Справа № 810/2239/14
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2014 року 810/2239/14
Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді -
Головенко О.Д., розглянувши в порядку
письмового провадження в м. Києві
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до начальника 1-го відділення
відділу прикордонної служби
«Бориспіль -1» Окремого контрольно -
пропускного пункту «Київ» капітана
Власюка Олександра Миколайовича, третя
особа Головний центр обробки
спеціальної інформації Державної
прикордонної служби України про
визнання нечинним та скасування
рішення -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
начальника 1-го відділення відділу
прикордонної служби «Бориспіль -1»
Окремого контрольно - пропускного
пункту «Київ» капітана Власюка
Олександра Миколайовича, третя особа
Головний центр обробки спеціальної
інформації Державної прикордонної
служби України та просить суд визнати
протиправним та скасувати рішення про
відмову в перетині державного кордону
України від 24.03.2014.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказує, що він є громадянином
Російської Федерації, являється
директором по східному регіону ТОВ
«ФОСАГРО - УКРАЇНА» у м. Києві,
однак 24.02.2014, повертаюсь з відпустки до
м. Києва на пункті пропуску
«Бориспіль», його затримали для
перевірки документів співробітники
Державної прикордонної служби України,
в результаті чого відповідачем було
сформовано рішення про відмову
позивачу в перетині державного кордону
України.

На думку позивача спірне рішення є
протиправним, безпідставним та таким,
що порушує його права, передбачені
Законом України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства».

Вважає, що у відношенні до нього, як до
громадянина Російської Федерації,
відсутні будь - які рішення щодо
заборони в'їзду на територію України.

Сторони в судове засідання не
з'явилися. Про час, місце розгляду
повідомленні належним чином. Подали до
суду заяви про розгляд справи у їх
відсутності у порядку письмового
провадження.

У поперньому судовому засіданні
представником відповідача було надано
суду письмові заперечення проти
позову.

В обґрунтування своїх заперечень
вказав, що під час проведення перевірки
в'їзних документів громадянина
Російської Федерації ОСОБА_1
відповідач діяв відповідно до
покладених на нього посадових
обов'язків щодо запобігання та
недопущення в'їзду на територію
України громадян, яким згідно із
законодавством не дозволяється
перетинати державний кордон України
або, що відбулось у даному випадку -
виконувати доручення правоохоронних
органів щодо заборони в'їзду.

На думку відповідача спірне рішення є
правомірним та таким, що винесено
відповідно до вимог чинного
законодавства України.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомленні про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, заслухавши
пояснення представника позивача та
представника відповідача, суд вважає,
що у задоволенні позову слід відмовити,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач є громадянином Російської
Федерації та відповідно до наказу № 41-к
від 26.10.2012 прийнятий на посаду
директора східного регіону ТОВ
«ФОСАГРО - УКРАЇНА» і яку займає до
теперішнього часу.

24.03.2014 повертаючись з відпустки до м.
Києва на рейсі № 1804 сполученням
«Шереметьево - Київ» у пункті пропуску
для повітряного сполучення
«Бориспіль» прикордонним нарядом
«Перевірка документів» під час
проведення перевірки в'їзних
документів у позивача було наявне
доручення уповноваженого органу
«заборона в'їзду в Україну».

На даній підставі відповідачем було
винесено оскаржуване рішення про
відмову в перетинанні державного
кордону України.

Не погоджуючись із вищевказаним
рішенням, позивач звернувся до суду з
даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, що виникли між
сторонами, суд виходить з такого.

Закон України від 03.04.2003 № 661 - ІV «Про
Державну прикордонну службу України»
(надалі - Закон № 661) визначає правові
основи організації та діяльності
Державної прикордонної служби України,
її загальну структуру, чисельність,
функції та повноваження.

Стаття 1 Закону № 661 визначає завдання
Державної прикордонної служби, а саме
щодо забезпечення недоторканності
державного кордону та охорони
суверенних прав України в її виключній
(морській) економічній зоні.

Згідно ст. 2 Закону № 661 основними
функціями Державної прикордонної
служби України є: охорона державного
кордону України на суші, морі, річках,
озерах та інших водоймах з метою
недопущення незаконної зміни
проходження його лінії, забезпечення
дотримання режиму державного кордону
та прикордонного режиму; здійснення в
установленому порядку прикордонного
контролю і пропуску через державний
кордон України та до тимчасово
окупованої території і з неї осіб,
транспортних засобів, вантажів, а також
виявлення і припинення випадків
незаконного їх переміщення; охорона
суверенних прав України в її виключній
(морській) економічній зоні та контроль
за реалізацією прав і виконанням
зобов'язань у цій зоні інших держав,
українських та іноземних юридичних і
фізичних осіб, міжнародних
організацій; ведення розвідувальної,
інформаційно-аналітичної та
оперативно-розшукової діяльності в
інтересах забезпечення захисту
державного кордону України згідно із
законами України «Про розвідувальні
органи України» та «Про
оперативно-розшукову діяльність»;
участь у боротьбі з організованою
злочинністю та протидія незаконній
міграції на державному кордоні України
та в межах контрольованих прикордонних
районів; участь у здійсненні державної
охорони місць постійного і тимчасового
перебування Президента України та
посадових осіб, визначених у Законі
України «Про державну охорону органів
державної влади України та посадових
осіб»; охорона закордонних
дипломатичних установ України;
координація діяльності військових
формувань та відповідних
правоохоронних органів, пов'язаної із
захистом державного кордону України та
пропуску до тимчасово окупованої
території і з неї, а також діяльності
державних органів, що здійснюють різні
види контролю при перетинанні
державного кордону України або беруть
участь у забезпеченні режиму
державного кордону, прикордонного
режиму і режиму в пунктах пропуску
через державний кордон України та в
контрольних пунктах в'їзду - виїзду.

Крім того, ст. 19 Закону № 661 визначено,
що на органи та посадових осіб
Державної прикордонної служби України
покладено обов'язок запобігання та
недопущення в'їзду в Україну осіб, яким
згідно із законодавством не
дозволяється в'їзд в Україну у тому
числі згідно з дорученнями
правоохоронних органів.

На виконання зазначеного обов'язку ст.
20 Закону № 661 органам, підрозділам,
військовослужбовцям, а також
працівникам Державної прикордонної
служби України, які відповідно до їх
службових обов'язків можуть залучатися
до оперативно - службової діяльності,
для виконання покладених на Державну
прикордонну службу України завдань
надається право створювати і
використовувати інформаційні системи,
у тому числі банки даних щодо осіб, яким
згідно із законодавством не
дозволяється в'їзд в Україну або
тимчасово обмежується право виїзду з
України та відповідно не пропускати
через державний кордон України осіб
яким за мотивованим письмовим рішенням
суду та правоохоронних органів не
дозволяється в'їзд в Україну або
тимчасово обмежено право виїзду з
України.

Таким чином в посадових осіб ДПСУ
наявні обов'язок та відповідне право,
закріплені Законом, щодо не пропуску
осіб через державний кордон.

Відповідно ст. 14 Закону України від
05.11.2009 № 1710 - ІV «Про прикордонний
контроль» (надалі - Закону № 1710)
іноземцю або особі без громадянства,
які не відповідають одній чи кільком
умовам перетинання державного кордону
на в'їзд в Україну, зазначеним у ч. 1, 3 ст.
8 цього Закону, відмовляється у
перетинанні державного кордону лише за
обґрунтованим рішенням уповноваженої
службової особи підрозділу охорони
державного кордону із зазначенням
причин відмови.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 8 Закону № 1710 визначено,
що уповноважені службові особи
Державної прикордонної служби України
надають іноземцю, особі без
громадянства дозвіл на перетинання
державного кордону у разі в'їзду в
Україну за умови відсутності щодо
нього рішення уповноваженого
державного органу України про заборону
в'їзду в Україну.

Тобто чинним законодавством України
чітко регламентує порядок здійснення
прикордонного контролю, визначено
підстави для відмови в наданні дозволу
на перетинання державного кордону у
разі в'їзду в Україну іноземцю або
особі без громадянства.

Таке рішення набирає чинності
невідкладно. Рішення про відмову у
перетинанні державного кордону
оформляється у двох примірниках.

Порядком надання Державній
прикордонній службі та виконання нею
доручень уповноважених державних
органів щодо осіб, які перетинають
державний кордон, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.04.2013 № 280 визначено, що доручення
Держприкордонслужбі надаються
уповноваженими державними органами
відповідно до їх компетенції та за
наявності підстав, визначених законом.
Доручення надсилаються на адресу
органу Держприкордонслужби,
визначеного Адміністрацією
Держприкордонслужби (надалі - орган
Держприкордонслужби). Зазначеним
органом Адміністрацією Державної
прикордонної служби України визначено
Головний центр обробки спеціальної
інформації Державної прикордонної
служби України. Виконання доручень
здійснюється в пунктах пропуску через
державний кордон уповноваженими
службовими особами
Держприкордонслужби під час
проведення перевірки документів осіб
на право в'їзду в Україну або виїзду з
України. У разі відмови особі у
перетинанні державного кордону у
зв'язку з виконанням доручення,
уповноваженою службовою особою
підрозділу охорони державного кордону
оформляється відповідно до ст. 14 Закону
України № 1710 рішення про відмову у
перетинанні державного кордону.

З метою визначення послідовності дій
посадових та службових осіб органів
охорони державного кордону, які
здійснюють прикордонний контроль у
разі виявлення в пунктах пропуску осіб,
стосовно яких виконуються доручення
правоохоронних і розвідувальних
органів, і визначення взаємодії
органів охорони державного кордону з
правоохоронними і розвідувальними
органами наказом Адміністрації
Держприкордонслужби від 09.06.2011
№ 412, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 15.08.2011 за № 972/19710,
затверджено Порядок дій посадових осіб
Державної прикордонної служби у разі
виявлення в пунктах пропуску через
державний кордон України осіб,
стосовно яких є доручення
правоохоронних і розвідувальних
органів, та порядок взаємодії органів
охорони державного кордону з
правоохоронними і розвідувальними
органами, у відповідності до якого
обробка інформації (уведення,
записування, зчитування, зберігання,
знищення, приймання, передавання) та
формування баз даних відомостей про
осіб, стосовно яких є доручення
правоохоронних органів (далі -
оперативні бази даних), здійснюються
виключно з використанням інформаційно
- телекомунікаційної системи
прикордонного контролю «Гарт-1»
Державної прикордонної служби України
(надалі - система Гарт-1), яка функціонує
відповідно до Положення про
інформаційно - телекомунікаційну
систему прикордонного контролю
«Гарт-1» Державної прикордонної служби
України, затвердженого наказом
Адміністрації Державної прикордонної
служби України від 30.09.2008 № 810,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 07.11.2008 № 1086/15777.

У разі збігу інформації про особу, яка
перетинає державний кордон України, з
інформацією, що зберігається в
оперативних базах даних системи
«Гарт-1», на моніторі АРМ «Інспектор»
програмно - технічного комплексу
автоматизації прикордонного контролю
«Гарт-1/П» системи «Гарт-1»
відображається повідомлення про такий
збіг із зазначенням інформації про
особу та індексу доручення
правоохоронного органу. У разі збігу
інформації про особу, яка перетинає
державний кордон України, з
інформацією, що зберігається в
оперативних базах даних системи
«Гарт-1», старший прикордонних нарядів
повторно перевіряє наявність в
оперативній базі даних системи «Гарт-1»
інформації про заборону в'їзду в
Україну виявленій особі, особу через
державний кордон не пропускає та
відмовляє їй у перетинанні державного
кордону України. Рішення про відмову в
перетинанні державного кордону
іноземцю або особі без громадянства
оформляється у порядку, визначеному ст.
14 Закону № 1710.

Згідно Положення про
інформаційно-телекомунікаційну
систему прикордонного контролю
«Гарт-1» Державної прикордонної служби
України, затвердженого наказом
Адміністрації Держприкордонслужби
України від 30.09.2008 № 810 «Про
затвердження Положення про
інформаційно - телекомунікаційну
систему прикордонного контролю
«Гарт-1» Державної прикордонної служби
України», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції 07.11.2008 за № 1086/15777
система «Гарт-1» створюється і
використовується з метою своєчасного
та достовірного інформаційно -
аналітичного забезпечення діяльності
підрозділів та органів Державної
прикордонної служби України для
здійснення ними заходів із запобігання
і недопущення в'їзду в Україну або
виїзду з України осіб, яким згідно із
законодавством не дозволяється в'їзд в
Україну або тимчасово обмежено право
виїзду з України, у тому числі згідно з
дорученнями правоохоронних органів, а
також виконання інших завдань у
правоохоронній сфері згідно із
законодавством.

Судом встановлено, що підставою для
відмови у перетині державного кордону
України позивачу - громадянину
Російської Федерації ОСОБА_1 було
дорученнями правоохоронних органів.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду було
витребувано інформацію, а саме
доручення та рішення уповноваженого
державного органу України про відмову
у перетинанні державного кордону на
в'їзд в Україну громадянина Російської
Федерації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з даної інформації
підставою доручення була постанова
заступника голови Служби безпеки
України від 06.03.2014, якою позивачу
заборонено в'їзд в Україну строком на 2
роки.

Дослідивши вказану постанову, суд
встановив, що отриманні Службою
безпеки України відомості щодо
позивача дають підстави вважати, що він
має намір прибути до України для
проведення діяльності на шкоду
національній безпеці України, зокрема
для взяття участі в акціях, пов'язаних з
підготовкою та вчиненням дій,
спрямованих на насильницьку зміну чи
повалення конституційного ладу або
захоплення державної влади, посяганням
на територіальну цілісність і
недоторканість України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Тобто на відповідача, як на посадову
особу покладено відповідні обов'язки
щодо не пропуску іноземців при в'їзді в
України за наявності відповідного
обмеження, виконував свої службові
обов'язки та при наявності
відповідного доручення виніс
відповідне рішення.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Тобто, виходячи з системного аналізу
вищезазначених приписів чинного
законодавства, що регулює питання,
пов'язанні з організацією та
діяльністю Державної прикордонної
служби України, функціями та
повноваженнями, суд вбачає відсутність
порушення норм чинного податкового
законодавства в рішенні про відмову в
перетині державного кордону України
від 24.03.2014

За наведених обставин суд вважає
позовні вимоги не обґрунтованими і
такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122,
159-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо не скасовано,
набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Головенко О.Д.