Справа № 806/562/14
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
Житомир справа № 806/562/14

час прийняття: 15 год. 00 хв.
категорія 8.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панкеєвої В.А.,

за участі секретарів Бондаренко Д.А.,
Шкорботун Ю.О.,

за участі представника позивача
Клинчука І.В.,

за участі представника відповідача
Кужеля З.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Яркон" до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання дій
протиправними, скасування податкового
повідомлення-рішення № від 27.01.2014
та № від 04.02.2014,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Яркон" (далі - ТОВ
"Яркон", позивач) звернулось до суду з
адміністративним позовом, у якому
просило:

- визнати протиправними дії
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області (далі - Житомирська ОДПІ,
відповідач), щодо призначення та
проведення 15.01.2014 на підставі наказу №
1648 від 27.12.2013 та 27.01.2014 на підставі
наказу № 155 від 20.01.2014 документальних
позапланових виїзних перевірок ТОВ
"Яркон", з питань
фінансово-господарських
взаємовідносин по операціям з ТОВ
"Де-Люкс" за період з 01.10.2013 по 30.11.2013;

- визнати протиправними дії
Житомирської ОДПІ щодо внесення в
програмне забезпечення
Автоматизованої системи "Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України" та в
Інформаційно-аналітичну систему
"Податковий блок", висновків акту
документальної позапланової виїзної
перевірки № 114/15-01/31678214 від 15.01.2014 та
висновків акту документальної
позапланової невиїзної перевірки №
343/22-02/31678214 від 27.01.2014;

- зобов'язати Житомирську ОДПІ вчинити
дії щодо вилучення з Автоматизованої
системи "Результати співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України" та з
Інформаційно-аналітичної системи
"Податковий блок" відомості, внесені на
підставі висновків акту перевірки №
114/15-01/31678214 від 15.01.2014 та висновків акту
документальної позапланової невиїзної
перевірки № 343/22-02/31678214 від 27.01.2014 і
поновити в Автоматизованій системі
"Результати співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України" та в Інформаційно-аналітичній
системі "Податковий блок" дані,
задекларовані позивачем щодо
податкових зобов'язань та податкового
кредиту у податкових деклараціях з
податку на додану вартість за період з
01.10.2013 по 30.11.2013;

- визнати недійсними та скасувати
податкові повідомлення-рішення №
від 27.01.2014 та № від 04.02.2014.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що висновки контролюючого
органу зроблені на підставі актів
перевірки № 114/15-01/31678214 від 15.01.2014 та
акту документальної позапланової
невиїзної перевірки № 343/22-02/31678214 від
27.01.2014 є безпідставними та такими, що не
відповідають вимогам чинного
законодавства. А також, дані обліку ТОВ
"Яркон" повинні бути приведенні у
відповідність з даними податкових
декларацій, що були ним подані за
період з 01.10.2013 по 30.11.2013. На думку
позивача відповідач безпідставно
виключив з податкового кредиту по ПДВ
задекларованого позивачем за жовтень
2013 р. суми податку, що були сплачені
продавцем у ціні товару, оскільки всі
первинні документи були оформлені
належним чином та містили обов'язкові
реквізити, а розрахунок за поставлений
скраплений газ проведено у повному
обсязі.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача заперечив
проти позовних вимог та просив суд
відмовити у їх задоволенні, з підстав
викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог, з огляду на
наступні обставини.

Вимога позивача про визнання
протиправними дій відповідача щодо
призначення та проведення
позапланової докуметальної виїзної
перевірки на підставі наказу № 1648 від
27.12.2013 задоволенню не підлягає з огляду
на наступне.

Як визначив Верховний Суд України,
платник податків, який вважає
порушеним порядок та підстави
призначення податкової перевірки щодо
нього, має захищати свої права шляхом
недопуску посадових осіб
контролюючого органу до перевірки.
Якщо ж допуск до проведення перевірки
відбувся, в подальшому предметом
розгляду в суді має бути лише суть
виявлених порушень податкового та
іншого законодавства, дотримання якого
контролюється контролюючими органами.

Отже, саме на етапі допуску до
перевірки платник податків може
поставити питання про
необґрунтованість її призначення та
проведення, реалізувавши своє право на
захист від безпідставного та
необґрунтованого здійснення
податкового контролю щодо себе.
Водночас допуск до перевірки нівелює
правові наслідки процедурних порушень,
допущених контролюючим органом при
призначенні податкової перевірки.

Зазначене узгоджується з приписами ч.1
ст.67 Конституції України, відповідно до
яких кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Тому процедурні порушення, допущені
контролюючим органом при призначенні
та/або проведенні перевірки не можуть
бути обставиною, яка звільняє платника
податків від відповідальності за
невиконання його податкового
обов'язку.

Як видно з матеріалів справи, перевірка
позивача проводилась з відома
директора ТОВ "Яркон" та в присутності
головного бухгалтера.

В судовому засіданні представник
позивача не заперечував факту допуску
посадових осіб контролюючого органу до
проведення вказаної перевірки.

Щодо визнання протиправними дій
Житомирської ОДПІ щодо призначення та
проведення позапланової докуметальної
невиїзної перевірки на підставі наказу
№ 155 від 20.01.2014 суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що наказом
відповідача від 20.01.2014 № 155 призначено
позапланову докуметальну невиїзну
перевірку ТОВ "Яркон" з питань
фінансово-господарських взаєвідносин
з ТОВ "Де-Люкс" за період з 01.10.2013 р. по
30.11.2013 у зв'язку з ненадання у повному
обсязі документального підтвердження
щодо взаємовідносин з ТОВ "Де-Люкс" від
11.01.2014 (а.с.14).

Приписами ст.73 та п.п.78.1.1. п.78.1. ст.78 ПК
України визначено, що контролюючі
органи мають право звернутися до
платників податків та інших суб'єктів
інформаційних відносин із письмовим
запитом про подання інформації
(вичерпний перелік та підстави надання
якої встановлено законом), необхідної
для виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій,
завдань, та її документального
підтвердження.

Такий запит підписується керівником
(заступником керівника) органу
державної податкової служби і повинен
містити перелік інформації, яка
запитується, та документів, що її
підтверджують, а також підстави для
надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації
надсилається платнику податків або
іншим суб'єктам інформаційних відносин
за наявності хоча б однієї з таких
підстав:

1) за результатами аналізу податкової
інформації, отриманої в установленому
законом порядку, виявлено факти, які
свідчать про порушення платником
податків податкового, валютного
законодавства, законодавства у сфері
запобігання та протидії легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби;

2) для визначення рівня звичайних цін на
товари (роботи, послуги) під час
проведення перевірок;

3) виявлено недостовірність даних, що
містяться у податкових деклараціях,
поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу
про ненадання таким платником податків
податкової накладної покупцю або про
порушення правил заповнення
податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим
Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його
надіслано поштою листом з
повідомленням про вручення за
податковою адресою або надано під
розписку платнику податків або іншому
суб'єкту інформаційних відносин або
його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти
інформаційних відносин зобов'язані
подавати інформацію, визначену у
запиті органу державної податкової
служби, та її документальне
підтвердження протягом одного місяця з
дня, що настає за днем надходження
запиту (якщо інше не передбачено цим
Кодексом). У разі коли запит складено з
порушенням вимог, викладених в абзацах
першому та другому цього пункту,
платник податків звільняється від
обов'язку надавати відповідь на такий
запит.

Так, 11.01.2014 Житомирською ОДПІ був
направлений обов'язковий письмовий
запит ТОВ "Яркон" № 256/10/22-02 з проханням
надати протягом 10 робочих днів з дня
отримання запиту пояснення та їх
документальні підтвердження по
взаємовідносинах з ТОВ "Де-Люкс" за
період з 01.10.2013 по 30.11.2013 по видатковій
накладній ТОВ "Де-Люкс" № 17 від 26.10.2013,
податковій накладній № 5 від 26.10.2013, а
також пояснення та їх документальні
підтвердження (завірені належним чином
копії документів) щодо подальшого
продажу товарів, робіт (послуг),
придбаних у ТОВ "Де-Люкс" по вказаних
видатковій та податковій накладних, а
саме: контракти з покупцями, видаткові
накладні, документи на оприбуткування
товарів, робіт (послуг), податкові
накладні, розрахунків коригування,
актів виконаних робіт, реєстри виданих
та отриманих податкових накладних,
бухгалтерські та банківські документи,
що підтверджують стан
взаєморозрахунків з покупцями та інші
документи (а.с.89).

На даний запит позивачем направлено
відповідь від 15.01.2014 за № 3 про те, що ТОВ
"Яркон" в своєму листі за № 1 від 10.01.2014
надав пояснення та додав документальні
підтвердження щодо подальшого продажу
товарів в листопаді 2013, придбаних у ТОВ
"Де-Люкс" згідно видаткової накладної №
17 від 26.10.2013 (а.с.90).

Проте зі змісту відповіді ТОВ "Яркон" за
№ 1 від 10.01.2014 (а.с.87) видно, що
товариством на обов'язковий письмовий
запит контролюючого органу не було
надано пояснення та їх документальні
підтвердження (завірені належним чином
копії документів) щодо подальшого
продажу товарів, робіт (послуг),
придбаних у ТОВ "Де-Люкс", а саме
контракти з покупцями, документи на
оприбуткування товарів, робіт (послуг),
розрахунків коригування, актів
виконаних робіт, реєстри виданих та
отриманих податкових накладних,
бухгалтерські та банківські документи,
що підтверджують стан
взаєморозрахунків з покупцями та інші
документи.

За таких обставин суд вважає, що дії
контролюючого органу щодо призначення
та проведення даної перевірки є
правомірними, оскільки позивачем не
надано всіх копій документів на
обов'язковий письмовий запит від 11.01.2014
за № 256/10/22-0, а тому позовні вимоги в цій
частині задоволенню не підлягають.

Крім того, судом встановлено, що з 27.12.2013
по 11.01.2014 Житомирською ОДПІ проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку ТОВ "Яркон" з питань
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ "Де-Люкс" за
жовтень 2013 року, за наслідками якої
складено акт від 15.01.2014 № 114/15-01/31678214
(а.с.17-25).

За висновками акту перевірки
відповідачем встановлені слідуючі
порушення:

- відсутність об'єкту оподаткування
податком на додану вартість, який
підпадає під визначення ст.22, ст.185,
ст.187, ст.198 Податкового кодексу України
по операціях з придбання товарів у ТОВ
"Де-Люкс" за жовтень 2013 року на суму ПДВ
120349 грн та по операціях з продажу цих
товарів ПП "Укрпалетсистем" на суму ПДВ
112283 грн, ДП "Житомирське лісове
господарство" на суму ПДВ 6268 грн, ПП "ВКП
Проспект" на суму ПДВ 895 грн, ПП "Еталон
2002" на суму ПДВ 179 грн, КП "ВЖРЕП № 9"
Житомирської міської ради на суму ПДВ
142 грн, КП "ВЖРЕП № 13" Житомирської
міської ради на суму ПДВ 45 грн, КП "ВЖРЕП
№ 15" Житомирської міської ради на суму
ПДВ 537 грн у жовтні 2013 р.

- п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ
та Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16.07.1999 № 996-ХІV (із змінами та
доповненнями), Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
за № 168/704, що призвели до заниження
податку на додану вартість за жовтень
2013 р. на загальну суму 10192 грн.

Також, на підставі наказу начальника
Житомирської ОДПІ від 20.01.2014 № 155, була
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка ТОВ "Яркон" з питань
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ "Де-Люкс" за період
з 01.10.2013 по 30.11.2013. За результатам
проведеної перевірки, відповідачем
було складено акт від 27.01.2014 №
343/22-02/31678214 (а.с.26-35).

Згідно з висновками даного акту
перевірки, було встановлено наступні
порушення:

- відсутність об'єкту оподаткування
податком на додану вартість, який
підпадає під визначення ст.22, ст.185,
ст.187, ст.198 Податкового кодексу України
по операціях з придбання товарів у ТОВ
"Де-Люкс" за жовтень 2013 року на суму ПДВ
25321 грн та по операціях з продажу цих
товарів ПП "Укрпалетсистем" на суму ПДВ
19990 грн. ДП "Житомирське лісове
господарство" на суму ПДВ 4998 грн, ТОВ
"ОЛЛ ІНЖИНІРИНГ" на суму ПДВ 333 грн у
листопаді 2013 р.

- п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ
та Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16.07.1999 № 996-ХІV (із змінами та
доповненнями), Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
за № 168/704, що призвели до заниження
податку на додану вартість за жовтень
2013 р. на загальну суму 2973 грн.

На підставі висновків даних актів
перевірки відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення:

- від 27.01.2014 № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 12740 грн, з них за
основним платежем 10192 грн та штрафні
санкції 2548 грн (а.с.36).

- від 04.02.2014 № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 4460 грн, з них за
основним платежем 2973 грн та штрафні
санкції 1487 грн (а.с.43).

Податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства (пункт 1.1
статті 1 Податкового кодексу України
(далі - ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 ПК України, податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є операції
платників податку, зокрема, з
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України (пункт 185.1 статті 185 ПК України).

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 цього Кодексу
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п.п.198.3 ст.198 ПК Украни
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Положеннями п.198.6 ст.198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст.201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК
України, сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом. При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Згідно п.201.11 ст.201 ПК України підставою
для нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту без
отримання податкової накладної, також
є:

а) транспортний квиток, готельний
рахунок або рахунок, який
виставляється платнику податку за
послуги зв'язку, інші послуги, вартість
яких визначається за показниками
приладів обліку, що містять загальну
суму платежу, суму податку та
податковий номер продавця, крім тих,
форма яких встановлена міжнародними
стандартами;

б) касові чеки, які містять суму
отриманих товарів/послуг, загальну
суму нарахованого податку (з
визначенням фіскального номера та
податкового номера постачальника). При
цьому з метою такого нарахування
загальна сума отриманих товарів/послуг
не може перевищувати 200 гривень за день
(без урахування податку).

У разі використання платниками для
розрахунків із споживачами
реєстраторів розрахункових операцій
касовий чек повинен містити дані про
загальну суму коштів, що підлягає
сплаті покупцем з урахуванням податку,
та суму цього податку, що сплачується у
складі загальної суми.

Порядок обчислення та накопичення
реєстраторами розрахункових операцій
сум податку встановлює Кабінет
Міністрів України.

Як зазначено контролюючим органом в
акті перевірки від 15.01.2014
№ 114/15-01/31678214 (а.с.29) надані до перевірки
видаткові накладні не містять
обов'язкових реквізитів - код форми, а
тому не можуть бути прийняті до уваги
при проведення перевірки, як такі, що не
мають юридичної сили. В договорі
поставки скрапленого газу № 21.05-2013 від
21.05.2013 наданого до перевірки
зазначається, що продавець здійснює
передачу продукції в пункті поставки в
присутності представника покупця,
згідно ТТН та паспорта якості. Акти
приймання товару не передбачені
вказаним договором. В договорі
поставки скрапленого газу № 21.05-2013 від
21.05.2013 не зазначено умов
транспортування товару. В наданих до
перевірки товарно-транспортних
накладних вказано пункти навантаження:
Кременчуцький НПЗ, ВАТ "Укрнафта",
Глинсько-Розбишівський П м.Глинськ,
Качанівський НПЗ, Селищинський ГПЗ,
тоді як у видаткових накладних стоїть
місце складання: м.Київ, тобто існує
розбіжність між місцем складання та
пунктом навантаження у первинних
документах на отримання товару; не
містять посади осіб, відповідальних за
дозвіл та здійснення господарських
операцій складання первинних
документів у ТОВ "Яркон" та ТОВ "Де-Люкс"
не зазначено номери подорожніх листів
до яких виписані товарно-транспортні
накладні. Згідно викладеного
контролюючим органом зроблено
висновок, що на підприємстві відсутня
наявність первинних документів
оформлених відповідно до Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", які б
давали право на віднесення їх до складу
податкового кредиту. Тому ТОВ "Яркон" не
мало можливості отримувати послуги,
роботи від ТОВ "Де-Люкс" за жовтень 2013 р.,
так як наслідок відображених у складі
податкового кредиту ПДВ в сумі 158834,84
грн за жовтень 2013, чим порушило п.198.2.,
198.3., 198.6. ст.198 ПК України та ст.228 ЦК
України щодо укладення правочину, який
суперечить моральним засадам
суспільства, а також порушує публічний
порядок, спрямований на заволодіння
майном держави, дохідної частини
бюджету, а отже є таким, що не
спрямований на реальне здійснення
господарських операцій.

Судом встановлено, що згідно умов
договору поставки скрапленого газу №
21.05-2013 від 21.05.2013 (а.с.37) ТОВ "Де-Люкс"
(Продавець) зобов'язується продати ТОВ
"Яркон" (Покупець) зріджений газ
ДСТУ-4047-2001 у кількості та за цінами
визначеними в рахунках-фактурах, а
покупець зобов'язується оплатити товар
згідно з виставленими
рахунками-фактурами та прийняти згідно
з ТТН. Відповідно до п.2.1. даного
договору покупець оплачує товар за
ціною, що визначена у
рахунках-фактурах, та згідно п.2.4.
розрахунки за даним договором
проводиться в гривнях в безготівковій
грошовій формі. Відповідно п.4.1.
договору продавець здійснює передачу
продукції в пункті поставки в
присутності представника покупця
згідно ТТН та паспорта якості.

На підтвердження реальності
проведення господарських операцій
позивачем долучено до матеріалів
справи копії первинних документів, що
підтверджують факт покупки та
транспортування товару, а саме
податкові накладні (а.с.38-42), платіжні
доручення (а.с.49, 92-106), видаткові
накладні (а.с.64-68), товаро-транспортні
накладні (а.с.69-73), подорожні листи
(а.с.74-78).

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" 16.07.1999 № 996-XIV, із
змінами і доповненнями (далі - Закон),
визначено, що первинний документ це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Пунктом 1.2. Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 N 88, із змінами і доповненнями,
передбачено, що господарські операції
відображаються у бухгалтерському
обліку методом їх суцільного і
безперервного документування. Записи в
облікових регістрах провадяться на
підставі первинних документів,
створених відповідно до вимог цього
Положення.

Первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення (п.2.1 цього Положення).

Статтею 9 Закону передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Також суд вввжає за необхідне
зазначити, що жоден нормативний
документ не містить визначення такого
порушення, як дефектність документів.

Податковим кодексом України або ж
іншим нормативно-правовим актом не
встановлено будь-яких обмежень, ніж
наявність належним чином оформленої
податкової накладної, щодо включення
до податкового кредиту суми сплаченого
податку.

Досліджені судом видаткові накладні та
інші первинні документи відповідають
вимогам ч.2 ст.9 вказаного Закону, п.201.1
ст.201 ПК України та пункту 2.4 Положення
про документальне забезпечення
запасів у бухгалтерському обліку № 88
щодо наявності в них необхідних
реквізитів.

Крім того, суд зазначає, що Закон
України "Про автомобільний транспорт"
від 05.04.2001 № 2344-III, із змінами і
доповненнями, та Правила перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджені наказом
Міністерства транспорту України від
14.10.1997 N 363, із змінами і доповненнями
(далі - Правила), визначають
товарно-транспортну накладну
обов'язковим документом, що повинен
оформлюватися при перевезенні
вантажів автомобільним транспортом.

Спільним наказом Міністерства
транспорту України та Міністерства
статистики України "Про затвердження
типових форм первинного обліку роботи
вантажного автомобіля" від 29.12.1995 № 488/346
(чинним на момент виникнення спірних
правовідносин) затверджена типова
форма товарно-транспортної накладної.
Проте даний документ не було внесено до
Державного реєстру
нормативно-правових актів, у зв'язку з
чим його норми носять лише
рекомендаційний характер.

Наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 22.05.2006 N 493 було
виключено п.11.2 Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
14.10.97 N 363, згідно якого
товарно-транспортні накладні і дорожні
листи вантажного автомобіля належать
до документів суворої звітності, які
виготовляються друкарським способом з
обліковою серією та номером.

А тому документи, що підтверджують факт
транспортування товару (подорожні
листи, товарно-транспортні накладні,
квитанції від перевізників) не є
первинними документами в розумінні ст.1
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні".

Відповідно до роз'яснень наданих Вищим
адміністративним судом України сама
собою наявність або відсутність
окремих документів, а так само помилки
у їх оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце (інформаційний
лист від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11).

Допитаний в процесі розгляду справи
свідок ОСОБА_3 показав, що з 2004 року по
квітень 2014 року працював водієм ТОВ
"Яркон" та у жовтні 2013 року перевозив
газ вуглеводний скраплений отриманий
від товариства з обмеженою
відповідальністю ТОВ "Де-Люкс". Свідок
підтвердив, що відомості зазначені у
товарно-транспортних накладних (а.с.69-73)
та подорожніх листах (а.с.74-78)
відповідають дійсності.

Згідно висновків акту перевірки від
27.01.2014 № 343/22-02/31678214 (а.с.34) контролюючий
орган вказує, що отримані від ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві - акту від 17.01.2014 № 39/3-22-07-33880538
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Де-Люкс" з питань
правильності нарахування та
своєчасності сплати податку на додану
вартість по взаємовідносинам з
контрагентами-постачальниками та
контрагентами- покупцями за період з
01.10.2013 по 31.10.2013, а також те що на
підприємстві відсутня наявність
первинних документів оформлених у
відповідності до Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та, які б давали
право на віднесення їх до складу
податкового кредиту. ТОВ "Яркон" не мало
можливості отримувати товари від ТОВ
"Де-Люкс" за жовтень 2013 р., так як
наслідок відображених у складі
податкового кредиту ПДВ в сумі 158834,84
грн (встановлено в акті № 114/15-01/31678214 від
15.01.2014), чим порушило п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198
ПК України та ст.228 ЦК України щодо
укладення правочину, який суперечить
моральним засадам суспільства, а також
порушує публічний порядок, спрямований
на заволодіння майном держави,
дохідної частини бюджету, а отже є
таким, що не спрямований на реальне
здійснення господарських операцій.

В процесі розгляду справи представник
відповідача пояснила, що висновку щодо
нікчемності правочину перевіряючий
дійшов на підставі дефектності
описаних в акті документів та
неможливості проведення зустрічної
перевірки.

Суд встановлно, що договір, укладений
між позивачем та ТОВ "Де-Люкс",
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
не містить положень, які б суперечили
вимогам чинного законодавства або
інтересам сторін, а волевиявлення
сторін правочину є вільним і
відповідає їхній внутрішній волі, що
відповідає загальним вимогам,
встановленим ст.203 ЦК України,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не надано доказів щодо
умислу укладення угоди з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства.

Усі господарські операції
підтверджені первинними документами,
відповідно до вимог Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та ПК України, які
є підставою для бухгалтерського та
податкового обліку.

Згідно із частиною 2 статтею 61
Конституції України, норми якої є
нормами прямої дії, юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Відповідно до частини 1 статті 67
Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Правовий порядок в Україні грунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством (ч.1 ст.19
Конституції України).

Також суд зазначає, що ПК України не
ставить в залежність виникнення у
платника права на формування розміру
витрат від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання.

У разі наявності у державних органів
інформації про зловживання в системі
оподаткування конкретною компанією,
вони повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживання
з їх боку.

ПК України або ж іншим
нормативно-правовим актом не
встановлено будь-яких обмежень, ніж
наявність належним чином оформлених
первинних документів, не встановлено
обов'язку для позивача здійснювати
контроль за веденням господарської
діяльності та зобов'язань сплати
податку до бюджету контрагентами.

Суд не знаходить обґрунтованих підстав
вважати нереальність здійснення
позивачем господарських операцій з
його контрагентами, та не ставить в
залежність добросовісність платника
податку - позивача по справі від
можливого невиконання податкових
обов'язків його контрагентом.

Крім того, чинним законодавством
України на покупця товару, послуг -
платника податку не покладено
обов'язку при формуванні податкового
кредиту перевіряти дотримання
постачальниками товару у ланцюгу
постачання вимог податкового
законодавства зі сплати податкових
зобов'язань до бюджету.

Так, у постанові від 11 грудня 2007 року
Верховний Суд України дійшов висновку,
що у разі невиконання контрагентом
зобов'язання зі сплати податку до
бюджету, відповідальність та негативні
наслідки настають саме щодо цієї особи.
Ця обставина не є підставою для
позбавлення платника ПДВ права на його
відшкодування у разі, коли цей платник
виконав усі передбачені законом умови
щодо отримання такого відшкодування та
має необхідні документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Відповідно до п.6. Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого Наказом Державної
податкової адміністрації України
22.12.2010 N 984 (далі - Порядок), факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

В порушення вимог п.6. вказаного Порядку
в актах перевірки відсутні посилання
на первинні або інші документи, які
зафіксовані в бухгалтерському та
податковому обліку, що підтверджують
наявність зазначеного факту порушення.

Згідно ст.74 ПК України податкова
інформація, зібрана відповідно до
цього Кодексу, може зберігатися та
опрацьовуватися в інформаційних базах
органів державної податкової служби
або безпосередньо посадовими
(службовими) особами органів державної
податкової служби. Перелік
інформаційних баз, а також форми і
методи опрацювання інформації
визначаються центральним органом
державної податкової служби. Зібрана
податкова інформація та результати її
опрацювання використовуються для
виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій та
завдань.

Судом встановлено, що за результатами
вказаних перевірок були внесені зміни
до Системи співставлення податкового
зобов'язання та податкового кредиту (5
додаток) по операціях з контрагентами
за перевірений період (а.с.118).

Відповідно до ст.69 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для вирішення справи. Ці
дані встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Частиною другою цитованої
статті серед іншого встановлюється, що
докази суду надають сторони, які беруть
участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішень
контролюючого органу, останній має
доводити недобросовісність платника
податків.

В порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України
відповідачем не надано доказів
правомірності оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень та внесення
результатів проведених перевірок до
Системи співставлення податкового
зобов'язання та податкового кредиту, а
тому суд приходить до висновку про
обґрунтованість вимог позивача в цій
частині та частково задовольняє позов
підприємства.

Керуючись ст. ст.71, 86, 94, 158-163, 167, 254 КАС
України, суд -,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області щодо внесення в програмне
забезпечення Автоматизованої системи
"Результати співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України" та в Інформаційно- аналітичну
систему "Податковий блок" висновків
акту документальної позапланової
виїзної перевірки № 114/15-01/31678214 від
15.01.2014 та висновків акту документальної
позапланової невиїзної перевірки №
343/22-02/31678214 від 27.01.2014.

Зобов'язати Житомирську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області вчинити дії щодо
вилучення з Автоматизованої системи
"Результати співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України" та з Інформаційно-аналітичної
системи "Податковий блок" відомості,
внесені на підставі висновків акту
документальної позапланової виїзної
перевірки № 114/15-01/31678214 від 15.01.2014 та
висновків акту документальної
позапланової невиїзної перевірки №
343/22-02/31678214 від 27.01.2014 та поновити в
Автоматизованій системі "Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України" та в
Інформаційно-аналітичній системі
"Податковий блок" дані, задекларовані
товариством з обмеженою
відповідальністю "Яркон" щодо
податкових зобов'язань та податкового
кредиту у податкових деклараціях з
податку на додану вартість за період з
01.10.2013 по 30.11.2013.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення №
від 27.01.2014 та № від 04.02.2014.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.А. Панкеєва