора задоволений,
підпункт 1.3 пункту 1 та підпункт 2.3
пункту 2 рішення Вінницької міської
ради № 1075 від 04 березня 2005 року
скасовані.

Разом з тим, постановою Вінницького
апеляційного адміністративного суду

від 08 лютого 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Вінницької міської ради про
скасування рішення Вінницької міської
ради від 24 червня 2010 року № 2873, яка
залишена без змін ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 13
жовтня 2011 року, рішення Вінницької
міської ради від 24 червня 2010 року № 2873 в
частині задоволення протесту
прокурора та скасування підпункту 1.3
пункту 1 та підпункту 2.3 пункту 2
рішення Вінницької міської ради від 04
березня 2005 року № 1075 скасовано.

Крім того, вищезазначеною постановою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 08 лютого 2011
року встановлено, що рішення
Вінницької міської ради

від 04 березня 2005 року № 1075 «Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку та передачу земельних
ділянок у власність і оренду» прийнято
без порушення норм земельного
законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, вірним є висновок суду першої
інстанції, що приймаючи оскаржуване
рішення, відповідач діяв відповідно до
вимог чинного законодавства.

А суд апеляційної інстанції дійшов
помилкового висновку про
протиправність дій відповідача при
внесенні оскаржуваного рішення, а
відтак - безпідставно скасував рішення
суду першої інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню, а
постанова апеляційного суду -
скасуванню, із залишенням в силі
рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14 червня 2012
року у справі - скасувати.

Постанову Ленінського районного суду
м. Вінниці від 15 березня 2012 року у
справі за позовом ОСОБА_8 до Вінницької
міської ради, третя особа: ОСОБА_5, про
визнання недійсними та скасування
підпункту 1.3 пункту 1 та підпункту 2.3
пункту 2 рішення Вінницької міської
ради від 04 березня 2005 року

№ 1075 - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: