Справа № 2а-1028/11
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/12209/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка
М.І.,розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Ясинувата та Ясинуватському районі
Донецької області на постанову
Ясинуватського міськрайонного суду
Донецької області від 1 листопада 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Ясинувата та
Ясинуватському районі Донецької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
призначити пенсію державного
службовця,

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року позивачка
звернулась до суду із вказаним позовом
до відповідача. Просила визнати
незаконним рішення управління
Пенсійного фонду України в м. Ясинувата
та Ясинуватському районі Донецької
області про відмову у виплаті пенсії та
зобов"язати відповідача поновити
виплату пенсії.

Постановою Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 1 листопада
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року, позов задоволено. Визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Ясинувата
та Ясинуватському районі Донецької
області щодо відмови в призначенні
пенсії згідно Закону України «Про
державну службу» та зобов"язано
відповідача провести ОСОБА_4
нарахування пенсії державного
службовця відповідно до Закону України
«Про державну службу», починаючи з
червня 2011 року.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
трудовою книжкою ОСОБА_4, що вона з 4
грудня 1987 року по 19 травня 2006 року
працювала на посаді завідуючої
міського архіву, з 19 травня 2006 року по 2
листопада 2009 року - начальником
міського архіву, прийняла присягу
державного службовця та їй присвоєно 9
ранг державного службовця, отримувала
заробітну плату за рахунок бюджету
органу місцевого самоврядування.

З 26 лютого 2011 року по червень того
ж року ОСОБА_4 отримувала пенсію
державного службовця. Рішенням
управління Пенсійного фонду України в
м. Ясинувата та Ясинуватському районі
Донецької області від 20 травня 2011 № 131
позивачці було відмовлено у
призначенні пенсії на підставі Закону
України «Про державну службу». Відтак,
з 1 червня 2011 року виплата пенсії як
державному службовцю позивачці була
припинена.

Вирішуючи спір суди попередніх
інстанцій виходили з того, що трудовий
стаж позивачки, що дає право на
призначення пенсії державного
службовця, становить 21 рік 11
місяців 29 днів (тобто, більше 20 років).
Отже, служба позивачки в органах
місцевого самоврядування на посаді
начальника міського архіву віднесена
законодавством до категорій посад
державних службовців, тому вона має
право на зарахування до стажу роботи
державного службовця всього періоду її
роботи на посаді начальника міського
архіву.

Згідно з ч. 2 ст. 37 Закону України
«Про державну службу» на одержання
пенсії державних службовців мають
право особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а особам, які на
час звернення за призначенням пенсії
не є державними службовцями, - у розмірі
80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі.

Стаття 37 Закону України «Про
державну службу» передбачає право на
одержання пенсії державних службовців
за умови наявності не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців.

Згідно з Порядком обчислення
стажу державної служби, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 3 травня 1994 року № 283, до стажу
державної служби зараховується робота
(служба) на посадах в органах місцевого
самоврядування, передбачених у статті
14 Закону України від 7 червня 2001 року №
2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого
самоврядування» (далі Закон № 2493-ІІІ).
Також, згідно з п. 3 зазначеної
Постанови до стажу державного
службовця включається період роботи на
посадах службовців в органах,
зазначених вище, якщо при просуванні по
службі вони займали посади державних
службовців.

Отже, судами попередніх інстанцій
вірно зазначено, що на момент звернення
до органів Пенсійного фонду України,
позивачка досягла пенсійного віку,
мала страховий стаж понад 20 років стажу
роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців,
а тому має право на призначення пенсії
державного службовця з дня звернення
за призначенням пенсії.

За таких обставин суди
обґрунтовано визнали дії управління
Пенсійного фонду України в м. Ясинувата
щодо відмови позивачці у призначенні
пенсії державного службовця
незаконними та зобов'язали відповідача
поновити ОСОБА_4 виплату пенсії на
підставі Закону України «Про державну
службу», починаючи з червня 2011 року.

Доводи касаційної скарги не
ґрунтуються на законі та матеріалах
справи, і не спростовують висновків
судів, викладених у судових рішеннях.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу,
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
безпідставні, спростовуються
матеріалами справи та не ґрунтуються
на законі. Оскаржувані судові рішення
постановлені з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
тому касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Ясинувата
та Ясинуватському районі залишити без
задоволення, а постанову
Ясинуватського міськрайонного суду
Донецької області від 1 листопада 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: В.В. Тракало
Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк