Справа № 816/1104/14
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року м.ПолтаваСправа №
816/1104/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кулик
- Куличок О.Л.,

представника позивача - Тополі В.Г.,

представника відповідача Октябрського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції - Радченка В.В.,

представника відповідача Київського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції - Міщаніна О.В.,

представника третьої особи - ОСОБА_6.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євмтранс" до
Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції,
Октябрського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору - Головне
управління Міндоходів у Полтавській
області, ОСОБА_7, про скасування
постанов, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Євмтранс"
звернулося до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору - Головне
управління Міндоходів у Полтавській
області, ОСОБА_7, про скасування
постанови про розшук майна боржника
від 10.07.2013 Октябрського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції та зобов'язання Київського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції припинити виконання постанови
Староміського районного суду м.
Вінниці від 17.02.2012 у справі № 221/1035/12 в
частині конфіскації автомобіля "DAF TE47XS",
2004 року випуску, шасі НОМЕР_1.

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2014
року до участі у справі залучено в
якості другого відповідача
Октябрський відділ державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції.

08.05.2014 позивач подав заяву про
збільшення позовних вимог, згідно якої
просив також скасувати постанову
Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції від 19.12.2013
про розшук сідлового тягача DAF TE47XS, 2004
року випуску, шасі НОМЕР_1, який
належить ТОВ "Євмтранс" /а.с. 108/.
Протокольною ухвалою суду від 12.05.2014
заяву про збільшення позовних вимог
прийнято до розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що 04.08.2009 ОСОБА_8
придбав у Приватного підприємства
"Ізіда - ОВ" сідельний тягач марки DAF,
шасі НОМЕР_1, який 24.11.2011 року передав у
власність ТОВ "Євмтранс". Постановою
Староміського районного суду м.
Вінниці від 17.02.2012 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
статтею 352 Митного кодексу України гр.
ОСОБА_7, до якої застосовано
адміністративне стягнення у вигляді
конфіскації в дохід держави
автомобільної техніки, у тому числі
сідельного тягача марки DAF шасі НОМЕР_1,
який належить ТОВ "Євмтранс". Позивач
вважає, що постанови про розшук майна
боржника, прийняті відповідачами в
ході виконавчого провадження із
примусового виконання постанови
Староміського районного суду м.
Вінниці від 17.02.2012 , обмежують право
позивача на вільне володіння і
користування власним транспортним
засобом, тому підлягають скасуванню, а
виконавче провадження в частині
конфіскації транспортного засобу
підлягає закінченню в силу положень п.
6 частини 1 статті 49 Закону України "Про
виконавче провадження".

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити повністю. Крім
доводів, зазначених у позовній заяві,
вказував на те, що ТОВ "Євмтранс" не є
боржником у виконавчому провадженні
щодо конфіскації транспортного засобу,
а тому згідно Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 № 512/5,
належне товариству майно не підлягає
вилученню.

Представники відповідачів у судовому
засіданні проти позову заперечували,
просили відмовити у його задоволенні,
посилаючись на відповідність дій та
рішень органів державної виконавчої
служби вимогам чинного законодавства.

Представник третьої особи Головного
управління Міністерства доходів у
Полтавській області проти позову також
заперечувала, просила відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_7 у судове засідання
не з'явилася, про дату час та місце
розгляду повідомлялася належним чином.
Направила суду заяву, в якій просила
здійснити розгляд справи у її
відсутність.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового процесу, вивчивши та
дослідивши наявні в матеріалах справи
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, приходить до
наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою
Староміського районного суду м.
Вінниці від 17.02.2012 у справі № 221/1035/2012 гр.
ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого статтею 352 Митного
кодексу України та застосовано
адміністративне стягнення у вигляді
конфіскації в дохід держави, зокрема,
сідельного тягача DAF XF, шасі НОМЕР_1, 2004
року випуску, вартістю 150 549 грн 93 коп.
/а.с.152-173/.

Постановою апеляційного суду
Вінницької області від 19.03.2012 зазначену
постанову залишено без змін, а скаргу
ОСОБА_7 - без задоволення /а.с. 174 - 183/.

Таким чином, в силу положень статті 294
Кодексу України про адміністративні
правопорушення постанова
Староміського районного суду м.
Вінниці від 17.02.2012 набрала законної
сили 19.03.2012.

Судом також встановлено, що в ході
розслідування кримінальної справи № 695
за фактом вчинення контрабанди
транспортних засобів за ознаками
злочину, передбаченого частиною 1
статті 201 КК, після закриття якої
адміністративні матеріали були
передані на розгляд до Староміського
районного суду м. Вінниці, постановою
слідчого УСБУ у Закарпатській області
від 25.11.2010 року сідельний тягач DAF XF,
шасі НОМЕР_1, був переданий на
зберігання ОСОБА_8 /а.с. 122/. Транспортний
засіб був зареєстрований за вказаною
особою 02.10.2009, що підтверджується
свідоцтвом НОМЕР_2 /а.с. 19/.

04.01.2012 зазначений транспортний засіб
перереєстровано на Товариство з
обмеженою відповідальністю "Євмтранс",
свідоцтво НОМЕР_3 /а.с. 19, зворотній бік/.

22.05.2012 державним виконавцем
Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ
відкрито виконавче провадження ВП
№32701886 з примусового виконання
постанови Староміського районного
суду м. Вінниці від 17.02.2012 у справі №
221/1035/2012 щодо конфіскації сідельного
тягача DAF ТЕ 47 ХS, шасі НОМЕР_1, 2004 року
випуску /а.с.209/.

Постановою державного виконавця
Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ
Гордієнком Ю.Ю. від 10.07.2013 оголошено
розшук майна боржника, а саме:
сідельного тягача DAF ТЕ 47 ХS, шасі НОМЕР_1
/а.с.208/.

23.09.2013 державним виконавцем
Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження на підставі
пункту 10 частини 1 статті 49 Закону
України "Про виконавче провадження"
згідно заяви зберігача майна, що
підлягає конфіскації, ОСОБА_8, про те, що
автомобіль зберігається на
автомобільній стоянці по вул. М.
Бірюзова, 27, що територіально
знаходиться у Київському районі м.
Полтави /а.с. 206/.

Октябрським ВДВС Полтавського МУЮ
направлено за належністю до Київського
ВДВС Полтавського МУЮ виконавчий
документ - постанову Староміського
районного суду м. Вінниці від 17.02.2012
разом із постановою про закінчення
виконавчого провадження від 23.09.2012.

08.10.2013 державним виконавцем Київського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції відкрито виконавче
провадження ВП № 40131663 із примусового
виконання постанови Староміського
районного суду м. Вінниці від 17.02.2012 у
справі № 221/1035/2012 щодо конфіскації
сідельного тягача DAF ТЕ 47 ХS, шасі
НОМЕР_1, 2004 року випуску /а.с.83/.

13.11.2013 головним державним виконавцем
Київського ВДВС Полтавського МУЮ
здійснено виїзд за адресою: м. Полтава,
вул. М.Бірюзова, 27, та встановлено, що
автомобіль DAF ТЕ 47 ХS, шасі НОМЕР_1, або
будь який інший автомобіль марки DAF,
відсутній, про що складено акт від
13.11.2013 /а.с.86/.

Постановою державного виконавця
Київського ВДВС Полтавського МУЮ від
19.12.2013 оголошено розшук майна, а саме
автомобіля DAF ТЕ 47 ХS, шасі НОМЕР_1 /а.с.87/.

На підставі пункту 4 частини 1 статті 38,
статті 39 Закону України "Про виконавче
провадження" постановою державного
виконавця Київського ВДВС
Полтавського МУЮ від 19.12.2013 зупинено
виконавче провадження у зв'язку із
оголошенням у розшук вказаного
транспортного засобу.

Позивач вважає неправомірними
постанову Октябрського ВДВС
Полтавського МУЮ про розшук майна
боржника від 10.07.2013 та постанову
Київського ВДВС Полтавського МУЮ про
розшук майна боржника від 19.12.2013, з
огляду на що звернувся до суду із
відповідним позовом.

Суд бере до уваги, що позивач не є
стороною (учасником) виконавчого
провадження, особою, яка залучається до
проведення виконавчих дій, тому має
право на застосування загального
строку звернення до адміністративного
суду, встановленого статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(6 місяців). Зважаючи на те, що про
наявність постанови про розшук майна
від 10.07.2013 року позивач дізнався 02.10.2013,
про що свідчить його заява із відміткою
про ознайомлення із матеріалами
виконавчого провадження /а.с. 69/, а про
наявність постанови про розшук майна
від 19.12.2013 року позивач дізнався в ході
розгляду даної справи, що не
заперечується сторонами, суд вважає, що
позивач звернувся із позовом із
дотриманням встановленого строку
звернення до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи оцінку обгрунтованості
позовних вимог, суд виходить із
наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені Законом України від
21.04.1999 року № 606-XIV "Про виконавче
провадження".

Згідно зі статтею 1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 17 Закону України
"Про виконавче провадження" визначено,
що примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

В силу приписів пункту 2 частини 2
статті 17 Закону України "Про виконавче
провадження" відповідно до цього
Закону підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи, як: постанови судів у
справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом.

Згідно частини 4 статті 299 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення постанова про
накладення адміністративного
стягнення звертається до виконання
органом (посадовою особою), який виніс
постанову.

Відповідно до статті 313 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення постанови про
конфіскацію предмета, який став
знаряддям вчинення або безпосереднім
об'єктом адміністративного
правопорушення, та грошей, одержаних
внаслідок вчинення адміністративного
правопорушення, виконуються
державними виконавцями в порядку,
встановленому законом.

Частиною 1 статті 405 Митного
кодексу України від 11.07.2002 № 92-ІV
(чинного на час набрання законної сили
постановою Староміського районного
суду м. Вінниці) також визначено, що
постанова суду (судді) про накладення
адміністративного стягнення за
порушення митних правил у частині
конфіскації виконується державним
виконавцем у порядку, встановленому
законом.

Згідно частини першої статті
25 Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Підстави для відмови у відкритті
виконавчого провадження визначені
статтею 26 Закону України "Про виконавче
провадження".

Як вбачається із матеріалів справи,
постанову Староміського районного
суду м. Вінниці від 17.02.2012 у справі про
адміністративне правопорушення №
221/1035/12, яка є виконавчим документом в
розумінні статті 17 Закону України "Про
виконавче провадження", було
направлено Староміським районним
судом м. Вінниці на виконання до
Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ
/а.с. 188-192/.

22.05.2012 державним виконавцем
Октярського ВДВС Полтавського МУЮ
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №32701886 з
виконання вказаної постанови, при
цьому підстав для відмови у відкритті
виконавчого провадження не
встановлено /а.с. 209/.

Матеріали вказаного виконавчого
провадження на виконання вимог суду
відповідачем не надано із посиланням
на те, що вказане виконавче провадження
вважається втраченим. Судом
встановлено, що обставини, на які
посилається відповідач,
підтверджується висновком службової
перевірки від 19.05.2014 та розпорядженням
начальника Октябрського ВДВС
Полтавського МУЮ від 19.05.2014 № 19, якими
визнано втраченим виконавче
провадження ВП № 32701886 /а.с. 201-202, 204 - 205/.

Доводи позивача про те, що до постанови
Староміського районного суду м.
Вінниці від 17.02.2012, надісланої на
примусове виконання, не було додано
необхідних документів (копію протоколу
вилучення майна, що підлягає
конфіскації, або довідку про
відсутність майна), а в постанові суду
не було вказано строк пред'явлення її
до виконання, у зв'язку з чим державний
виконавець мав підстави для відмови у
відкритті виконавчого провадження, суд
відхиляє, оскільки постанова про
відкриття виконавчого провадження не є
предметом спору у даній справі.

Як встановлено судом, постановою
Староміського районного суду м.
Вінниці від 17.02.2012 у справі № 221/1035/2012
визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого статтею 352 Митного
кодексу України, гр. ОСОБА_7, та
застосовано адміністративне стягнення
у вигляді конфіскації в дохід держави,
зокрема, сідельного тягача DAF XF, шасі
НОМЕР_1, 2004 року випуску.

Відповідно до положень статті 326
Митного кодексу України від 11.07.2002 №
92-ІV (чинного на час прийняття постанови
Староміського районного суду м.
Вінниці) конфіскація як стягнення за
порушення митних правил полягає у
примусовому вилученні товарів,
транспортних засобів, зазначених у
пункті 3 статті 322 цього Кодексу, і
безоплатній передачі їх у власність
держави.

Конфіскація товарів, транспортних
засобів, зазначених у пункті 3 статті 322
цього Кодексу, застосовується
незалежно від того, чи є ці товари,
транспортні засоби власністю особи,
яка вчинила правопорушення.

Конфіскація може бути застосована
виключно за рішенням суду у випадках,
обсязі та порядку, що визначаються цим
Кодексом та іншими законами України.

Аналогічні положення містяться у
статті 465 Митного кодексу України від
13.03.2012 № 4495-VІ (чинного з 01.06.2012 року і на
час розгляду справи).

Згідно частин 1, 2 статті 64 Закону
України "Про виконавче провадження"
майно, що підлягає конфіскації,
вилучається. Реалізація
конфіскованого майна здійснюється в
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону
України "Про виконавче провадження" у
разі необхідності розшуку
транспортного засобу боржника
державний виконавець виносить
постанову про такий розшук, яка є
обов'язковою для виконання органами
внутрішніх справ.

Розшук оголошується відповідно за
місцем виконання рішення або за
останнім відомим місцем проживання,
перебування, місцезнаходженням
боржника чи місцезнаходженням його
майна, або за місцем проживання
(місцезнаходженням) стягувача (частина
2 статті 40 Закону).

З огляду на те, що державним виконавцем
Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ в
ході виконавчого провадження ВП №
32701886 та державним виконавцем
Київського ВДВС Полтавського МУЮ в
ході виконавчого провадження ВП № 40131663
встановлено необхідність розшуку
транспортного засобу, який згідно
виконавчого документа підлягає
конфіскації у дохід держави,
відповідні постанови про розшук майна
від 10.07.2013 та від 19.12.2013 є правомірними,
прийнятими з урахуванням вимог Закону
України "Про виконавче провадження" та
фактичних обставин, встановлення яких
необхідне для прийняття таких рішень.

Посилання позивача на те, що вказані
постанови обмежують його право на
вільне володіння і користування
власним транспортним засобом, суд не
бере до уваги, оскільки вказаний
транспортний засіб постановою
Староміського районного суду м.
Вінниці від 17.02.2012 конфісковано як
предмет порушення митних правил, тобто,
незалежно від того, хто є власником
зазначеного транспортного засобу, і
зазначене судове рішення, яке набрало
законної сили, підлягає обов'язковому
виконанню.

У пункті 18 постанови Пленуму
Верховного Суду України №8 від 03 червня
2005 року "Про судову практику у справах
про контрабанду та порушення митних
правил" зазначено, що товари (предмети
порушення митних правил), а також
предмети зі спеціально виготовленими
сховищами (тайниками), що
використовувалися для приховування
зазначених товарів від митного
контролю, і транспортні засоби, які
використовувалися для переміщення
товарів через митний кордон України,
підлягають конфіскації на підставі ч. 3
ст. 328 МК незалежно від часу вчинення
або виявлення правопорушення, а
відповідно до ч. 2 ст. 326 МК - незалежно
від того, чи є ці товари і транспортні
засоби власністю правопорушника.

Статтею 1 Першого Проколу до Конвенції
про захист прав і основних свобод
людини 1950 року, ратифікованого
Верховною Радою України 17.07.1997 року
(Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права. Проте попередні положення
жодним чином не обмежують право
держави вводити в дію такі закони, які
вона вважає за необхідне, щоб
здійснювати контроль за користуванням
майном відповідно до загальних
інтересів або для забезпечення сплати
податків чи інших зборів або штрафів.

Суд бере до уваги, що Митним кодексом
України передбачено стягнення у
вигляді конфіскації предметів, в тому
числі транспортних засобів, незалежно
від того, у чиїй власності вони
перебувають, і в даному випадку
вказане стягнення застосовано за
рішенням суду, яке набрало законної
сили.

Доводи позивача про те, що ТОВ
"Євмтранс" не є боржником у виконавчому
провадженні щодо конфіскації
транспортного засобу, а тому згідно
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5, належне товариству майно не
підлягає вилученню, суд оцінює
критично, оскільки відповідно до
статті 1 Закону України "Про виконавче
провадження" державні виконавці
керуються не лише Інструкцією, а в
першу чергу Законом України "Про
виконавче провадження", іншими
законами, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що постанова державного
виконавця Октябрського ВДВС
Полтавського МУЮ про розшук майна
боржника від 10.07.2013 взагалі не порушує
жодним чином права, свободи та інтереси
позивача, оскільки виконавче
провадження ВП № 32701886, в ході якого її
прийнято, закінчено згідно постанови
державного виконавця від 23.09.2013 року.

За таких обставин позовні вимоги про
скасування постанов про розшук майна
боржника від 10.07.2013 та 19.12.2013 є
необгрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Стосовно позовних вимог про
зобов'язання Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції припинити виконання постанови
Староміського районного суду м.
Вінниці від 17.02.2012 у справі № 221/1035/12 в
частині конфіскації автомобіля "DAF TE47XS",
2004 року випуску, шасі НОМЕР_1, суд
виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець провадить
виконавчі дії з виконання рішення до
завершення виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, а
саме: закінчення виконавчого
провадження - згідно із статтею 49 цього
Закону; повернення виконавчого
документа стягувачу - згідно із статтею
47 цього Закону; повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу
(посадовій особі), який його видав, -
згідно із статтею 48 цього Закону.

Підстави для закінчення виконавчого
провадження визначені статтею 49 Закону
України "Про виконавче провадження".

Позивач посилається на те, що виконавче
провадження підлягало закінченню
згідно пункту 6 частини 1 статті 49
Закону України "Про виконавче
провадження", у зв'язку із закінченням
строку, передбаченого законом для
відповідного виду стягнення. При цьому
позивач вважає, що у даному випадку
закінчився 6-місячний строк здійснення
виконавчого провадження.

Разом з тим, суд відхиляє вказані
твердження позивача зважаючи на те, що
передбачена пунктом 6 частини 1 статті 49
Закону підстава закінчення
виконавчого провадження не пов'язана
із строком здійснення виконавчих дій,
який передбачений частиною 2 статті 30
Закону України "Про виконавче
провадження".

Наявність інших підстав для закінчення
виконавчого провадження позивачем не
обгрунтована і судом не встановлена.

Посилання позивача на те, що виконавчий
документ підлягав поверненню органу,
який пред'явив виконавчий документ до
виконання, у відповідності до частини 2
статті 48 Закону України "Про виконавче
провадження" у зв'язку із відсутністю у
боржника майна, на яке може бути
звернено стягнення, суд оцінює
критично, оскільки повернення за
вказаної підстави можливе лише у
випадку, якщо здійснені державним
виконавцем відповідно до Закону заходи
щодо розшуку такого майна виявилися
безрезультатними, натомість у
матеріалах виконавчого провадження
відсутні результати розшуку майна.

З огляду на викладене, позовні
вимоги про зобов'язання Київського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції припинити виконання постанови
Староміського районного суду м.
Вінниці від 17.02.2012 є необгрунтовані та
не підлягають задоволенню.

Отже, суд приходить до висновку,
що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євмтранс" до
Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції,
Октябрського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору - Головне
управління Міндоходів у Полтавській
області, ОСОБА_7, про скасування
постанов, зобов'язання вчинити дії
відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 03
червня 2014 року.

Суддя
М.В. Довгопол