Справа № 806/1870/14
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
Житомир справа № 806/1870/14

категорія 11.5

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Панкеєва В.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Малинському районі
Житомирської області до управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області, відділу державної виконавчої
служби Малинського районного
управління юстиції Житомирської
області про визнання дій
неправомірними, скасування постанови
від 22.01.2014 та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в
Малинському районі Житомирської
області звернулось до Житомирського
окружного адміністративного суду з
позовом про:

- визнання неправомірними дій
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області та відділу
державної виконавчої служби
Малинського районного управління
юстиції Житомирської області про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 22.01.2014 за виконавчим
листом Житомирського окружного
адміністративного суду № 5632/13 про
стягнення з П(ПО)СП ім.Сосніної
заборгованості 680,70 грн;

- скасувати постанову старшого
держаного виконавця Рябчун О.М. про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 22.01.2014 за виконавчим
листом Житомирського окружного
адміністративного суду № 5632/13 про
стягнення з П(ПО)СП ім.Сосніної
заборгованості 680,70 грн;

- зобов'язати відділ Державної
виконавчої служби Малинського
районного управління юстиції
Житомирської області прийняти до
виконання виконавчий лист
Житомирського окружного
адміністративного суду № 5632/13 про
стягнення з П(ПО)СП ім.Сосніної
заборгованості 680,70 грн та відкрити
виконавче провадження.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що постанова відповідача
про відмову у відкритті виконавчого
провадження є неправомірною та такою,
що не відповідає вимогам чинного
законодавства, оскільки посилання на
п.8 ст.1 ст.26 Закону України "Про
виконавче провадження" є
безпідставним. Посилання посадових
осіб державної виконавчої служби на
факт направлення всіх виконавчих
документів відносно боржника П(ПО)СП
ім.Сосніної голові ліквідаційної
комісії є безпідставним. Дане
підприємство не визнано банкрутом, а
знаходиться в стані припинення за
рішенням засновників, тому звернення
стягнення повинно відбуватися в
загальному порядку.

Представник позивача в судове
засідання не прибув до суду направив
клопотання з проханням розглядати
справу без його участі.

Представники відповідачів в судове
засідання не прибули, до суду направили
клопотання в яких просили розглядати
справу без їх участі та письмові
заперечення з проханням відмовити в
задоволенні позову за безпідставністю.

Враховуючи, що прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча були
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду належним чином,
потреба заслуховувати свідків чи
експертів відсутня, справа
розглядається у відповідності до ч.6
ст.128 КАС України в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач направив
на адресу відділу державної виконавчої
служби Малинського районного
управління юстиції Житомирської
області для примусового виконання
виконавчий лист Житомирського
окружного адміністративного суду №
5632/13 (а.с.4) про стягнення з П(ПО)СП
ім.Сосніної заборгованості 680,70 грн.

22.01.2014 старшим державним виконавцем
Рябчун О.М. відділу державної
виконавчої служби Малинського
районного управління юстиції
Житомирської області прийнято
постанову ВП № 41632722 (а.с.5) про відмову у
відкритті виконавчого провадження на
підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України "Про
виконавче провадження" (далі - Закон), а
саме виконавчий документ передається
голові ліквідаційної комісії.

Не погоджуючись з даною постановою
позивач оскаржив її до начальника
відділу державної виконавчої служби
Малинського районного управління
юстиції Житомирської області. 20.02.2014 за
результатами розгляду скарги позивача
начальником відділу державної
виконавчої служби Малинського
районного управління юстиції
Житомирської області винесено
постанову (а.с.6) про відмову в
задоволенні скарги позивача на дії
відділу державної виконавчої служби
Малинського районного управління
юстиції, в якій зокрема зазначено, що з
метою недопущення подвійного
стягнення заборгованості на користь
управління ПФУ в Малинському районні
просить позивача направити виконавчий
документ до голови ліквідаційної
комісії.

Позивач, не погоджуючись з рішенням
начальника відділу державної
виконавчої служби Малинського
районного управління юстиції
Житомирської області, звернувся до
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області зі скаргами від
06.03.2014 № 2229/06 та № 2228/06.

02.04.2014 управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області на скарги
позивача надало відповідь про те, що
дії державного виконавця є
правомірними, оскільки 12.09.2012 всі
виконавчі документи відносно боржника
були переданні голові ліквідаційної
комісії П(ПО)СП ім.Сосніної - Петренко
Ларисі Миколаївні.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України
"Про виконавче провадження" сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник.

Частиною другою цієї ж статті
встановлено, що стягувачем є фізична
або юридична особа, на користь чи в
інтересах якої видано виконавчий
документ. Боржником є фізична або
юридична особа, визначена виконавчим
документом.

Частиною 1 статті 25 вказаного Закону
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно із п.8 ч.1 ст.26 Закону державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачу відмовлено у відкритті
виконавчого провадження, оскільки
виконавчий документ передається
голові ліквідаційної комісії.

Такий висновок відповідача суд вважає
помилковим з огляду на таке.

Суд зазначає, що згідно ч.1 ст.111
Цивільного кодексу України з дати
внесення до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців запису про рішення
засновників (учасників) юридичної
особи, суду або уповноваженого ними
органу щодо ліквідації юридичної особи
ліквідаційна комісія (ліквідатор)
зобов'язана вжити всіх необхідних
заходів щодо стягнення дебіторської
заборгованості юридичної особи, що
ліквідується, та письмово повідомити
кожного з боржників про припинення
юридичної особи в установлені цим
Кодексом строки.

Відповідно до ст.33 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 №
755-IV, із змінами і доповненнями (далі -
Закону № 755-IV), юридична особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
державного органу, прийнятим у
випадках, передбачених законом.
Юридична особа є такою, що припинилася,
з дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення юридичної особи.

Згідно ст.36 Закону № 755-IV для проведення
державної реєстрації припинення
юридичної особи в результаті її
ліквідації голова ліквідаційної
комісії, уповноважена ним особа або
ліквідатор після закінчення процедури
ліквідації, передбаченої законом, але
не раніше закінчення строку заявлення
вимог кредиторами повинен подати
(надіслати рекомендованим листом з
описом вкладення) державному
реєстраторові такі документи:

- заповнену реєстраційну картку на
проведення державної реєстрації
припинення юридичної особи у зв'язку з
ліквідацією;

- довідку відповідного органу доходів і
зборів про відсутність заборгованості
із сплати податків, зборів;

- довідку відповідного органу
Пенсійного фонду України про
відсутність заборгованості із сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
страхових коштів до Пенсійного фонду
України і фондів соціального
страхування;

- довідку архівної установи про
прийняття документів, які відповідно
до закону підлягають довгостроковому
зберіганню.

Відповідно ч.12 ст.36 Закону № 755-IV за
відсутності підстав для залишення
документів, які подані для проведення
державної реєстрації припинення
юридичної особи в результаті її
ліквідації, без розгляду державний
реєстратор повинен внести до Єдиного
державного реєстру запис про
проведення державної реєстрації
припинення юридичної особи в
результаті її ліквідації. Дата
внесення до Єдиного державного реєстру
запису про проведення державної
реєстрації припинення юридичної особи
в результаті її ліквідації є датою
державної реєстрації припинення
юридичної особи.

Як вбачається з Витягу з єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців датованого
12.05.2014 (а.с.32) П(ПО)СП ім.Сосніної з 11.03.2009
р. в стані припинення за рішенням
засновників. Отже дане підприємство не
ліквідовано, а знаходиться в стані
припинення. А тому є всі підстави для
стягнення з нього заборгованості в
порядку виконавчого провадження.

В силу вимог частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку про те, що постанова про
відмову у відкриті виконавчого
провадження від 22.01.2014 не відповідає
вказаним критеріям правомірності.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. У
відповідності до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не надав суду достатніх та
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірності
прийнятої ним постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
22.01.2014.

Відповідно до частини 2 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Оскільки питання стосовно прийняття
рішення щодо відкриття провадження
відноситься до компетенції відділів
державної виконавчої служби, суд з
метою зазначеною у частині 2 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за необхідне
зобов'язати державного виконавця
повторно розглянути пред'явлений
виконавчий документ, а саме виконавчий
лист Житомирського окружного
адміністративного суду № 5632/13 про
стягнення з П(ПО)СП ім.Сосніної
заборгованості 680,70 грн та прийняти
відповідне рішення.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про задоволення
адміністративного позову частково.

Керуючись ст.ст.71, 86, 128, 158-163, 167, 254 КАС
України, суд- ,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого
держаного виконавця Рябчун О.М. про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 22.01.2014 за виконавчим
листом Житомирського окружного
адміністративного суду № 5632/13 про
стягнення з П(ПО)СП ім.Сосніної
заборгованості 680,70 грн.

Зобов'язати державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Малинського районного управління
юстиції Житомирської області повторно
розглянути пред'явлений до виконання
виконавчий лист Житомирського
окружного адміністративного суду №
5632/13 про стягнення з П(ПО)СП ім.Сосніної
заборгованості 680,70 грн та прийняти
відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.А. Панкеєва