Справа № 253/10484/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/800/3772/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом прокурора міста Горлівки
Донецької області до Горлівської
міської ради Донецької області про
визнання незаконним Статуту
територіальної громади міста Горлівки
в частині та зобов'язання внести зміни
до вказаного статуту, провадження в
якій відкрито за касаційною скаргою
Горлівської міської ради Донецької
області на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 грудня 2013 року,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року позивач - прокурор
міста Горлівки Донецької області
звернувся до суду першої інстанції з
позовом у якому просив визнати
протиправними вимоги статті 27 Статуту
територіальної громади міста Горлівки,
затвердженого рішенням Горлівської
міської ради №V/29-3 від 22.02.2008 року, в
частині встановлення конкретного
строку завчасного сповіщення
(повідомлення) про проведення масових
мирних заходів, що обмежує
конституційні права і свободи
громадян, які встановлені ст.ст. 39, 92
Конституції України та зобов'язати
Горлівську міську раду внести
відповідні зміни до Статуту
територіальної громади міста Горлівки,
затвердженого рішенням Горлівської
міської ради № V/29-3 від 22.02.2008 року - з
метою приведення у відповідність
вимогам Конституції України, судові
витрати покласти на відповідача.

Постановою Центрально-міського
районного суду від 11 листопада 2013 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що законодавством України
не врегульовано порядок організації та
проведення мирних масових заходів та
акцій в Україні, а тому Горлівська
міська рада Донецької області, як орган
місцевого самоврядування приймаючи
оскаржувану статтю Статуту, діяла у
спосіб і в межах наданих повноважень.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 грудня 2013
року апеляційну скаргу позивача
задоволено, а саме: постанову
Центрально-міського районного суду від
11 листопада 2013 року скасовано та
ухвалено нову про часткове задоволення
позовних вимог; визнано статтю 27
Статуту територіальної громади міста
Горлівки Донецької області,
затвердженої рішенням Горлівської
міської ради № V/29-3 від 22.02.2008 року в
частині встановлення конкретного
строку завчасного сповіщення
(повідомлення) про проведення масових
мирних заходів (10 днів) - незаконною;
зобов'язано Горлівську міську раду
виключити зі статті 27 Статуту
територіальної громади міста Горлівки,
затвердженої рішенням Горлівської
міської Ради № V/29-3 від 22.02.2008 року
конкретний строк завчасного
сповіщення (повідомлення) про
проведення масових мирних заходів.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції,
мотивував своє рішення тим, що
повноваження щодо визначення
конкретних строків завчасного
сповіщення не може відноситись до
компетенції органу місцевого
самоврядування, оскільки дане питання
є предметом законодавчого регулювання.

У поданій касаційній скарзі
відповідач, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати зазначене судове
рішення, рішення суду першої інстанції
залишити в силі, як скасованого
помилково.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що
стаття 27 Статуту територіальної
громади міста Горлівки, затвердженої
рішенням Горлівської міської ради
Донецької області № V/29-3 від 22.02.2008 року
відповідає Конституції України та
чинному законодавству.

Касаційний розгляд справи проведено в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 1 частини 1 статті
222 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

За зверненням ОСОБА_4 щодо законності
прийняття органами місцевого
самоврядування області (міста
Костянтинівка, Торез, Макіївка,
Краматорськ, Єнакієве, Дзержинськ,
Горлівка) ряду рішень, якими
регламентований порядок організації
та проведення масових заходів
прокуратурою була проведена перевірка
та вивчення статуту територіальної
громади міста Горлівка.

22.02.2008 року на засіданні сесії
Горлівської міської ради було прийнято
рішення №V/29-3, яким затверджено Статут
територіальної громади міста Горлівка
(далі - Статут), зареєстрований 04.04.2008
року Горлівським міським управлінням
юстиції.

Абз. 2 ст. 27 Статуту визначено, що для
проведення недержавних масових
заходів їх організаторами не пізніше,
ніж за 10 днів до проведення подається
письмове повідомлення міському голові,
селищним і сільському головам, якщо
заходи плануються провести в селищах
або селі.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Статтею 11 Європейської Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод з прав людини встановлено, що
здійснення прав на свободу зібрань та
об'єднання не підлягає жодним
обмеженням, за винятком тих, що
встановлені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної або
громадської безпеки, для запобігання
заворушенням чи злочинам, для охорони
здоров'я чи моралі або для захисту прав
і свобод інших осіб. Ця стаття не
перешкоджає запровадженню законних
обмежень на здійснення цих прав
особами, що входять до складу збройних
сил, поліції чи адміністративних
органів держави.

Відповідно до ст. 39 Конституції України
громадяни України мають право
збиратися мирно, без зброї і проводити
збори, мітинги, походи і демонстрації,
про проведення яких завчасно
сповіщаються органи виконавчої влади
чи органи місцевого самоврядування.
Обмеження щодо реалізації цього права
може встановлюватися судом відповідно
до закону і лише в інтересах
національної безпеки та громадського
порядку - з метою запобігання
заворушенням чи злочинам, для охорони
здоров'я населення або захисту прав і
свобод інших людей.

Статтею 64 Конституції визначено, що
конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України у справі за
конституційним поданням Міністерства
внутрішніх справ України щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 39 Конституції
України про завчасне сповіщення
органів виконавчої влади чи органів
місцевого самоврядування про
проведення зборів, мітингів, походів і
демонстрацій (справа щодо завчасного
сповіщення про масові зібрання від 19
квітня 2001 року №4-рп/2001 (справа №1-30/2001),
положення ч. 1 ст. 39 Конституції України
щодо завчасного сповіщення органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування про проведення зборів,
мітингів, походів і демонстрацій в
аспекті конституційного подання треба
розуміти так, що організатори таких
мирних зібрань мають сповістити
зазначені органи про проведення цих
заходів заздалегідь, тобто у прийнятні
строки, що передують даті їх
проведення. Ці строки не повинні
обмежувати передбачене статтею 39
Конституції України право громадян, а
мають служити його гарантією і
водночас надавати можливість
відповідним органам виконавчої влади
чи органам місцевого самоврядування
вжити заходів щодо безперешкодного
проведення громадянами зборів,
мітингів, походів і демонстрацій,
забезпечення громадського порядку,
прав і свобод інших людей. Визначення
конкретних строків завчасного
сповіщення з урахуванням особливостей
форм мирних зібрань, їх масовості,
місця, часу проведення тощо є предметом
законодавчого регулювання. Тобто, сенс
сповіщення державних органів про
проведення масових заходів полягає не
у проханні дозволу на їх проведення, а у
наданні можливості відповідним
державним органам вжити заходів щодо
забезпечення правопорядку під час
проведення таких масових заходів; крім
того органи правопорядку зобов'язані
охороняти і забезпечувати громадський
порядок під час проведення масових
заходів, незалежно від того завчасно чи
ні було сповіщено про їх проведення.

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції приходить до
висновку, що громадяни мають право
збиратися мирно, без зброї і проводити
збори, мітинги, походи і демонстрації,
організатори мирних зібрань мають
сповістити органи виконавчої влади чи
органи місцевого самоврядування про
проведення відповідних заходів
заздалегідь, тобто у прийнятні строки,
що передують даті їх проведення.
Натомість, зловживання (недотримання)
організаторами масових заходів своїм
обов'язком щодо завчасного сповіщення
органів влади про їх проведення
(зокрема, здійснення повідомлення в
день проведення таких заходів) може
мати своїм наслідком лише те, що
демонстранти не матимуть правових
підстав дорікнути державі у
невиконанні її обов'язку щодо
забезпечення безпеки осіб під час
цього заходу (рішення ЄСПЛ «Платформа
«Лікарі за життя» проти Австрії»).

Виходячи з того, що чинним
законодавством України конкретні
строки сповіщення про проведення
відповідних заходів з мирних зібрань
громадян не встановлені, а також
неможливість встановлення таких
строків сповіщення підзаконними
актами, в даному випадку Статутом
територіальної громади міста Горлівки,
суд касаційної інстанції приходить до
висновку, що вказаний статут (в частині
встановлення конкретних строків
сповіщення (повідомлення) про
проведення масових мирних заходів)
суперечить вимогам Конституції
України та діючого законодавства.

Крім того, в рішенні Європейського Суду
з прав людини «Вєренцов проти України»,
зазначено, що процедури, запроваджені
місцевими органами влади для
регулювання організації та проведення
недержавних масових громадських
заходів політичного, релігійного,
культурно-просвітницького,
спортивного, видовищного та іншого
характеру у конкретному регіоні
(зокрема, в м. Горлівці), не забезпечують
достатніх правових підстав за
відсутності загального акта
парламенту, на основі якого можна було
б розробляти документи місцевих
органів влади.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що з
оскаржуваного судового рішення
вбачається, що при його ухвалені, суд
апеляційної інстанції не допустив
порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254
КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Горлівської міської
ради Донецької області залишити без
задоволення, а Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 грудня 2013
року у справі № 253/10484/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска