Справа № 805/4592/14
Суддя: Нікулін О.А.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голубова Л.Б.
Суддя-доповідач - Нікулін О.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
справа №805/4592/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Нікуліна О.А.

суддів:
Лях О.П., Жаботинської С.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Ясинувата та Ясинуватському районі
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 23 квітня 2014
року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Ясинувата
та Ясинуватському районі Донецької
області до відділу державної
виконавчої служби Ясинуватського
міськрайонного управління юстиції про
визнання бездіяльності протиправною
щодо виконавчого провадження по
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В
И В :

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 23 квітня 2014
року у задоволенні позову управління
Пенсійного фонду України в м. Ясинувата
та Ясинуватському районі Донецької
області до відділу державної
виконавчої служби Ясинуватського
міськрайонного управління юстиції про
визнання бездіяльності протиправною
щодо виконавчого провадження по
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2
відмовлено.

З постановою суду першої інстанції не
погодився позивач та звернувся з
апеляційною скаргою на неї, в якій
зазначено, що суд першої інстанції
порушив норми матеріального та
процесуального права внаслідок чого
неправильно вирішив справу, вважає, що
постанова підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції правильно
встановив правовідносини між
сторонами по справі, застосував
відповідні норми матеріального та
процесуального права та виходив з
наступного.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Ясинувата та Ясинуватському районі
до відділу державної виконавчої служби
Ясинуватського міськрайонного
управління юстиції було направлено на
виконання виконавчий лист Донецького
окружного адміністративного суду у
справі № 2а/0570/16269/2012 про стягнення
боргу з єдиного внеску в сумі 4010,30
гривень з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (а.с. 5).

Постановою від 15 лютого 2013 року
відкрито виконавче провадження ВП №
36683202 про стягнення з ОСОБА_2 4010,30
гривень на підставі вищенаведеного
виконавчого листа Донецького
окружного адміністративного суду (а.с.
6).

Згідно з протоколом ознайомлення зі
станом реалізації виконавчого
провадження 28 березня 2014 року позивач
ознайомився з матеріалами виконавчого
провадження з виконання виконавчого
листа Донецького окружного
адміністративного суду про стягнення
боргу з ОСОБА_2 в сумі 4010,30 гривень (а.с 4).

Слід зазначити, що з дати відкриття
виконавчого провадження на дату
ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження сплинуло
більше року, а реєстр платників єдиного
внеску разом з боргами станом на 01
жовтня 2013 року переданий до органу
доходів і зборів у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи,
про що складений відповідний акт
(а.с.11-12).

Як зазначено позивачем у позові та
протоколі ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження від 28 березня
2014 року відділом державної виконавчої
служби Ясинуватського міськрайонного
управління юстиції відсутня оновлена
інформація від ОДПІ, МРЕВ ДАІ, відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби,
відділу Держземагенства. При цьому,
згідно раніш отриманих відповідей, у
боржника відсутнє майно, а клопотання
позивача про обмеження виїзду боржника
за кордон не вирішено, оскільки
відповідне подання до суду державним
виконавцем не направлено.

Спірним питанням цієї справи є
встановлення наявності бездіяльності
відділу державної виконавчої служби
Ясинуватського міськрайонного
управління юстиції при здійсненні
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа
Донецького окружного
адміністративного суду у справі №
2а/0570/16269/2012 про стягнення боргу з
єдиного внеску в сумі 4010,30 гривень з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 року
№ 606-ХІУ у редакції яка діє з 01 січня 2011
року примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Згідно з вимогами ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 20 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавчі
дії провадяться державним виконавцем
за місцем проживання, перебування,
роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. У разі
якщо боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Державний виконавець вправі провадити
виконавчі дії щодо виявлення та
звернення стягнення на кошти, які
перебувають на рахунках та вкладах
боржника у банках чи інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах на території,
на яку поширюється юрисдикція України.

Згідно пункту 1.5. Інструкції про
порядок проведення виконавчих дій,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України № 74/5 від 25 грудня 1999
року (далі за текстом Інструкції),
заходами примусового виконання рішень
є:

- звернення стягнення на інші види
майна боржника;

- звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

- вилучення в боржника й передача
стягувачеві певних предметів,
зазначених у рішенні;

- відібрання дитини;

- інші заходи, передбачені
рішенням.

Відповідно до пунктів 5.1.1, 5.1.3 та 5.1.4
Інструкції про порядок проведення
виконавчих дій та статті 52 Закону
України "Про виконавче провадження"
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його виявленні (шляхом
надіслання запитів до органів
державної податкової інспекції,
банків, дорожньої автомобільної
інспекції, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату тощо), описі,
арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

За наявності даних про кошти та інші
цінності боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах та на зберіганні в
банках чи інших кредитних установах, на
них накладається арешт, про що
виноситься постанова державного
виконавця.

У разі відсутності в боржника коштів та
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення
звертається на належне боржникові інше
майно.

Стягнення на майно боржника
звертається в розмірах і обсягах,
потрібних для виконання за виконавчими
документами, з урахуванням витрат на
виконання та стягнення виконавчого
збору. Якщо боржник володіє майном
спільно з іншими особами, то стягнення
звертається на його частку, що
визначається судом за поданням
державного виконавця.

Стягнення може бути звернено на майно
боржника, яке належить йому на праві
приватної власності.

Відповідно до пункту 5.6.1 Інструкції
арешт майна полягає у проведенні його
опису, оголошенні заборони
розпоряджатися ним, а в разі потреби - в
обмеженні права користування майном
або його вилученні в боржника та
передачі на зберігання іншим особам.
Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем, у
тому числі, шляхом: винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні в банках або
інших фінансових установах; винесення
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження; проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.

Згідно із частиною 2 статті 30 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Строк здійснення
виконавчого провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи документів, постановою від 15
лютого 2013 року (а.с.6) відкрите виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа Донецького
окружного адміністративного суду у
справі № 2а/0570/16269/2012. Отже, строк
виконання цього виконавчого документу
збігає 15 серпня 2013 року. При цьому, як
зазначає позивач, більша частина боргу
погашена, залишок складає1860,30 гривень.

Як зазначає позивач, протягом
здійснення відповідачем виконавчих
дій з примусового виконання
виконавчого листа відповідачем було
надіслано запити до певних державних
органів, однак майна, зареєстрованого
за боржником не встановлено.

Здійснення оновлення запитів
державним виконавцем не передбачено
ані ст. 11, 52 Закону України "Про
виконавче провадження" та пп. 1,5, 7.2 1.5.
Інструкції з організації примусового
виконання рішень № 512/5 від 02 квітня 2012
року, на які помилково вважає позивач.

Стосовно направлення подання до суду
про обмеження права боржника виїзду за
кордон слід зазначити, що статтею 11
Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено право
державного виконавця звертатися до
суду за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника за
межі України. Отже, це не є обов'язком
державного виконавця, як помилково
вважає позивач, тому така вимога не є
обґрунтованою Законом України "Про
виконавче провадження".

Позивач зазначає, що є стягувачем у
виконавчому провадженні ВП № 36683202,
тому порушено його права стягувача.

Законом України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи" від 04 липня
2013 року № 406-VII внесено зміни до Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" та передбачено,
що з 01 жовтня 2013 року органи доходів і
зборів формують податкову і митну
політику (в частині адміністрування,
зокрема, єдиного внеску).

Пунктом 3 Прикінцевих положень
Закону№ 406-VII встановлено що, процедури
адміністрування, які здійснюють органи
доходів і зборів, встановлені цим
Законом, поширюються на періоди до
набрання чинності цим Законом.

Заходи адміністрування органами
доходів і зборів здійснюються не
раніше дня набрання чинності Законом
України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи".

Органи Пенсійного фонду України
продовжують адмініструвати єдиний
внесок у частині завершення процедур
такого адміністрування.

Станом на 01 жовтня 2013 року органами
Пенсійного фонду України передано до
органів доходів і зборів реєстри
платників єдиного внеску разом з
сумами заборгованості, то від вказаної
дати адміністрування єдиного внеску
здійснюють виключно органи доходів і
зборів, а отже, саме з дати передання
реєстрів платників, карток особових
рахунків завершуються процедури
адміністрування єдиного внеску з боку
органів Пенсійного фонду.

З підстав відсутності у Пенсійного
фонду та його територіальних органів
прав щодо адміністрування єдиного
внеску, виключний перелік яких
встановлено статтею 13-1 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", виконавчі
документи, підлягають відкликанню,
оскільки зазначена функція з 01 жовтня
2013 року є обов'язком органів доходів і
зборів, які на підставі переданих даних
особових карток платників єдиного
внеску формують свої податкові вимоги
на суму переданої недоїмки, які
узгоджує з платниками та самостійно
направляє до органів державної
виконавчої служби.

Позивач дійсно є стягувачем у
виконавчому провадженні ВП № 36683202, але
діюче законодавство не забороняє йому
замінити стягувача у виконавчому
провадженні на орган доходів і зборів
чи відкликати виконавчий документ у
разі, якщо органом доходів і зборів на
ту ж суму боргу виставлено податкову
вимогу на адресу боржника, оскільки
суми єдиного внеску зараховуються саме
до бюджету, а не до органів ПФУ чи
доходів і зборів.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої
інстанції дотримався норм
матеріального та процесуального
права під час вирішення справи, тобто
відсутні підстави для скасування або
зміни судового рішення.

Керуючись ст. 198, 200, 205, 206 КАС України,
суд ,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Ясинувата
та Ясинуватському
районі Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 23 квітня 2014
року - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 23 квітня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Колегія суддів
О.А.Нікулін

О.П.Лях

С.В.Жаботинська