Справа № 501/2007/14-а
Суддя: Максимович Г. В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 29.05.2014
Справа № 501/2007/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року Іллічівський міський
суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Максимович Г.В.

при секретарі - Єговкіні О.Г.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача Іллічівської
міської ради-Охотнікова В.В.,

представника третьої особи ТОВ «БФ
«Моноліт»-Марінкевич М.М.,

представників третіх осіб
ОСОБА_4,ОСОБА_5-ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у приміщенні
Іллічівського міського суду Одеської
області адміністративну справу за
позовом ОСОБА_6 до Іллічівської міської
ради Одеської області (треті особи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будівельна фірма
«Моноліт», ОСОБА_4, ОСОБА_5) про
скасування рішення Іллічівської
міської ради Одеської області, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2010 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
звернулись до суду з позовом до
Іллічівської міської ради Одеської
області, треті особи: ТОВ «БФ «Моноліт»,
ОСОБА_5, ОСОБА_4 про скасування рішення
Іллічівської міської ради Одеської
області № 240/26-V від 01.06.2007 року «Про
передачу в оренду товариству з
обмеженою відповідальністю
будівельній фірмі «Моноліт» земельної
ділянки загальною площею 3,7999га, яким
Ппросили суд визнати незаконним та
скасувати рішення Іллічівської
міської ради Одеської області № 240/26-V
від 01.06.2007 року, та визнати недійсним
договір оренди земельної ділянки від
16.09.2009р., посвідчений приватним
нотаріусом Іллічівського міського
нотаріального округу ОСОБА_9,
зареєстрований у реєстрі нотаріальних
дій за № 6959, який було укладено на
підставі рішення Іллічівської міської
ради № 240/26-V від 01.06.2007р.

Ухвалою Іллічівського міського суду
Одеської області від 11.08.2010р.,
провадження по даній справі було
закрито у зв'язку із не належністю її
розгляду в порядку адміністративного
судочинства (а.с.89-91 т.1). Ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13.04.2011р.,
ухвала Іллічівського міського суду
Одеської області від 11.08.2010р. скасована,
а справа направлена у суд першої
інстанції для продовження розгляду
(а.с. 137-138 т.1). Ухвалою Іллічівського
міського суду Одеської області від
04.10.2011р. позовну заяву ОСОБА_8 за її
клопотанням залишено без розгляду
(а.с.177 т.1). Ухвалою Іллічівського
міського суду Одеської області від
15.05.2012р. закрите провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_7 (а.с.231
т.1). Постановою Іллічівського міського
суду Одеської області від 18.06.2012р. у
задоволенні позову ОСОБА_6 по даній
справі відмовлено в повному
обсязі(а.с.256-261 т.1). Постановою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10.10.2012р.
постанову Іллічівського міського суду
Одеської області від 18.06.2012р. скасовано
та прийнято нову постанову, якою
скасовано рішення Іллічівської
міської ради Одеської області від
01.06.2007р. № 240/26-V (а.с.23-24 т.2). Ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 09.04.2014р. постанову Іллічівського
міського суду Одеської області від
18.06.2012р. та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 10.10.2012р. скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції(а.с.86-89 т.2).

24.04.2014р. справа прийнята до провадження
суддею Іллічівського міського суду
Одеської області Максимович Г.В.(а.с.2
т.4). Ухвалою Іллічівського міського
суду Одеської області від 27.04.2014 року,
за заявою сторони, позовні вимоги
ОСОБА_6 в частині визнання не чинним
договору оренди земельної ділянки від
16.09.2009р., укладеного Іллічівською
міською радою Одеської обл. і ТОВ «БФ
«Моноліт» залишено без розгляду (а.с.24
т.4).

В судовому засіданні, позивач та
її представник позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити,
мотивуючи тим, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, окрім об'єкту нерухомості,
позивачка успадкувала право
землекористування земельною ділянкою,
площею 0,557 га.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, просив відмовити у їх
задоволенні, мотивуючи тим, позивачка
користується спірною земельною
ділянкою без будь-яких
правовстановлюючих документів, тобто,
за відсутністю відповідної правової
підстави. При цьому Іллічівська міська
рада Одеської області не перешкоджає
отриманню громадянами у власність
земельних ділянок у межах норм
встановлених чинним земельним
законодавством України.

Представник третьої особи ТОВ «БФ
«Моноліт», позовні вимоги не визнала,
просила відмовити в їх задоволенні,
надала письмові та усні пояснення з
цього приводу (а.с.4-8 т.4), мотивуючи свою
позицію тим, що позивачка користується
спірною земельною ділянкою без
будь-яких правовстановлюючих
документів, оскільки свідоцтво про
право на спадщину за заповітом, не є
документом, що підтверджує право особи
на землекористування, а отже
оскаржуваним рішенням Іллічівської
міської ради Одеської області права
позивача та третіх осіб не порушені.

Треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_4 та їх
представник позовні вимоги підтримали,
просили суд їх задовольнити.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що ОСОБА_6
та вона сусіди та перебувають у дружніх
стосунках з 1965 року. У 1995 році в період з
1997-1998 року ОСОБА_6 зверталась до
Іллічівської міської ради не
одноразово із заявами про приватизацію
земельної ділянки по вул. Нове Бугово в
м. Іллічівську, але їй було відмовлено.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази по справі, встановив
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

29.09.2006р. Іллічівською міською радою
прийнято рішення № 93-V «Про дозвіл на
знесення житлових будівель та споруд
за адресою: м.Іллічівськ, вул. Старе
Бугово, вул. Набережній та вул.
Береговій» (а.с.45-47 т.1)

01.06.2007р. Іллічівською міською радою
прийнято рішення № 240/26-V «Про передачу
в оренду товариству з обмеженою
відповідальністю «Будівельні фірмі
«Моноліт» земельної ділянки загальною
площею 3,7999га., строком на 20 років для
проектування та розташування житлової
забудови (а.с.44 т-1.).

16.09.2009р. на підставі зазначеного
рішення міськради між Іллічівською
міською радою та ТОВ «БФ «Моноліт»
укладено договір оренди земельної
ділянки площею 3,7999га (а.с.48-65 т.1). 31.05.2011
року до наведеного договору оренди
були внесені зміни, за якими розмір
земельної ділянки, що передавалась у
користування ТОВ «БФ «Моноліт»,
зменшився до 3,4342 га. При цьому, земельну
ділянку площею 0,3657 було виключено із
земель, що знаходяться в оренді у ТОВ
«БФ «Моноліт» (а.с.165-171 )

Суд зазначає, що причиною повернення
даної справи до суду першої інстанції
на новий розгляд, є не з'ясування судами
обставин оформлення позивачкою права
постійного користування земельною
ділянкою відповідно до вимог ст. 125 ЗК
України, зокрема чи одержано її
власником або користувачем документ,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та чи проведена його державна
реєстрація, а у разі наявності у
позивачки правових підстав для
користування земельною ділянкою - чи
додержано вимоги законодавства щодо
вилучення у позивачки земельної
ділянки, що знаходиться у постійному
користуванні. Також, з'ясуванню
підлягає факт наявності звернень
позивачки для безоплатного виділення
їй земельної ділянки для
обслуговування будинку в межах норм,
встановленої ст.121 ЗК України.

Як вбачається із матеріалів справи,
наданих до суду доказів сторін по
справі (а.с.12-14,29-31 т.4), у 2005 році
позивачка зверталася до Іллічівської
міської ради з приводу передачі у
власність земельної ділянки площею 0,557
га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1
Площа земельної ділянки, яку бажала
отримати у власність позивачка,
перевищувала норми, визначені чинною
нормою ст. 121 ЗК України, тому рішенням
Іллічівської міської ради Одеської
області № 487/21-IV від 15.11.2005р., клопотання
було залишено без задоволення (а.с.31 т.4).

Згідно Довідки Іллічівської міської
ради від 27.05.2014р., зміст якої не
заперечувався сторонами по справі,
інших рішень, стосовно питання про
передачу у власність, постійне
користування або оренду ОСОБА_6
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1,
Іллічівською міською радою - не
приймалося.

Відповідно до відповіді відділу
Держземагенства у м. Іллічівську
Одеської області № 30-30-6/1144 від 08.05.2014р.,
згідно наявних у відділі
Держземагенства у м. Іллічівську
Одеської області книг реєстрації
державних актів на право власності на
земельну ділянку, та на право
постійного користування земельною
ділянкою, інших примірників державних
актів, станом на 31.12.2012р. відсутня
інформація щодо реєстрації
правовстановлюючих документів, що
посвідчують право власності або
користування землею за гр. ОСОБА_6 на
території Іллічівської міської ради
Одеської області (а.с.13-14 т.4).

Посилання представника позивачки про
неодноразові звернення останньою до
Іллічівської міської ради з приводу
надання земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку належними доказами
не підтверджені, копії листів, наданих
представником позивачки не беруться
судом до уваги з огляду на відсутність
оригіналів цих листів.

Відповідно до ст.39 Земельного кодексу
України, використання земель житлової
та громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Рішення про розроблення генерального
плану, зонування території, детального
плану території, яка розташована в
межах населеного пункту, а також
внесення змін до цієї містобудівної
документації приймає відповідна
сільська, селищна, міська рада (п. 4.1 р. IV
Порядку розроблення містобудівної
діяльності, затвердженого Наказом
Міністерством регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України № 290 від 16.11.2011р.).

Згідно довідки виконавчого комітету
Іллічівської міської ради Одеської
області № С-2332 від 02.09.2011р., відповідно
до Генерального плану м. Іллічівська,
земельні ділянки, розташовані за
адресою: м.Іллічівськ, вул. Старе
Бугово, належать до земель житлової та
громадської забудови, а отже в межах
міста, громадяни мають право
отримувати земельні ділянки лише для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)у
межах норми передбаченої ст. 121 ЗК
України - не більше 0,10 га (а.с.194-196 т.1).

Згідно ч.1 ст. 124 Земельного кодексу
України, передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки.

Позивачка та її представник
зазначали, що відповідно свідоцтва про
право на спадщину від 15.11.1990 року, вона є
спадкоємицею і отримала у спадок не
тільки будинок, що вказаний у
свідоцтві, а також успадкувала право
землекористування земельною ділянкою
площею 0,557 га., оскільки, можливість
реалізації такого права не
заперечувалось нормами діючого на той
час Земельного кодексу РСР 1970р.

Суд зазначає, що Земельним кодексом
Української РСР 1970р. передбачалося, що
земля в Українській РСР надається в
користування, зокрема - громадянам
СРСР. Ст.16 зазначеного Кодексу
встановлювала, що надання земельних
ділянок у користування здійснюється в
порядку відведення. Відведення
земельних ділянок провадиться на
підставі постанови Ради Міністрів
УРСР або рішення виконавчих комітетів
обласної, районної, міської, селищної і
сільської Рад народних депутатів в
порядку, встановлюваному
законодавством Союзу РСР і Української
РСР.

Разом із тим, з наданих позивачкою
доказів не вбачається чи була мати
позивачки станом на 1988 рік
колгоспницею та чи була позивачка
ОСОБА_6 у 1990 році працівницею колгоспу.
При цьому, ст. 66 ЗК Української РСР в
редакції 1970р. було визначено, що при
вибутті або виключенні з колгоспу всіх
членів колгоспного двору присадибна
земельна ділянка відповідно
зменшується.

Статтею 15 ЗКУ РСР 1970р., окрім
безстрокового землекористування,
право на яке виникало у колгоспів, було
передбачено тимчасове,
короткострокове землекористування,
яке, за загальним правилом, не повинно
перевищувати 10 років.

У вищезгаданому рішенні Іллічівської
міської ради народних депутатів № 849
від 24.11.1988р., за спадкодавцем
закріплено земельну ділянку 600 кв.м, а
іншу частину залишено у користуванні,
без зазначенні якої саме частини. Також
відсутня інформація, щодо строку на
який передається земельна ділянка та
її характеристики.

Статті 23 та 7 ЗК України (в редакції 1990
року) встановлювали, що право власності
або право постійного користування
землею посвідчується державними
актами, які видаються і реєструються
сільськими, селищними, міськими,
районними Радами народних депутатів. У
постійне користування земля надається
Радами народних депутатів із земель, що
перебувають у державній власності.

Землекористувачі - юридичні та фізичні
особи (резиденти і нерезиденти), яким
відповідно до закону надані у
користування земельні ділянки
державної та комунальної власності, у
тому числі на умовах оренди (ст.14.1.73.
Податкового кодексу України).

Аналізуючи наведені нормативні акти,
суд зазначає, що ані нормами Земельного
кодексу в редакції 1970 року, та 1990 року,
ані чинним ЗК України, свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на
нерухоме майно (будинковолодіння) не
було та не визначено документом, який
посвідчує право особи на користування
земельною ділянкою державної
власності, без прийняття відповідного
рішення органом виконавчої влади чи
місцевого самоврядування про надання
земельної ділянки у постійне
користування та оформлення державного
акту.

Відповідно до статті 116 ЗК України
(станом на 01 червня 2007 року), громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади
або органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Надання у користування земельної
ділянки, що перебуває у власності або
у користуванні, провадиться лише після
вилучення (викупу) її в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Право власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації
(ч.1 ст. 125 ЗК України).

Право власності на земельну ділянку і
право постійного користування
земельною ділянкою, посвідчується
державними актами. Форми державних
актів затверджуються Кабінетом
Міністрів України (ч. 1 ст. 126 ЗК України,
станом на 01.06. 2007р.).

Після змін, внесених у ЗК України в
червні 2007р.,ч. 3 ст. 125 ЗК України,
встановлювала вимогу, що приступати до
використання земельної ділянки до
встановлення її меж у натурі (на
місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
згідно вищенаведеної норми, позивачка,
що успадкувала право на нерухоме майно
(будинковолодіння), не могла приступати
до користування земельною ділянкою без
одержання документа, що посвідчує
право на цю земельну ділянку, та його
державної реєстрації.

Частина 1 та 2 ст. 149 ЗК України (станом на
01 червня 2007 року) передбачали, що
земельні ділянки, надані у постійне
користування із земель державної та
комунальної власності, можуть
вилучатися для суспільних та інших
потреб за рішенням органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування.

Вилучення земельних ділянок
провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень.

Таким чином, суд не може погодитися з
посиланнями позивача на недотримання
норми, щодо надання згоди від
позивачки, як землекористувача, на
припинення її права користування,
оскільки зазначена особа не може
вважатися землекористувачем з
наведених вище підстав.

Суд зазначає, що відповідно до статей
1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

До складу спадщини, входять усі права
та обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У свою чергу, згідно із ст.92 ЗК України,
право постійного користування
земельною ділянкою - це право володіння
і користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, без встановлення строку.

Таким чином суд зазначає, що право
постійного користування земельною
ділянкою державної чи комунальної
власності не може бути об'єктом
спадкового майна, оскільки оформлення
права постійного користування
земельними ділянками із земель
державної та комунальної власності
передбачає прийняття окремого рішення
відповідним органом виконавчої влади
чи місцевого самоврядування та
розроблення необхідної документації
із землеустрою.

Крім того, ЗК України 1990 року не містив
правових норм, які б врегульовували
умови та порядок переходу права на
земельну ділянку при переході права
власності на об'єкт нерухомого майна,
що задекларовано сьогодні ст. 120 ЗК
України, що набрав чинності 01 січня 2002
року.

Згідно висновку судово-технічної
експертизи № 15730/23 складеного 30.03.2012
року експертом Степанкевичем С.С.,
земельна ділянка, якою користується
ОСОБА_6 в плані представляє собою
неправильний багатокутник. Загальна
площа земельної ділянки складає 5818 кв.м
(а.с. 214 т.1). В результаті дослідження
встановлено, що земельна ділянка
площею 5818 кв.м. при домоволодінні
АДРЕСА_1, яка знаходиться у
користування ОСОБА_6, на момент
проведення геодезичної зйомки ГП
«ЦГЗК», входить в межі земельної
ділянки переданої в оренду ТОВ «БФ
«Моноліт», тому площа недоїмки складає
по проекту відводу земельної ділянки -
5251кв.м.(а.с.215 т.1).

При цьому, суд зазначає, що відповідно
до висновку експертизи, документами, що
підтверджують право користування
земельною ділянкою, що були покладені в
основу проведення зазначеної
експертизи і отримання висновку по
земельний ділянці № АДРЕСА_1, є рішення
Іллічівської міської ради народних
депутатів № 849 від 24.11.1988р., свідоцтво
про право на спадщину за заповітом від
15.11.1990р. та технічний звіт по проведенню
геодезичних робіт 2011 року. Інших
документів, що згідно норм чинного
законодавства України, підтверджують
право власності або право користування
земельною ділянкою, позивачкою надано
не було. Зазначені документи, як докази,
що були покладені в основу розроблення
вищенаведеного висновку
судово-технічної експертизи № 15730/23,
підлягають критичній оцінці судом,
оскільки, зокрема, технічна
документація на земельну ділянку, має
розроблятись на підставі відповідного
рішення органу місцевого
самоврядування, а такого рішення
прийнято не було.

Крім того, судом було встановлено та не
заперечувалось сторонами по справі, що
згідно графічного зображення,
приведеного в додатку №1 до
відповідного висновку експертизи,
вбачається, що житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
не входять до земельної ділянки
наданої в оренду ТОВ «БФ «Моноліт» та
винесеної в натурі, ТОВ «Проекти,
технічні документації, кадастр» в
листопаді 2010 року, тобто після
прийняття Іллічівською міською радою
рішення № 671/56-V «Про припинення права
користування частиною земельної
ділянки загальною площею 0,3657 га ТОВ «БФ
«Моноліт».

Таким чином, суду не надано жодних
доказів про набуття позивачкою права
власності або права постійного
користування земельною ділянкою за
адресою: АДРЕСА_1. Та обставина, що вона
фактично користувалась цією земельною
ділянкою, не породжує для неї жодних
прав на неї, оскільки діючим
законодавством України,передбачено
підстави та порядок набуття права
власності та права користування
земельною ділянкою (ст.ст.11,373,378,395,гл.33
ЦК України, ст.ст.121,124,125 ЗК України, ЗУ
«Про оренду землі»). Більш того, в
судовому засіданні було з'ясовано, та
не заперечувалось сторонами по справі,
що Іллічівська міська рада Одеської
області, не заперечує проти
безоплатної передачі позивачці -
ОСОБА_6 земельної ділянки для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) у межах
норми встановленої ст.121 чинного ЗК
України, у розмірі не більш 0,10 га., якщо
на такі дії буде виражена її воля.

Враховуючи, що спірне рішення
Іллічівської міської ради Одеської
області не порушує прав позивачки та
третіх осіб, зазначеним рішенням не
вилучалась та не могла вилучатись з її
користування земельна ділянка, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а
право позивачки на приватизацію
присадибної земельної ділянки у межах,
визначених нормою ст.121 чинного ЗК
України враховано, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.
10,11,12,18,158,159,160,161,162,163 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_6 до Іллічівської міської
ради Одеської області (треті особи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будівельна фірма
«Моноліт», ОСОБА_4, ОСОБА_5) про
скасування рішення Іллічівської
міської ради Одеської області № 240/26-V
від 01.06.2007 року - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Іллічівський міський суд
Одеської області, шляхом подачі
протягом десяти днів з дня її
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цієї постанови.

Суддя