Справа № 2а-10642/10/1370
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 р.
Справа № 8963/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів - Курильця
А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Яворівському районі
Львівської області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 01 грудня 2010
року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Яворівському районі Львівської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Яворівському
районі Львівської області Львівської
області про спонукання до вчинення
дій,-

В С Т А Н О В И В:

16.11.2010 року Управління Пенсійного фонду
України в Яворівському районі
Львівської області звернулось до суду
з позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Яворівському
районі Львівської області Львівської
області про зобов'язання відповідача
прийняти до заліку виплачену щомісячну
державну адресну допомогу в сумі 482 193,
57 грн. за період з жовтня 2009 року по
вересень 2010 року та включити до
щомісячних актів звірок.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 01 грудня 2010
року в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що включення до актів
щомісячної звірки саме щомісячної
державної адресної допомоги та інших
виплат, основним документом, який
регулює порядок відшкодування витрат
позивачу не передбачено. Норми Закону
№ 1105-XIV не передбачають обов'язку
відділення Фонду проводити включення,
а надалі і відшкодування щомісячної
державної адресної допомоги та сум
підвищення до пенсії згідно постанови
Кабінету Міністрів від 11.03.2009р. №198.
Крім того, позивачем не було
пред'явлено у встановленому законом
порядку позову про проведення
відшкодування відповідачем
відповідних коштів, тому вимоги про
зобов'язання включити в акти звірок
витрати на виплату щомісячної
державної адресної допомоги не можуть
задоволені через наявність спору між
сторонами із цього приводу.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, Управління Пенсійного
фонду України в Яворівському районі
Львівської області подало апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
якою позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що оскаржувана постанова є
незаконною та необґрунтованою,
оскільки суд першої інстанції порушив
норми матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а висновки суду не
відповідають обставинам справи.

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Управління Пенсійного фонду України в
Яворівському районі Львівської
області з жовтня 2009 року по вересень 2010
року виплатило державної адресної
допомоги на загальну суму 482 193, 57 грн.,
що підтверджується актами звірки за
жовтень 2009 року-вересень 2010 року.

З актів щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з жовтня 2009 року
по вересень 2010 року, вбачається, що
відповідач не прийняв до відшкодування
витрати органу Пенсійного фонду
України на виплату державної адресної
допомоги.

За змістом пункту 4 постанови №265 та
пункту 2 постанови №198 виплата
щомісячної державної адресної
допомоги та підвищення до пенсії
здійснюється за рахунок коштів, з яких
виплачується пенсія або державна
соціальна допомога.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачено статтею 21 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

До страхових виплат, передбачених цим
Законом, адресна допомога та
підвищення до пенсії не включаються.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» закріплене аналогічне
правило - якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Пунктом 3 розділу XI (Прикінцеві
положення) Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» встановлено, що
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Згідно абзацу третього пункту 3 розділу
XI, уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Аналізуючи вищенаведене, обов'язок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували Фонду страхові
платежі підприємства, що ліквідувалися
та на яких було ушкоджено здоров`я
потерпілого.

Відповідно до частини восьмої статті 34
цього Закону у разі смерті потерпілого
від нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року №
826, регулює питання відшкодування
Фондом таких витрат страхувальнику або
сім ї застрахованого, чи іншій особі,
яка здійснювала поховання потерпілого,
на організацію поховання та пов'язаних
з цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
цього Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 зазначеного Порядку).

Пунктом 4 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України від 04.03.2003 року №5-4/4,
передбачено, зокрема, що Фонд
зобов'язаний відшкодовувати
Пенсійному Фонду України виплачену
останнім суму основного розміру пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Механізм відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено "Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання", затвердженого спільною
постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16 травня 2003 року за №
376/7697 (надалі Порядок).

Пунктом 5 вищевказаного Порядку
визначено, що територіальні органи
Пенсійного фонду України щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника,
проводять з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
звірку витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним, подають його
відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків.

Пунктом 6 вищевказаного Порядку
передбачено, що головні управління
Пенсійного фонду та управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
підставі акта щомісячної звірки витрат
за особовими справами потерпілих,
узагальнюють і узгоджують довідку про
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, та до 20 числа
місяця, наступного за звітним, подають
її відповідно до Пенсійного фонду
України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що обраний у цій
справі спосіб захисту (відновлення)
порушеного права не відповідає змісту
прав Управління Пенсійного фонду
України щодо відшкодування понесених
ним витрат.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04 березня 2003 року № 5-4/4,
не врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків розраховано
на відсутність спору.

У разі незгоди на підписання актів з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків вимоги про стягнення
мають вирішуватись у судовому порядку
в судах адміністративної юрисдикції, а
не шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірки.

Даний Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Висновок суду першої інстанції
відповідає правовій позиції, яка
викладена у постановах Верховного Суду
України від 20 лютого 2012 року у справі №
21-407а11, від 20 лютого 2012 року у справі №
21-462а11, від 09 квітня 2012 року у справі №
21-443а11, від 12 червня 2012 року у справі №
21-165а12, від 10 липня 2012 року у справі №
21-209а12, від 09 липня 2012 року у справі №
21-180а12.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 197, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Яворівському районі Львівської
області залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 01 грудня 2010
року у справі № 2а-10642/10/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
А.Р. Курилець

О.І. Мікула