Справа № 2а-3143/11
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
Справа № 141770/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.,

суддів
Дяковича В.П.,

Онишкевич Т.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі Івано -
Франківської області на постанову
Галицького районного суду Івано -
Франківської області від 06 жовтня 2011
року по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано - Франківської області
про зобов'язання нарахування і виплати
підвищення до пенсії дітям війни,

встановив :

Позивач 05.09.2011 року звернувся в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано - Франківської
області про зобов'язання нарахування і
виплати підвищення до пенсії дітям
війни за період з 01.01.2009 року по дату
розгляду справи судом.

Вимоги мотивовані тим, що він
відповідно до ст. 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» є
дитиною війни. Згідно із ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» йому повинна виплачуватись
щомісячна соціальна допомога у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком. Проте
відповідачем всупереч вимог вказаного
закону така грошова допомога не
виплачувалась, чим було порушено його
право на отримання такої щомісячної
соціальної допомоги. Просить
зобов'язати нарахувати і виплати
недоплачену щомісячну надбавку до
пенсії дітям війни.

Постановою Галицького районного суду
Івано - Франківської області від 06
жовтня 2011 року позов задоволено
частково. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано - Франківської області
здійснити нарахування і виплату
підвищення до пенсії на користь ОСОБА_2
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком за період з 01.01.2009 року по 22.07.2011
року відповідно до положень ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» з врахуванням виплачених сум.

Відповідач постанову суду першої
інстанції оскаржив, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову та прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Покликання маються на те, що фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій здійснювалось в розмірах
передбачених Законами України «Про
Державний бюджет України» на
відповідний рік та в межах
передбачених на це видатків.
Законодавством не визначено, з якого
саме розміру мінімальної пенсії за
віком слід визначати розмір підвищення
до пенсії дітям війни.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, суд відповідно до ч. 1 п. 2 ст.197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити частково.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
дитиною війни, у відповідності до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», що вбачається з відмітки
в пенсійному посвідченні.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
розмір якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Разом з тим, при зверненні до суду
позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, передбачений
ч. 2 ст. 99 КАС України та не наведено
поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст. 100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із позовом, відсутність поважних
причин для поновлення строку, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
в частині позовних вимог позивача за
період з 01.01.2009 року по 04.03.2011 року
включно - залишити без розгляду.

Пунктом 4 розділу VІІ Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Положення пункту 4 розділу VІІ
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» визнано таким, що відповідає
Конституції України (є конституційним)
згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 26.12.2011 р. N 20-рп/2011.

Відповідно до п. 6 Постанови Кабінету
Міністрів України від 6 липня 2011 р. №745
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету» (вступила в
дію з 23.07.2011 року) установлено, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

На підставі наведеного, колегія суддів
прийшла до висновку, що слід
зобов'язати нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком за період з
05.03.2011 року по 22.07.2011 року включно, а тому
позов підлягає частковому задоволенню.

Відносно заперечень відповідача щодо
неправильного застосування положень
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», колегія суддів, зазначає,
що відповідно до ч. 1 ст. 28 наведеного
Закону мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Положення ч. 3 ст. 28 вищевказаного
Закону «мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом» не є
перешкодою для застосування
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування доплат пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого крім передбаченого ч. 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповноту з'ясування ним обставин, які
мають значення для справи та
невідповідність його висновків
дійсним обставинам справи, що призвело
до неправильного вирішення спору по
суті. Відтак, оскаржувана постанова
підлягає скасуванню з прийняттям
нової, якою позовні вимоги слід
задовольнити частково.

Керуючись статтями 160, 1832, 195, п. п. 1, 2, ч. 1
ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано - Франківської області
задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду
Івано - Франківської області від 06
жовтня 2011 року по адміністративній
справі №2а-3143/11 - скасувати та прийняти
нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано - Франківської області
про зобов'язання нарахування і виплати
підвищення до пенсії дітям війни за
період з 01.01.2009 року по 04.03.2011 року -
залишити без розгляду.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
Івано - Франківської області щодо не
здійснення перерахунку пенсії на
користь ОСОБА_2 протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
Івано - Франківської області
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 05.03.2011 року по 22.07.2011 року з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Т.В.
Онишкевич