Справа № 812/1969/14
Суддя: Попов В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чиркін С.М
Суддя-доповідач - Попов В.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
справа №812/1969/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Попова В.В.,

суддів Сіваченка І.В., Шишова
О.О.,

секретар Запорожцева Г.В.

за участю сторін : представника
Державної виконавчої служби України
Кормильцева А.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 24
квітня 2014 р. у справі № 812/1969/14 за
позовом ОСОБА_3 до Державної
виконавчої служби України про
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т
А Н О В И В :

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2014
р. у справі № 812/1969/14 у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_3 до
Державної виконавчої служби України
про зобов'язання вчинити певні дії,
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
позивач - ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
вищевказану постанову та постановити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.
Мотивами апеляційної скарги особа, яка
її подала, зазначає порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 181 КАС України
передбачено, що учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби (ч.3 ст.181 КАС України).

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України від 21
квітня 1999 року №606-ХІV «Про виконавче
провадження» (далі - Закон №606).

Судом встановлено, що Рішеннями
Європейського суду з прав людини №2644/04
від 11.04.2013 року «Роженко та інші проти
України», в якому у тому числі об'єднана
заява ОСОБА_4, визнано порушення
Україною пункту 1 статті 6 Конвенції про
захист прав і основоположних свобод
людини (далі - рішення №2644, а.с.64-69).

Згідно із зазначеним рішенням Держава -
відповідач має виконати рішення
національних судів, ухвалені на
користь заявників, які залишаються
невиконаними та сплатити протягом
трьох місяців 3000 євро кожному заявнику
або його спадкоємцю у заявах, наведених
у Додатку; та 1500 євро кожному заявнику,
або його спадкоємцю у заявах, наведених
у додатку 5, в якості відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, а
також компенсації судових та інших
витрат, разом з будь-якими податками, що
можуть нараховуватись на ці суми, які
мають бути конвертовані в національну
валюту держав-відповідача за курсом на
день здійснення платежу; зі спливом
зазначеного тримісячного строку і до
остаточного розрахунку на ці суми
нараховується простий відсоток у
розмірі граничної позичкової ставки
Європейського центрального банку, яка
діятиме в період несплати, до якої має
бути додано три відсоткові пункти.

Закон України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» регулює відносини,
що виникають у зв'язку з обов'язком
держави виконати рішення
Європейського суду з прав людини у
справах проти України; з необхідністю
усунення причин порушення Україною
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод….(далі - Закон
№3477).

В порядку визначеному ст.7 Закону №3477
Відповідачем 15.05.2013 відкрито виконавче
провадження №37954457 з примусового
виконання рішення Європейського суду з
прав людини №2644/04 від 11.04.2013 (стягувач -
ОСОБА_4), згідно якого: (а) держава -
відповідач має виконати рішення
національних судів, ухвалені на
користь заявників, які залишаються не
виконаними, та сплати протягом трьох
місяців 3000 (три тисячі) євро кожному
заявнику або його/її спадкоємцю у
заявах,зведених у таблицю у Додатку 1 та
1500 (одна тисяча п'ятсот) євро заявнику
за заявою, наведеною у Додатку 2, що є
відшкодуванням матеріальної та
моральної шкоди, а також компенсацією
судових та інших витрат, разом з
будь-якими податками, що можуть
нараховуватись на ці суми, які мають
бути конвертовані в національну валюту
держави-відповідача за курсом на день
здійснення платежу; (b) зі спливом
зазначеного тримісячного строку і до
остаточного розрахунку на ці суми
нараховуватиметься простий відсоток
(simple interest) у розмірі граничної
позичкової ставки Європейського
центрального банку, яка діятиме в
період несплати, до якої має бути
додано три відсоткові пункти (а.с. 7, 61).

Таким чином Відповідачем виконані
вимоги ст.7 Закону №3477.

З пояснень представника відповідача у
суді першої інстанції вбачається, що
стягувач ОСОБА_4 помер до прийняття
рішення Європейського суду. Інтереси
останнього в Європейському суді
представляла позивач спадкоємиця -
ОСОБА_3, яка фактично і отримувала кошти
за зазначеним рішенням.

На вимогу суду про надання документів
на підтвердження факту
правонаступництва представник
відповідача послалась на їх
відсутність, оскільки зазначений факт
є очевидним.

На виконання вимог статей 5, 11 Закону
№606, ст.8, 9 Закону №3477, відповідачем
25.09.2013 та 10.09.2013 до Департаменту
планово-фінансової діяльності,
бухгалтерського обліку та звітності
Міністерства юстиції України були
направлені вимоги №719/11, №13-719/11, в яких
ставиться питання про сплату ОСОБА_3
заборгованості за рішенням №2644 та
рішеннями національних судів та
вимога від 10.09.2013 (а.с. 74, 46).

З урахуванням розрахунку складеного
відповідачем (а.с.46), позивачу була
сплачена справедлива сатисфакція в
сумі 31736,21 грн. (а.с. 39).

На виконання вимог статей 11, 71 КАС судом
приймались заходи щодо повного
всебічного розгляду справи, у тому
числі витребовувались додаткові
докази.

Витребований у відповідача лист
відділу державної виконавчої служби
№35122 від 31.12.2013, складений на доручення
щодо звернення до Європейського суду,
не містить даних про рішення
Краснолуцького міського суду
Луганської області від 01 серпня 2001 року
(далі лист №35122, а.с.103-111).

На виконання вимог статей 71, 105 КАС
України позивачем не надано рішення
Краснолуцького міського суду
Луганської області від 01 серпня 2001
року, яким за його твердженням стягнуто
609,11 грн. та 469,65 грн. (а.с. 3).

Представник відповідача, додатково до
пояснень надав письмове підтвердження
про відсутність на виконанні
виконавчого листа, виданого на
підставі рішення Краснолуцького
міського суду від 01.08.2001 на суму 609,11
грн., у зв'язку з чим неможливо надати
відповідні документи (а.с. 112).

Стосовно рішення Краснолуцького
міського суду від 26.05.2006 відповідачем
надані дані про вчинення наступних дій
щодо виконання зазначеного рішення.
Зокрема, 29.06.2006 прийнято рішення про
приєднання виконавчого провадження до
зведеного виконавчого провадження (а.с.
125,126.).

02.12.2009 прийняті постанови про
поновлення виконавчого провадження та
вчиняються виконавчі дії, зокрема
розшукується, описується та
арештовується майно боржника (а.с.127-172).

Зазначене кореспондується із листом
відділу державної виконавчої служби
№35122, за яким виконавчий лист №2-438 від
26.05.2006 про стягнення з ДП
«Донбасантрацит» в особі ВП ш.
«Княгінінська» на користь ОСОБА_4 боргу
у сумі 642,27 грн. надійшов на виконання
22.06.2006.

У відповідності до ст.3, 18, 24 Закону
України «Про виконавче провадження» (у
старій редакції закону), 22.06.2006 винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, копію якої надіслано
сторонам виконавчого провадження і
органу, що видав рішення.

Боржнику запропоновано виконати
рішення суду у самостійному порядку до
29.06.2006, після чого на підставі ст.46
Закону України «Про виконавче
провадження» (у старій редакції)
винесено постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору.

У відповідності до ст.49 Закону України
«Про виконавче провадження» (у старій
редакції закону) виконавче провадження
стягувача 29.06.2006 приєднано до зведеного
виконавчого провадження по боржнику.

З 2005 року боржник приймає участь у
процедурі погашення заборгованості
підприємствами паливно-енергетичного
комплексу відповідно до Закону України
«Про забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу» .

На підставі наведеного, згідно п.15 ч.1
ст.34 Закону України «Про виконавче
провадження» 29.06.2006 держвиконавцем
винесено постанову про зупинення
виконавчого провадження.

02.12.2009 на виконання вимог ст.39 Закону
України «Про виконавче провадження»
винесено постанову про поновлення
виконавчого провадження. Черга
стягувача по виплатам - 34 (а.с. 104).

Таким чином, уповноваженим органом
виконавчої служби вчиняються дії з
виконання рішення рішенням
Краснолуцького міського суду
Луганської області від 26 травня 2006 року
в іншому зведеному виконавчому
проваджені ВП №2170032.

28 листопада 2013 року уповноваженою
особою відповідача прийнята постанова
про закінчення виконавчого
провадження №37954457, відкритого з метою
виконання рішення Європейського суду
№2644 у зв'язку з його виконанням (а.с. 8, 36,
37).

Зазначена постанова містить дані про
перерахування позивачу
заборгованостей у тому числі за
рішеннями національних судів в сумах
відповідно 1771,22 грн., 183,91 грн., які
кореспондуються з платіжними
дорученнями (а.с. 38,40).

Не погоджуючись з постановою
відповідача про закінчення
виконавчого провадження від 28.11.2013 ВП
№37954457, позивач скористався правом на
оскарження та 10 березня 2014 року подав
до начальника Державної виконавчої
служби України заяву про скасування
постанови про закінчення зазначеного
виконавчого провадження від 28.11.2013.

Позивач також просила направити до
департаменту планово-фінансової
діяльності бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції
України вимоги щодо необхідності
сплати на користь ОСОБА_3 609,11 грн. - за
рішенням Краснолуцького міського суду
Луганської області від 01.08.2011 та 1111,92
грн. за рішенням Краснолуцького
міського суду Луганської області від
26.05.2006 (а.с. 9).

Згідно із листом відповідача від 14.04.2014
№М-3957-5/11 позивачу відмовлено в
задоволені скарги про скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження (а.с. 90-91).

При цьому, в листі відповідача від
14.04.2014 №М-3957-5/11 з посиланням на
інформацію Секретаріату Урядового
уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини:
«заборгованість за рішеннями
Краснолуцького міського суду
Луганської області від 01.08.2001 та 26.05.2006
сплачена ОСОБА_4, в ході виконання
рішення національного суду (а.с. 91).

Враховуючи предмет спору та зазначені
обставини, у суду відсутні підстави для
перевірки даних, зазначених в листі
відповідача від 14.04.2014 №М-3957-5/11, та
розрахунків сум відшкодування за
рішеннями національних судів (а.с.38-40).

Згідно із ч.2 ст. 11 КАС України суд
розглядає справу не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
вимог цього Кодексу.

В розумінні вимог ст. 11, 105, 106 КАС
України позивач не оскаржив до суду
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

Наслідки закінчення виконавчого
провадження визначені в ст.50 Закону
№606.

Підстави для винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження
визначені ст.25 Закону №606, ст.7 Закону
№3477.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212,
254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 24 квітня 2014
р. у справі № 812/1969/14 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Ухвала в повному обсязі складена та
підписана колегією суддів 03.06.2014 р.

Колегія суддів :
В.В. Попов

І.В.
Сіваченко

О.О. Шишов