Справа № 423/184/14-а
Суддя: Мазур М. В.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 423/184/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 р.
м.
Попасна

Попаснянський районний суд Луганської
області у складі

головуючого судді Мазура М.В.

при секретарі судового засідання
Пшеничній Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до ДП «Сєверодонецьке
лісомисливське господарство» про
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом, в якому зазначив,
що постановою № 00115 від 18.11.2013 р. на
нього було накладено адміністративне
стягнення за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.65 КУпАП. Він вважав цю
постанову незаконною й
необґрунтованою, а тому просив її
скасувати, а справу про
адміністративне правопорушення
закрити.

У судовому засіданні позивач підтримав
заявлені позовні вимоги, пояснивши, що
він працює майстром лісу
Попаснянського лісництва ДП
«Сєверодонецьке лісомисливське
господарство» з грудня 2012 року. У
ввіреному йому кварталі №?36 були
заготовлені лісові матеріали (технічна
сировина) у вигляді зрублених дерев
довжиною 2 метри загальною кількістю 14
м3. Потім ця лісопродукція була
переведена в дрова. З приводу
знаходження цих дров на кварталі №?36
він щомісячно подавав рапорти до
відповідача. У квітні 2013 року позивач
та майстер лісу ОСОБА_2 подали заяву про
видачу їм дров для побутових потреб
(«топнорми») у загальній кількості 14 м3.
Він сплатив відповідні кошти за цю
«топнорму» й перестав відображати ці
дрова в рапортах з травня 2013 р.,
оскільки дрова перейшли у його
власність. Проте вивезти дрова з лісу
він не міг, оскільки, не дивлячись на
його неодноразові звернення, йому так і
не видали товарно-транспортні
накладні. 09.11.2013 року у зв'язку з
наближенням опалювального періоду
позивач пішов до кварталу №?36 і став
підготувати дрова (розпилювати) для
подальшого перевезення після
отримання відповідних документів. У
цей час в ліс на автомобілі приїхали
працівники відповідача ОСОБА_3 і
ОСОБА_4, які забрали в нього бензопилу,
про що склали якийсь документ, а також
написали розписку про нібито передачу
йому на зберігання виявлених дров.
Після чого він пішов додому. Протокол
про адміністративне правопорушення
при ньому не складали. Цим особам він
пояснив, що він розпилював свої дрова,
які він раніше виписав, але документів
на них ще не отримав.

Представник відповідача заперечив
проти позову, вважаючи постанову
законною, а вину позивача у скоєнні
адміністративного правопорушення
доведеною.

Вислухавши думки сторін, допитавши
свідків, дослідивши письмові докази,
суд приходить до висновку про
необхідність задовольнити заявлені
позовні вимоги частково з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Згідно з положеннями ст.252 КУпАП
посадова особа, яка виносить постанову,
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і
правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення орган (посадова особа)
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Стаття 268 КУпАП передбачає такі права
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності:
знайомитися з матеріалами справи,
давати пояснення, подавати докази,
заявляти клопотання; при розгляді
справи користуватися юридичною
допомогою адвоката, іншого фахівця у
галузі права, який за законом має право
на надання правової допомоги особисто
чи за дорученням юридичної особи,
виступати рідною мовою і користуватися
послугами перекладача, якщо не володіє
мовою, якою ведеться провадження;
оскаржити постанову по справі. Справа
про адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Згідно ст.278 КУпАП орган (посадова
особа) при підготовці до розгляду
справи про адміністративне
правопорушення вирішує такі питання: 1)
чи належить до його компетенції
розгляд даної справи; 2) чи правильно
складено протокол та інші матеріали
справи про адміністративне
правопорушення; 3) чи сповіщено осіб,
які беруть участь у розгляді справи,
про час і місце її розгляду; 4) чи
витребувано необхідні додаткові
матеріали; 5) чи підлягають задоволенню
клопотання особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілого, їх законних представників
і адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку. Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд звертає
увагу на те, що в досліджених
матеріалах справи про адміністративне
правопорушення (а.с.33-43) знаходяться: 1)
протокол №00032 про адміністративне
правопорушення та постанова у справі
про адміністративне правопорушення
від 09.11.2013 р., в якому зазначено, що
протокол складений ОСОБА_3, що позивач
відмовився від дачі пояснень та
підпису, а також в протоколі міститься
підпис свідка ОСОБА_4; 2) службова
записка лісничого ОСОБА_5 про виявлення
самовільної порубки лісу, яку
здійснював позивач; 3) розписка
позивача про отримання дров на
зберігання; 4) опис вилученого майна
(бензопили); 5) службова записка ОСОБА_3
про виявлену самовільну порубку лісу; 6)
відомість контрольного переліку дерев
по пнях, де зазначено, що виявлено 9
пнів; 7) відомість матеріально-грошової
оцінки лісосіки; 8) відомість на
самовільну порубку; 9) розрахунок
збитку.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_3 повідомив, що він разом із
водієм ОСОБА_6 здійснювали
патрулювання лісу та почули, як працює
бензопила та нібито звук падаючого
дерева, а коли вони під'їхали, то
побачили позивача, який розпилював
дрова (сухостій), але при ньому не було
дозвільних документів; як пояснив
позивач, це були його дрова; він вилучив
у позивача бензопилу та посвідчення та
став складати протокол про
адміністративне правопорушення, але
позивач пішов додому, не дочекавшись,
коли він завершить складання
протоколу; в протоколі розписався
свідок ОСОБА_6 Оскільки протокол був
складений російською мовою, цей
протокол згодом був переписаний
інженером ОСОБА_7 на іншому бланку в
перекладі на українську мову.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 надав схожі пояснення, але
зазначив, що протокол про
адміністративне правопорушення був
складений наступного дня, а на місці
виявленого правопорушення протокол не
складався.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 пояснила, що постанову про
накладення адміністративного
стягнення склала вона, також пояснила,
що наданий суду протокол про
адміністративне правопорушення
заповнено її рукою, оскільки перший
варіант протоколу був складений ОСОБА_3
російською мовою. Вона також зазначила,
що виїжджала на місце та бачила свіжі
пні. Постанова була винесена без участі
позивача, оскільки йому телефонували,
але він не з'явився.

Таким чином, судом приходить до
висновку про наявність певних
суперечностей в показаннях зазначених
свідків. Так, якщо ОСОБА_3 зазначив, що
протокол про адміністративне
правопорушення був складений в той же
день на місці скоєння злочину, то
свідок ОСОБА_6 наголосив на тому, що
протокол було складено наступного дня
в с.Сиротино, тобто за місце
розташуванням відповідача, а з
пояснень свідка ОСОБА_7, які
підтверджуються поясненнями ОСОБА_3,
вбачається, що підставою для прийняття
постанови про накладення
адміністративного стягнення став
протокол про адміністративне
правопорушення, складений нею самою ще
пізніше.

У зв'язку з цим судом було витребувано і
досліджено в судовому засіданні
оригінал справи про адміністративне
правопорушення (а.с.125-141), у зв'язку з чим
встановлено розбіжності з раніше
наданою відповідачем суду копією цієї
справи (а.с.33-43). Зокрема, відрізнявся
опис документів, що міститься у справі,
і в оригіналі справи вже було два
протоколи (перший за № 00032, написаний
ОСОБА_7 від імені ОСОБА_3, та другий за №
00065, складений безпосередньо ОСОБА_3
російською мовою). Обидва протоколи
були аналогічного змісту, хоча
складені різними мовами, та обидва
протоколи датовані 09.11.2013 року, хоча, як
вбачається з пояснень указаних
свідків, обидва вони складені пізніше
без участі позивача.

Проте згідно п.2.3 Інструкції з
оформлення органами Державного
комітету лісового господарства
України матеріалів про
адміністративні правопорушення,
затвердженої Наказом Державного
комітету лісового господарства
України від 31.08.2010 р. № 262, протокол
складається на місці виявлення
правопорушення в двох примірниках,
один з яких під розписку вручається
особі, яка притягується до
адміністративної відповідальності, а в
разі неможливості скласти його на
місці вчинення правопорушення, якщо
складення протоколу є обов'язковим,
посадові особи органів лісового
господарства можуть доставляти
порушника(ів) до органів, визначених
статтею 259 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
відповідач не надав суду належних і
допустимих доказів того, протокол №
00065, який нібито було складено першим і
визнано зіпсованим, насправді було
складено першим, а не пізніше,
наприклад, після з'ясування в судовому
засіданні того, що протокол № 00032,
написаний ОСОБА_7 від імені ОСОБА_3, а не
самим ОСОБА_3

Суд також звертає увагу на те, що згідно
витребуваних судом у відповідача
документів (а.с.23-32, 48, 90-91), позивач і
майстер лісу ОСОБА_2 дійсно в квітні 2013
року придбали у відповідача «топнорму»
в розмірі по 7 м3 для кожного з них,
сплативши за неї відповідні кошти,
після чого відповідачем 17.04.2013 р. були
виписані наряди на відпуск
лісопродукції та товарно-транспортні
накладні, проте в цих накладних
відсутні відомості і підписи про
фактичний відпуск товару відповідачем
і отримання цього товару одержувачами.
Факт придбання цих дров позивачем
підтвердили допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_8, який на той
момент працював лісничим, та ОСОБА_2,
який на той момент працював майстром
лісу.

Крім того, як вбачається з пояснень
позивача, свідків ОСОБА_5, який працював
лісничим після ОСОБА_8, ОСОБА_2 і ОСОБА_9
(майстри лісу), протягом травня-жовтня
2013 року позивач неодноразово звертався
до лісничого ОСОБА_5 з проханням видати
йому товарно-транспортні накладні на
придбані дрова, але ці документи так і
не були йому надані. До того ж, з
пояснень свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_6
позивач ще 09.11.2013 р. на місці скоєння
ймовірного правопорушення пояснював,
що він розпилює свої дрова, але про це
не було зазначено в протоколі про
адміністративне правопорушення
(замість цього було записано, що
позивач відмовився надавати
пояснення).

Аналізуючи інші надані відповідачем
докази (зокрема, в частині того, що
після квітня 2013 року на кварталі №?36
була відсутня лісопродукція, а тому
позивач не міг розпилювати 09.11.2013 р.
свої дрова), суд приходить до висновку,
що ці докази (рапорти самого позивача
про рух лісо продукції на а.с.55-74 і 92-102,
інвентаризаційний опис на а.с.145-146, акт
планової ревізії на а.с.147-148) не можуть
розглядатися як належні докази
винуватості позивача. Так, з пояснень
позивача та свідка ОСОБА_5 вбачається,
що після покупки лісопродукції
будь-якою особою, вона більше не
повинна відображатися в рапортах
майстра лісу. З пояснень цих же осіб
вбачається, що при проведенні ревізії
вони не оглядали квартал 36, оскільки
згідно рапортів майстра лісу там не
рахувалося жодної лісопродукції, а
тому ці документи не можуть належним
чином спростувати твердження позивача,
що на цьому квадраті насправді
фактично знаходилася лісопродукція,
яка була ним придбана, але на яку він
так і не отримав документи.

За цих обставин, суд вважає, що
відповідач не виконав свій обов'язок
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності,
передбачений ч.2 ст.71 КАС України, у
зв'язку з чим суд не знаходить
об'єктивних даних, які б спростували
версію позивача та довели його
винуватість у вчиненні
адміністративного правопорушення за
обставин, викладених у постанові, що
оскаржується. Тож суд вважає, що
приймаючи рішення по справі про
адміністративне правопорушення
відповідач всупереч положенням ст.ст.
252, 280 КУпАП порушив вимогу закону щодо
оцінки доказів на підставі всебічного,
повного і об'єктивного дослідження
всіх обставин справи в їх сукупності.
Натомість, приймаючи постанову,
відповідач виходив лише з власної
суб'єктивної оцінки обставин вчиненого
позивачем діяння, яка не ґрунтувалася
на сукупності беззаперечних доказів.
Крім того, посадові особи відповідача
допустили численні процесуальні
порушення під час складання протоколу
про адміністративні правопорушення та
прийняття постанови про накладення
адміністративного стягнення,
внаслідок чого були порушені права
позивача, передбачені 268 КУпАП. Таким
чином, відповідач порушив вимоги ч. 3 ст.
2 КАС України щодо законності,
обґрунтованості, добросовісності,
неупередженості, розсудливості та
своєчасності прийняття рішення.

Враховуючи викладене оскаржувана
постанова підлягає скасуванню, а
вилучена бензопила підлягає
поверненню позивачу. Разом із тим, суд
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні вимог позивача щодо
повернення йому службового
посвідчення, адже вона не належить йому
на праві приватної власності та
видається роботодавцем на власний
розсуд, при цьому позивач не довів
існування жодних правових підстав, які
б зобов'язували відповідача видавати
позивачеві службове посвідчення.

Керуючись 9-11, 122, 245, 247, 252, 268, 278, 280, 293 КпАП
України, ст.ст. 2, 11, 18, 19, 69-71, 105, 160-163, 171-2
КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ДП
«Сєверодонецьке лісомисливське
господарство» про скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення - задовольнити
частково.

Скасувати постанову № 00115 від 18.11.2013 р.
про накладення адміністративного на
ОСОБА_1 за ст.65 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, а
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
закрити у зв'язку з відсутністю події
та складу адміністративного
правопорушення.

Зобов'язати ДП «Сєверодонецьке
лісомисливське господарство»
повернути ОСОБА_1 вилучену в нього
бензопилу «GoodLuck».

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі
73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.)

Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України,
повний текст постанови складено 13.03.2014
р.

Рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Суддя

М.В. Мазур