Справа № 2-а-1870/10/1070
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/63880/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

за участю:

секретаря
Гончар Н.О.

позивач
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 18.01.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.09.2011

у справі № 2-а-1870/10/1070

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

до Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області

про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі
по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_2)
звернулася до суду з позовом до
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області (далі по тексту - відповідач,
Броварська ОДПІ Київської області) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
18.08.2009 №/0/8576, №/0/8575.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 18.01.2011, яка
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14.09.2011, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
планову виїзну перевірку своєчасності
нарахування та сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів) позивача за
період з 01.04.2006 по 31.03.2009, за
результатами якої складено акт від
10.07.2009 №339/17-1/НОМЕР_1.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 18.08.2009:
№/0/8576, яким донараховано позивачу
суму прибуткового податку з громадян
від підприємницької діяльності в
розмірі 566626,65 грн.; №/0/8575, яким
донараховано позивачу суму
податкового зобов'язання в розмірі
1442193,00 грн., з яких сума податку на
додану вартість за основним платежем -
961462,00 грн. та сума штрафних (фінансових)
санкцій - 480731,00 грн.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ст. 13 Декрету КМУ «Про
прибутковий податок з громадян» від
26.12.1992 №13-92 та п. 13 Інструкції «Про
прибутковий податок з громадян»,
затвердженої наказом ГДПІ України від
21.04.1993 №12, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 09.06.1996 за
№64, в результаті чого позивачем
занижено суму сукупного
оподатковуваного доходу за 2007 рік на
3777511,00 грн. та як наслідок донараховано
податок з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності в розмірі
566626,65 грн.

Також, перевіркою було встановлено
порушення позивачем пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР, в
результаті чого безпідставно завищено
податковий кредит з податку на додану
вартість у квітні 2006 року на суму 43412,00
грн., у травні 2006 року на суму 2900,00 грн., у
квітні 2007 року на суму 82868,00 грн., у липні
2007 року на суму 245238,00 грн., у серпні 2007
року на суму 83309,00 грн., у жовтні 2007 року
на суму 64315,00 грн., у листопаді 2007 року на
суму 231107,00 грн., у грудні 2007 року на суму
163714,00 грн., у січні 2008 року на суму 44599,00
грн. та як наслідок донараховано
податок на додану вартість в розмірі
961462,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Відповідно до пп. 5.1.1 п. 5.1 ст. 5 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» платник податку має
право на податковий кредит за
наслідками звітного податкового року.
Підстави для нарахування податкового
кредиту із зазначенням конкретних сум
відображаються платником податку у
річній податковій декларації.

Згідно пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього Закону до
складу податкового кредиту
включаються фактично понесені витрати,
підтверджені платником податку
документально, а саме: фіскальним або
товарним чеком, касовим ордером,
товарною накладною, іншими
розрахунковими документами або
договором, які ідентифікують продавця
товарів (робіт, послуг) та визначають
суму таких витрат.

Порядком ведення обліку доходів і
витрат для визначення суми загального
річного оподатковуваного доходу
передбачено, що платники податку, які
відповідно до Закону України «Про
податок з доходів фізичних
осіб»зобов'язані подавати декларацію
або мають право на таке подання з метою
повернення надміру сплачених податків,
ведуть облік доходів і витрат у Книзі
обліку доходів і витрат для визначення
суми загального річного
оподатковуваного доходу.

Судами зазначено, що згідно з даними
книги обліку доходів і витрат позивача
за III квартал 2007 року та за жовтень 2007
року валові доходи становлять 4220696,89
грн., валові витрати становлять 4211 830,09
грн., чистий доход - 8866,81 грн.

Пунктом 4 Порядку ведення обліку
доходів і витрат для визначення суми
загального річного оподатковуваного
доходу передбачено, що облік
документів і відомостей, пов'язаних з
правом на отримання податкового
кредиту згідно з ст. 5 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
платники податку можуть вести в
реєстрі документів, записи в якому
проводяться в довільній формі.
Фактично понесені витрати, які
включаються до складу податкового
кредиту, повинні бути підтвердженні
платниками податків документально, а
саме: фіскальними або товарними чеками,
касовими ордерами, товарними
накладними, іншими розрахунковими
документами або договорами, які
ідентифікують продавця товарів (робіт,
послуг) та визначають суму таких
витрат.

Дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань
(купівля або продаж товарів, надання
послуг, тощо), власному капіталі
підприємства відповідно до Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 №996-ХІУ, є господарською
операцією.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

До первинних документів, які є
підставою для оприбуткування або
відпуску (списання) товару, належать
накладні, акти прийому-передачі тощо.
Вони виписуються постачальником та
повинні містити номенклатуру товару, а
також його кількісно-вартісні
вимірники.

В матеріалах справи наявні копії
квитанцій до прибуткових касових
ордерів за 2006 - 2008 роки, згідно з якими
позивачем вносились грошові кошти в
касу підприємств-постачальників за
товар (олію соняшникову).

Згідно з пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» від
03.04.1997 №168 97-ВР, податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).

Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом. Податкова
накладна виписується на кожну повну
або часткову поставку товарів (робіт,
послуг). У разі коли частка товару
(робіт, послуг) не містить
відокремленої вартості, перелік
(номенклатура) частково поставлених
товарів зазначається в додатку до
податкової накладної у порядку,
встановленому центральним органом
державної податкової служби України та
враховується у визначенні загальних
податкових зобов'язань.

Отже, згідно з пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість»податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом, а п. 4 Порядку
ведення обліку доходів і витрат для
визначення суми загального річного
оподатковуваного доходу передбачено,
що фактично понесені витрати, які
включаються до складу податкового
кредиту, повинні бути підтверджені
платниками податку документально, а
саме: фіскальними або товарними чеками,
касовими ордерами, товарними
накладними, іншими розрахунковими
документами або договорами, які
ідентифікують продавця товарів (робіт,
послуг) та визначають суму таких
витрат.

Таким чином, судами вірно зазначено, що
заниження позивачем за 2007 рік суми
сукупного оподатковуваного доходу на
3777511,00 грн. та податку з доходів
фізичних осіб від підприємницької
діяльності в розмірі 566626,65 грн.,
нормативно та документально не
підтверджується.

Що стосується вимог щодо нарахування
податку на додану вартість в розмірі
961462,00 грн., то судами зазначено
наступне.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» не
дозволяється включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями.

Згідно пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту. У
разі відмови з боку постачальника
товарів (послуг) надати податкову
накладну або при порушенні ним порядку
її заповнення, отримувач таких товарів
(послуг) має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву зі скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум цього податку до складу
податкового кредиту.

Відповідно до Реєстрів отриманих та
виданих податкових накладних ФОП
ОСОБА_2 за період з квітня 2006 року по
жовтень 2007 року, за позивачем значиться
отримані податкові накладні на
загальну суму 5831751,20 грн., в т.ч. ПДВ -
971957,83 грн.

Згідно з п. 2 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом ДПА України від 30.05.1997 №165,
податкову накладну складає особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі і якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.
Податкова накладна вважається
недійсною в разі її заповнення іншою
особою, ніж вказаною у п. 2 даного
Порядку.

Пунктом 6.2 Порядку заповнення
податкової накладної визначено, що
податкова накладна дає право покупцю,
зареєстрованому як платник податку, на
включення до податкового кредиту
витрат по сплаті податку на додану
вартість. Всі складені примірники
податкової накладної підписуються
особою, уповноваженою платником
податку здійснювати поставку товарів
(послуг), та скріплюються печаткою
такого платника податку - продавця.
Податкова накладна не підписується
покупцем товарів (послуг) і не
скріплюється його печаткою.

Як встановлено судами, податкові
накладні за 2006-2008 роки, виписані
продавцями покупцю - ФОП ОСОБА_2, які
відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» є підставою для віднесення
покупцем - ФОП ОСОБА_2 протягом 2006-2008
років до податкового кредиту сум
податку на додану вартість в
загальному розмірі 987279,79 грн.

Отже, колегія суддів погоджується із
судами попередніх інстанцій, що
завищення податкового кредиту
позивачем у періоди, які зазначені вище
та донарахування до сплати податку на
додану вартість в розмірі 961462,00 грн.,
документально та нормативно не
підтверджується, тому позов задоволено
правомірно.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального права, які могли
призвести до зміни чи скасування
рішень судів попередніх інстанцій не
встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 221, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області залишити
без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 18.01.2011 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.09.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров З оригіналом згідно Помічник
судді
О.Я. Меньшикова