Справа № 2а-7227/10/1470
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/635/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Лосєва А.М.

Рибченка А.О.

при секретарі судового засідання:
Мосійчук І.М.,

розглянувши касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Центральному районі міста Миколаєва

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2011 року

по справі № 2а-7227/10/1470

за позовом Науково-виробничого
кооперативу «Наско»

до Державної податкової інспекції у
Центральному районі міста Миколаєва

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Науково-виробничого кооперативу
«Наско» звернувся до суду з позовною
заявою до Державної податкової
інспекції у Центральному районі міста
Миколаєва про скасування податкових
повідомлень-рішень від 07 жовтня 2010 року
№/0 та №/0.

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від
29.12.2010 року позовні вимоги задоволено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2011 року
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення про
часткове задоволення позовних вимог.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення від 07 жовтня 2010
року №/0 в частині визначення суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 5647510,00 грн., в
тому числі основний платіж - 3765007,00 грн.,
штрафна (фінансова) санкція - 1882503,00 грн.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення від 07 жовтня 2010
року №/0 про визначення суми
податкового зобов'язання з податку на
прибуток на суму 8998358,00 грн., в тому
числі основний платіж - 4499179,00 грн.,
штрафна фінансова санкція - 4499179,00 грн.
Провадження у справі в частині
позовних вимог про визнання
протиправними дій ДПІ у Центральному
районі м. Миколаєва, які полягають у
визнанні правочинів, укладених
позивачем та його контрагентами
такими, що порушують публічний порядок,
суперечать інтересам держави та
суспільства, вчинені удавано з метою
приховування сплати податків третіх
осіб - закрито.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у позові відмовити, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДПІ у Центральному
районі міста Миколаєва проведено
планову виїзну перевірку з питань
дотримання позивачем вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства. За результатами
перевірки встановлено порушення
позивачем п.3.1 ст.3, п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9
п.5.3 ст.5, пп.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України
від 28.12.1994 року № 334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(далі - Закон № 334/94-ВР), абз.2 пп.7.2.6 п.7.2,
пп.7.4.1, 7.4.5, п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5, пп.7.7.1 п.7.7 ст.7
Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР
«Про податок на додану вартість» (далі -
Закон № 168/97-ВР).

За наслідками перевірки прийняті
спірні податкові повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов частково,
апеляційний суд виходив з наступних
мотивів, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону № 334/94-ВР
встановлено, що валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону №
334/94-ВР до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно з абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону №
334/94-ВР не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що всі необхідні первинні
бухгалтерські документи є в наявності
у позивача, а саме: договори, акти
виконаних робіт (послуг), податкові
накладні та реєстри цих накладних,
рахунки, платіжні доручення.

Згідно з п. 5.11 ст. 5 Закону № 334/94-ВР
встановлення додаткових обмежень щодо
віднесення витрат до складу валових
витрат платника податку, крім тих, що
зазначені у цьому Законі, не
дозволяється.

Крім того, податковий кредит - сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим Законом
(пункт 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР).

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону № 168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в матеріалах справи
наявні всі необхідні первинні
документи, які складені у
відповідності до вимог підпункту 7.2.1
пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР, що
підтверджують право позивача на
податковий кредит у відповідний
період. Жодних доказів, які б
підтверджували порушення з боку
позивача при укладанні договорів
публічного порядку, відповідачем не
надано. На час укладання договорів із
позивачем, його контрагенти були
платниками ПДВ згідно чинного
законодавства та належним чином
зареєстрованими у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, тобто мали
достатній об'єм правоздатності для
укладення спірних угод.

Доводи відповідача про нікчемність
угод, укладених між позивачем та його
контрагентами, судами попередніх
інстанцій правомірно не прийняті до
уваги, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
такого факту.

Крім того, чинне законодавство України
не ставить в залежність виникнення у
платника ПДВ права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання. Невиконання
контрагентом свого зобов'язання зі
сплати ПДВ до бюджету зумовлює
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.

За таких обставин, апеляційний суд
дійшов вірного висновку щодо наявності
підстав для часткового задоволення
позову.

Відповідно до ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Центральному
районі міста Миколаєва залишити без
задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2011 року
по справі № 2а-7227/10/1470 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписЛосєв А.М. підписРибченко А.О.

Ухвала складена у повному обсязі 23.05.2014
р.