Справа № 872/13616/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2014 рокусправа № 804/7754/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2013
року по справі за адміністративним
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Нікополі та Нікопольському
районі Дніпропетровської області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2013 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернулась до суду із адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м. Нікополі та Нікопольському
районі Дніпропетровської області (далі
- відповідач) в якому просила визнати
протиправними дії відповідача
відносно неї, як особи яка обрала
спрощену систему оподаткування, є
пенсіонеркою за віком, здійснити
оплату недоїмки на підставі прийнятої
вимоги № Ф-830 від 03.05.2013 року в сумі 5766.45
грн., скасувати вимогу № Ф-830 від 03.05.2013
року про сплату недоїмки, зобов'язати
відповідача зупинити нарахування
єдиного соціального внеску позивачу,
як особі, яка є пенсіонеркою за віком і
пенсійний вік для якої був зменшений,
будучи фізичною особою - підприємцем,
яка обрала спрощену систему
оподаткування.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що з 06.08.2011 року набрала
чинності ч.4 ст.4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", згідно з якою
особи, зазначені в п.4 ч.1 цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком. Такі особи
можуть бути платниками єдиного внеску
виключно на умовах їх добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
липня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

В обґрунтування рішення, суд першої
інстанції зазначив, що позивач буде
користуватися пільгою, передбаченою
Законом України „Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" від 07.07.2011
р. № 3609-VI, який набув чинності з 06.08.2011, а
саме: звільнення від сплати єдиного
внеску фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які
обрали спрощену систему оподаткування,
якщо вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу, з
урахуванням вимог статті 26 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", тільки
після досягнення пенсійного віку, а
саме з

20.05.2016 року, оскільки позивачу пенсія за
віком призначена із зменшенням
пенсійного віку .

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2013
року, та прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі..

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач зазначає, що вона є
пенсіонеркою за віком, перебуває на
спрощеній системі оподаткування, а
тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільнена від
сплати такого внеску.

Дослідивши обставини справи,
перевіривши дотримання судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що позивач
зареєстрований в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб 22.08.2002 року, за №0003362, що
підтверджується свідоцтвом НОМЕР_1 про
держреєстрацію фізичної особи -
підприємця, є пенсіонером за віком з
10.06.2008 року, що підтверджується
пенсійним посвідченням НОМЕР_2,
перебуває на обліку, як платник єдиного
податку, свідоцтво НОМЕР_3 від 31.05.2012р.

Як встановлено судом першої інстанції,
03.05.2013 року відповідачем прийнято
вимогу № Ф-830 про сплату недоїмки з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
5766.45 грн., правомірність та
обґрунтованість даної вимоги є
предметом розгляду даної справи

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції зазначив, що оскільки
позивачу призначена пенсія за віком із
зменшенням загальновстановленого
пенсійного віку, то скористатися
пільгою, передбаченою Законом України
„Про внесення змін до Податкового
кодексу України та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" від 07.07.2011
р. № 3609-VI, який набув чинності з 06.08.2011, а
саме: звільнення від сплати єдиного
внеску фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які
обрали спрощену систему оподаткування,
якщо вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу, з
урахуванням вимог статті 26 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", тільки
після досягнення пенсійного віку, а
саме з 20.05.2016 року.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується із висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 1, ст. 2 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом. За цим
Законом призначаються: а) трудові
пенсії: за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років; б) соціальні пенсії.

У відповідності зі ст. 12, ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
право на пенсію за віком мають:
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років; жінки
- після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 20 років. На пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи,
зокрема: б) працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком N 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи н е менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Статтею 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначене поняття "пенсія"
- як, щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника. Особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

У відповідності з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 вказаного закону
платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади.

Згідно ч. 4 ст. 4 вказаного закону особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Суд звертає увагу на те, що наведена ч. 4
ст. 4 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
містить вичерпний перелік фізичних
осіб, які звільняються від сплати за
себе єдиного внеску: підприємців, які є
пенсіонерами за віком або інвалідами
без урахування віку та отримують
пенсію або соціальну допомогу.

При цьому в зазначеній нормі
законодавцем не виключені особи, які є
пенсіонерами та отримують пенсію за
віком на пільгових умовах.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку, що
Позивач не звільнений від сплати
єдиного соціального внеску, оскільки
він отримує пенсію за віком на
пільгових умовах, і скористатись
пільгою, передбаченою Законом України
„Про внесення змін до Податкового
кодексу України та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" від 07.07.2011
р. № 3609-VI, який набув чинності з 06.08.2011, а
саме: звільнення від сплати єдиного
внеску фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які
обрали спрощену систему оподаткування,
якщо вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу, з
урахуванням вимог статті 26 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", тільки
після досягнення пенсійного віку, а
саме з 20.05.2016 року.

Щодо вимоги позивача по зобов'язанню
відповідача зупинити нарахування
єдиного соціального внеску ОСОБА_1, як
особі, яка є пенсіонеркою за віком і
пенсійний вік для якої був зменшений,
будучи фізичною особою - підприємцем,
яка обрала спрощену систему
оподаткування апеляційний суд
зазначає наступне.

За змістом статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, у контексті наведених
приписів до адміністративного суду
вправі звернутися кожна особа, яка
вважає, що її право чи охоронюваний
законом інтерес порушено чи
оспорюється, а підставою для звернення
особи за до суду з позовом є її
суб'єктивне уявлення, особисте
переконання в порушенні прав чи свобод.
Однак, обов'язковою умовою здійснення
такого захисту судом є об'єктивна
наявність відповідного порушення
права або законного інтересу на момент
звернення до суду.

Отже, предметом оскарження в
адміністративному суді можуть бути
лише фактично вчинені дії суб'єкта
владних повноважень або невчинені дії
за наявності обов'язку їх вчинення, що
безпосередньо вплинуло на права на
обов'язки позивача.

Наведене виключає можливість
задоволення позовних вимог про
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень утриматися від вчинення
певних дій на майбутнє.

З огляду на вищевикладене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольняє
частково, постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2013
року скасувати зприйняттям нового
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1
задовольняє частково.

На підставі наведеного, керуючись, ст.
196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
липня 2013 року - скасувати та прийняти
нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати протиправним дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області відносно
ОСОБА_1, яка обрала спрощену систему
оподаткування і яка є пенсіонеркою за
віком, здійснити оплату недоїмки на
підставі прийнятої відповідачем
вимоги № Ф-830 від 03.05.2013 року в сумі 5766.45
грн.

Скасувати вимогу № Ф-830 від 03.05.2013 року
про сплату недоїмки прийняту
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Нікополі та Нікопольському районі
Дніпропетровської області

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим