Справа № 812/3517/14
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 червня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/3517/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря - Северіної А.С.,

представника позивача - Хрипко І.В.
(довіреність від 22.11.2013 № 6.1/1-7/4441),

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луганська
справу за адміністративним позовом
Луганської митниці Міндоходів до
Відділу державної виконавчої служби
Міловського районного управління
юстиції Луганської області про
визнання незаконними дій, скасування
постанови про повернення виконавчого
документа від 30.04.2014 ВП № 37362237,

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Луганської митниці Міндоходів до
Відділу державної виконавчої служби
Міловського районного управління
юстиції Луганської області про
визнання незаконними дій, скасування
постанови про повернення виконавчого
документа від 30.04.2014 ВП № 37362237, в
обґрунтування якого позивач зазначає
наступне.

Луганська митниця Міндоходів на адресу
відповідача направила заяву про
примусове виконання постанови, в якій
просила ВДВС Міловського РУЮ виконати
постанову Луганської митниці від 28.02.2013
№ 65/70221/13 про стягнення з ОСОБА_2 на
користь Державного бюджету України 300
відсотків несплаченої суми митних
платежів, що складає 183528,42 грн.

12.05.2014 на адресу митниці надійшла
постанова державного виконавця про
повернення виконавчого документа від
30.04.2014. В постанові зазначено, що на
території Міловського району
Луганської області за боржником не
зареєстровано право власності на
будь-яке майно; за адресою, зазначеною у
виконавчому документі, ОСОБА_2 не
зареєстрований і фактично не проживає,
майно, що належить боржнику, на яке може
бути звернено стягнення, не виявлено.

Позивач вважає дії відповідача та
вказану постанову незаконними,
посилається, що відповідачем не було
вчинено виконавчі дії в повному обсязі,
як це передбачено законом. Так,
Луганська митниця Міндоходів
звернулася до ВДВС Міловського РУЮ з
клопотанням від 25.02.2014 № 1373/12-70-54 про
необхідність тимчасового обмеження в
праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_2
22.04.2014 до Луганської митниці Міндоходів
надійшов лист з ВДВС Міловського РУЮ, в
якому повідомлялось, що подання про
тимчасове обмеження в праві виїзду за
межі України гр. ОСОБА_2 було залишене
без задоволення ухвалою Міловського
районного суду Луганської області від
08.04.2014 № 3-в-1/418/221/14-п. Підстави винесення
такого рішення не було викладено.

Таким чином, на думку позивача, в даному
випадку дії державного виконавця щодо
повернення виконавчого документа
стягувачу є передчасними та
незаконними. Так, не була оскаржена
ухвала суду від 08.04.2014 та, як наслідок,
не вжиті заходи з обмеження права
виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

На підставі викладеного позивач
просить визнати незаконними дії
відповідача щодо винесення постанови
від 30.04.2014 ВП № 37362237 про повернення
виконавчого документа, скасувати
постанову відповідача про повернення
виконавчого документа від 30.04.2014 ВП №
37362237.

Представник позивача в судовому
засіданні адміністративний позов
підтримав у повному обсязі, надав
пояснення, аналогічні викладеному в
позові.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час і
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, про причини неприбуття
суду не повідомив, заперечень проти
позову не надав.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, дійшов наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені Законом України від
21.04.1999 № 606-ХІV «Про виконавче
провадження» зі змінами та
доповненнями в редакції, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин (далі - Закон № 606).

Відповідно до статті 1 Закону № 606
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу» (стаття 2).

Статтею 11 Закону № 606 передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
роз'яснює особам, які беруть участь у
виконавчому провадженні або
залучаються до проведення виконавчих
дій, їхні права згідно з вимогами цього
Закону. Рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця можуть бути
оскаржені в порядку, встановленому цим
Законом (стаття 6 Закону № 606).

Відповідно до статті 17 Закону № 606
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, зокрема, виконавчих листів,
що видаються судами.

Відповідно до ст. 32 Закону заходами
примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно з п. 5.1.1. Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року №
74/5, звернення стягнення на майно
боржника полягає в його виявленні
(шляхом надіслання запитів до органів
державної податкової інспекції,
банків, дорожньої автомобільної
інспекції, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату тощо), описі,
арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Судом установлено, що постановою
Луганської митниці від 28.02.2013 по справі
про порушення митних правил № 65/70221/13 на
гр. ОСОБА_2 накладено адміністративне
стягнення у розмірі 300 відсотків
несплаченої суми митних платежів, що
складає 183528,42 грн. (арк. справи 6-8).
Вказану постанову було направлено для
примусового виконання до ВДВС
Міловського РУЮ та було відкрито
виконавче провадження № 37362237.

З метою виявлення майна боржника
відповідачем було направлено запити до
відповідних органів та установ.

Згідно з відповіддю Відділу
Держземагенства у Міловському районі
від 26.07.2013 № 01-09/0108 станом на 01.01.2013
згідно земельно-кадастрового обліку за
гр. ОСОБА_2 не значаться земельні
ділянки на території Міловського
району (арк. справи 11).

За повідомленням ВРЕР з обслуговування
Марківського, Міловського та
Біловодського районів УДАІ ГУМВС
України в Луганській області станом на
02.08.2013 за гр. ОСОБА_2 транспортних
засобів не значиться (арк. справи 12).

Відповідно до листа Міловського РГП
«Бюро технічної інвентаризації» від
06.08.2013 право власності на нерухоме
майно за адресою: вул. Спортивна, буд. 25,
с. Великоцьк Міловського району, не
зареєстровано (арк. справи 13).

За даними Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно відомості щодо
речових прав на нерухоме майно за
ОСОБА_2 відсутні (арк. справи 14).

Згідно з довідкою УПФУ в Міловському
районі Луганської області від 05.03.2014 №
52/02-10 ОСОБА_2 на пенсійному обліку не
перебуває (арк. справи 15).

За повідомленням Міловського
районного центру зайнятості від 28.02.2014
№ 20/2-349 ОСОБА_2 на обліку в центрі
зайнятості не перебуває (арк. справи 16).

Відповідно до листа Міловського
відділення Старобільської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Луганській області від
28.03.2014 № 382/12-22-18-52 гр. ОСОБА_2 не має
відкритих розрахункових рахунків (арк.
справи 19).

Державним виконавцем було здійснено
вихід за адресою боржника ОСОБА_2,
зазначеною у виконавчому документі, та
встановлено, що боржник за вказаною
адресою не проживає, майно, на яке може
бути звернено стягнення, не виявлено,
про що було складено акт від 27.03.2014 (арк.
справи 20, 21).

Згідно з листом Управління державної
міграційної служби України в
Луганській області гр. ОСОБА_2
оформлено паспорт громадянина України
для виїзду на постійне місце
проживання до Росії (арк. справи 18).

30.04.2014 державним виконавцем
Міловського районного управління
юстиції Луганської області винесено
постанову про повернення виконавчого
документа (арк. справи 35-36).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»,
яка регулює питання повернення
виконавчого документа стягувачу,
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Частинами 4 та 5 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження»
встановлено, що про повернення
стягувачу виконавчого документа та
авансового внеску державний
виконавець виносить постанову з
обов'язковим мотивуванням підстав її
винесення, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. Копія
постанови у триденний строк
надсилається сторонам і може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Повернення виконавчого документа
стягувачу з підстав, передбачених цією
статтею, не позбавляє його права
повторно пред'явити виконавчий
документ до виконання протягом
строків, встановлених статтею 22 цього
Закону.

Суд вважає, що вказана постанова
відповідача про повернення
виконавчого документа підлягає
скасуванню з наступних підстав.

Судом установлено, що інформація про
відсутність у боржника ОСОБА_2 майна, на
яке можливо звернути стягнення, була
отримана державним виконавцем за вісім
- дев'ять місяців до винесення
постанови про повернення виконавчого
документа. Так, відповідь Відділу
Держземагентства у Міловському районі
датована 26.07.2013, лист ВРЕР з
обслуговування Марківського,
Міловського та Біловодського районів -
02.08.2013, інформаційна довідка з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно - 22.08.2013.

Слід зазначити, що за вказаний час
майновий стан боржника міг змінитися, а
державним виконавцем не було вжито
відповідних заходів щодо виявлення
майна боржника саме на час винесення
постанови про повернення виконавчого
документа.

Таким чином, позовні вимоги в частині
скасування постанови відповідача про
повернення виконавчого документа від
30.04.2014 ВП № 37362237 суд вважає
обґрунтованими й такими, що підлягають
задоволенню.

Водночас суд не бере до уваги доводи
позивача про те, що державним
виконавцем не було вжито достатніх
заходів щодо обмеження права виїзду
боржника за кордон.

Як установлено судом, державний
виконавець ВДВС Міловського РУЮ
звернувся до Міловського районного
суду Луганської області з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України гр. ОСОБА_2 Ухвалою
Міловського районного суду Луганської
області від 08.04.2014 у задоволенні
подання було відмовлено. Вказані
обставини підтверджуються листом
відповідача та оглянутим у судовому
засіданні судовим рішенням, а також не
заперечуються позивачем.

Таким чином, державним виконавцем було
вжито передбачені законом заходи щодо
питання про обмеження права виїзду
боржника за межі України. Крім того, суд
зауважує, що в відповідності до п. 18 ч. 3
статті 11 Закону України «Про виконавче
провадження» зазначені заходи
являються правом державного виконавця,
а не його обов'язком.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог
про визнання незаконними дій
відповідача щодо повернення
виконавчого документа, суд виходить з
наступного.

Вчинення дій суб'єктом владних
повноважень є способом реалізації
наданої суб'єкту владних повноважень
компетенції. Здійснення дії являє
собою процес реалізації наданих
законом функцій суб'єкту владних
повноважень. Самі по собі дії не
тягнуть за собою будь-яких правових
наслідків для особи. Правові наслідки
для позивача несе акт індивідуальної
дії - постанова про повернення
виконавчого документа. Саме вона має
вплив на його права та інтереси.
Виходячи із завдань Кодексу
адміністративного судочинства
України, як то захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства,
судовий захист права може бути
здійснений лише за умови наявності
порушення для фізичної (юридичної)
особи прав (чи інтересів). З огляду на
зазначене, суд зазначає, що вимоги
позивача в цій частині не підлягають
задоволенню через відсутність
порушення прав діями відповідача, а
обраний позивачем спосіб захисту в цій
частині не відповідає об'єкту
порушеного права. Крім того, належним,
достатнім і необхідним способом
поновлення порушеного права позивача в
даному випадку є скасування
відповідної постанови, про що судом
приймається рішення.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а стягнення
судових витрат з відповідача в даному
випадку не передбачено.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Луганської
митниці Міндоходів до Відділу
державної виконавчої служби
Міловського районного управління
юстиції Луганської області про
визнання незаконними дій, скасування
постанови про повернення виконавчого
документа від 30.04.2014 ВП № 37362237
задовольнити частково.

Скасувати постанову Відділу державної
виконавчої служби Міловського
районного управління юстиції
Луганської області про повернення
виконавчого документа від 30.04.2014 ВП №
37362237.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
поданням її копії до суду апеляційної
інстанції. У разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанову складено в повному обсязі 05
червня 2014 року.

Суддя
І.О. Свергун