Справа № 805/6446/14
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2014 р.
Справа № 805/6446/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження позовну заяву Державної
податкової

інспекції у Будьонівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у

Донецькій області

до відповідача Публічного
акціонерного товариства
«Шахтоуправління «Донбас»

про стягнення з рахунків у банках
податкового боргу в сумі 13582500 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Будьонівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області звернулась до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Публічного акціонерного
товариства «Шахтоуправління «Донбас»
про стягнення з рахунків у банках
податкового боргу в сумі 13582500 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що
станом на 21.05.2014 року у ПАТ
«Шахтоуправління «Донбас» рахується
сума податкового боргу з податку на
додану вартість в розмірі 13582500 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить
стягнути з рахунків Публічного
акціонерного товариства
«Шахтоуправління «Донбас» суму
податкового боргу в розмірі 13582500 грн.

Дослідивши матеріали справи, доводи
позовної заяви, суд встановив.

ПАТ «Шахтоуправління «Донбас»
зареєстроване як юридична особа,
включене до Єдиного Державного реєстру
підприємств України, як юридична особа
(), юридична адреса: 83059, м.
Донецьк, Будьонівський район (а.с. 3).

Згідно довідки про взяття на облік
платника податків від 08.01.2011 року №
3/10/29-013 ПАТ «Шахтоуправління «Донбас»
перебуває на обліку у ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька як
платник податків з 12.07.1995 року № 06100157
(а.с. 4).

У зв'язку з несплатою поточних
податкових зобов'язань станом на 21.05.2014
року ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» має
заборгованість з податку на додану
вартість згідно декларації з ПДВ за
березень 2014 року в сумі 13582500 грн. (а.с.
6-13, 21 - 22).

04.11.2010 року та 13.12.2010 року ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька
надіслала на адресу ПАТ
«Шахтоуправління «Донбас» першу та
другу податкову вимогу (а.с. 14, 15).

16.12.2010 року в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна внесений
реєстраційний запис про публічне
обтяження майна «Шахтоуправління
«Донбас», яке знаходиться у податковій
заставі згідно з актами опису.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом,
позивач просить стягнути з відповідача
суму податкового боргу з податку на
додану вартість в розмірі 13582500 грн.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом, в
позовній заяві позивач просить
стягнути з відповідача зазначену суму
боргу.

Проаналізувавши встановлені обставини
справи та норми законодавства України,
яке регулює спірні правовідносини, суд
вважає позовну заяву такою, що підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового
кодексу України контролюючими
органами щодо податків, які
справляються до бюджетів та державних
цільових фондів, а також стосовно
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладається на органи державної
податкової служби є органи державної
податкової служби.

Таким чином, позивач у справі -
суб'єкт владних повноважень, на якого
чинним законодавством покладені
владні управлінські функції стосовно
контролю у сфері податкових
взаємовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно п. 15.1. Податкового кодексу
України платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом 36.1 статті 36
Податкового кодексу України
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи.

Таким чином, на відповідача у справі
покладений обов'язок щодо обчислення
та сплати сум податкових зобов'язань.

Пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу
України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 9.1.3 п. 9.1 ст.9 податок
на додану вартість віднесений до
загальнодержавних податків та зборів.

Згідно 46.1 статті 46 Податкового кодексу
України податкова декларація,
розрахунок - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 49.1 статті 49
Податкового кодексу України податкова
декларація подається за звітний період
в установлені цим Кодексом строки
органу державної податкової служби, в
якому перебуває на обліку платник
податків.

Пунктом 49.2 статті 49 Податкового
кодексу України встановлено, що
платник податків зобов'язаний за
кожний встановлений цим Кодексом
звітний період подавати податкові
декларації щодо кожного окремого
податку, платником якого він є,
відповідно до цього Кодексу незалежно
від того, чи провадив такий платник
податку господарську діяльність у
звітному періоді.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом.

Пунктом 203.1 статті 203 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкова декларація подається за
базовий звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному місяцю, протягом
20 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, відповідач надав
до податкового органу декларацію в
якій самостійно визначив суми
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість.

Відповідно до пункту 203.2 статті 203
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи та не заперечується
відповідачем, станом на 21.04.2014 року у
нього рахується заборгованість з
податку на додану вартість в сумі 13582500
грн.

Пунктом 36.5 статті 36 Податкового
кодексу України передбачено, що
відповідальність за невиконання або
неналежне виконання податкового
обов'язку несе платник податків, крім
випадків, визначених цим Кодексом або
законами з питань митної справи.

Пунктом 41.5 статті 41 Податкового
кодексу України визначено, що органами
стягнення є виключно органи державної
податкової служби, які уповноважені
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу в межах їх
повноважень, а також державні
виконавці в межах своїх повноважень.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи позивач направив на
адресу відповідача податкову вимогу.

Відповідно до підпункту 87.2 пункту 87
Податкового кодексу України джерелами
погашення податкового боргу платника
податків є будь-яке майно такого
платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.
Пунктом 88.1 статті 88 Податкового
кодексу України передбачено, що з метою
забезпечення виконання платником
податків своїх обов'язків, визначених
цим Кодексом, майно платника податків,
який має податковий борг, передається у
податкову заставу.

Згідно пункту 89.3 статті 89 Податкового
кодексу України майно, на яке
поширюється право податкової застави,
оформлюється актом опису.

Відповідно до пункту 89.2 статті 89
Податкового кодексу України з
урахуванням положень цієї статті право
податкової застави поширюється на
будь-яке майно платника податків, яке
перебуває в його власності
(господарському віданні або
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
крім випадків, передбачених пунктом 89.5
цієї статті, а також на інше майно, на
яке платник податків набуде прав
власності у майбутньому.

Пунктом 89.5 статті 89 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі
якщо на момент складення акта опису
майно відсутнє або його балансова
вартість менша від суми податкового
боргу, право податкової застави
поширюється на інше майно, на яке
платник податків набуде право
власності у майбутньому до погашення
податкового боргу в повному обсязі.

Як встановлено судом, вжиті податковим
органом заходи щодо стягнення
податкового боргу з платника податків
до погашення такого боргу не привели.

Згідно підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті
20 Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового
кодексу України встановлено, що
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Оскільки у відповідача рахується борг
з податку на додану вартість, суд
вважає, що позивач правомірно, в межах
повноважень та у спосіб, визначений
Конституцією та законами, звернувся до
суду з позовною заявою про стягнення
суми податкового боргу, тому така
позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Податковим
кодексом України, ст. 2, ст. 7-15, ст. 17-20, ст.
69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 128, ст. 158-163, ст. 167, ст.
183-3, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Будьонівському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до Публічного акціонерного
товариства «Шахтоуправління «Донбас»
про стягнення з рахунків у банках
податкового боргу в сумі 13582500 грн. -
задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках,
обслуговуючих Публічне акціонерне
товариство «Шахтоуправління «Донбас»
(, юридична адреса: 83059, м.
Донецьк, Будьонівський район) на
користь Державного бюджету (р/р
0003, код платежу 14010100, державний
бюджет, банк одержувача ГУДКСУ у
Донецькій області, , МФО 834016)
податковий борг з податку на додану
вартість в сумі 13582500 грн.

Постанова Донецького окружного
адміністративного суду може бути
оскаржена в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Давиденко Т.В.