Справа № 875/31/14
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року м. Київ
справа № 875/31/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді
Швець В.В.

суддів
Єрьоміна А.В.

Кравцова О.В.

секретар судового засідання
Добродуб К.Я.

за участю:

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Рахнянського Б.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Центральної виборчої комісії про
визнання протиправною, скасування
постанови, зобов'язання вчинити певні
дії,

в с т а н о в и в :

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 травня
2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4
до Центральної виборчої комісії (далі -
Комісія, ЦВК) про визнання
протиправною, скасування постанови,
зобов'язання вчинити певні дії
відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що спірна постанова прийнята
відповідачем на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, встановлений
чинним законодавством України.
Зазначив, що перелік біографічних
даних кандидатів на пост Президента
України, які підлягають оприлюдненню
та є відкритою інформацією, відповідно
до вимог Закону України "Про вибори
Президента України" є вичерпним і даним
законом не передбачено механізму
оприлюднення особистих даних, а саме
автобіографії за заявою виборця.
Вказав, що інформація, надана до ЦВК
кандидатами на пост Президента України
в автобіографії, є конфіденційною
інформацією, окрім біографічних даних,
перелік яких закріплений положеннями
статті 51 Закону України "Про вибори
Президента України", яка може бути
надана до публічного доступу лише за
згодою кандидата на пост Президента
України. Відсутність такої згоди
виключає можливість поширення такої
інформації її розпорядником.

Не погоджуючись із прийнятою
постановою, ОСОБА_4 оскаржив її в
апеляційному порядку, просив скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач вказав, що колегія суддів,
вирішуючи справу на підставі Закону
України "Про інформацію", а не за
принципом законності, порушила норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
невірного висновку щодо обов'язків
відповідача.

Одночасно, в апеляційній скарзі заявив
клопотання про витребування у Комісії
в якості доказів належним чином
завірені копії автобіографії усіх
осіб, які були зареєстровані
кандидатами на пост Президента України
на позачергових виборах Президента
України 25 травня 2014 року.

Однак, судом вказане клопотання було
відхилено, оскільки воно не
перешкоджало розгляду справи по суті.
При цьому, колегія суддів роз'яснила
представнику позивача його право щодо
повторного заявлення такого
клопотання протягом судового розгляду
справи. Проте, таке клопотання
представником позивача заявлено не
було.

У судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу підтримав
та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечив
проти задоволення апеляційної скарги,
зазначивши, що спірна постанова ЦВК від
15 травня 2014 року № 587 прийнята на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи, викладені в
апеляційній скарзі, колегія суддів
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 5 травня 2014 року
ОСОБА_4 поштовим зв'язком надіслав до
ЦВК інформаційний запит, в якому просив
надати копії автобіографії усіх осіб,
які були зареєстровані кандидатами на
пост Президента України на
позачергових виборах Президента
України 25 травня 2014 року.

15 травня 2014 року ЦВК прийняла постанову
№ 587 «Про запит на інформацію ОСОБА_4,
зареєстрований у Центральній виборчій
комісії 7 травня 2014 року за
№ 21-17-6692» (далі - постанова ЦВК № 587),
якою відмовила ОСОБА_4 в задоволенні
запиту на інформацію щодо надання
копій автобіографій ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27,
поданих до ЦВК для їх реєстрації
кандидатами на пост Президента України
на позачергових виборах Президента
України 25 травня 2014 року, та
постановила - надати ОСОБА_4
біографічні відомості вказаних
кандидатів на пост Президента України.

Листом члена Центральної виборчої
комісії ОСОБА_28 від 15 травня 2014
року № 21-17-1792, на виконання вказаної
постанови ЦВК, ОСОБА_4 було надано
біографічні відомості зареєстрованих
Комісією кандидатів на пост Президента
України 25 травня 2014 року, а саме:
відомості про прізвище, власне ім'я та
по-батькові, число, місяць, рік і місце
народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості про
посаду (заняття), місце роботи,
партійність, місце проживання, суб'єкт
висування кожного кандидата на посаду
Президента України.

Вважаючи постанову ЦВК № 587
протиправною, ОСОБА_4 звернувся до
Київського апеляційного
адміністративного суду з позовом, в
якому просив:

- визнати протиправною та скасувати її;

- прийняти ухвалу з повідомленням про
наявність порушень статті 212-3 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення у діях відповідача і
надіслати її до органів чи осіб,
уповноважених вжити у зв'язку з цим
заходів, встановлених законом;

- зобов'язати ЦВК надати позивачу
автобіографії усіх осіб, які були
зареєстровані кандидатами на пост
Президента України на позачергових
виборах Президента України 25 травня 2014
року, здійснивши приховування
інформації в порядку частини сьомої
статті 6 Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необґрунтованість позовних вимог з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із частиною другою статті 3
Закону України від 30 червня 2004 року №
1932-IV «Про Центральну виборчу комісію»
(далі - Закон № 1932-IV) Центральна виборча
комісія та її члени зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією України, цим та іншими
законами України.

За змістом пункту 20 частини першої
статті 92 та частини шостої статті
103 Конституції України
організація і порядок проведення
виборів Президента України
визначаються законом. Таким
спеціальним законом є Закон України
від 5 березня 1999 року № 474-ХІV
«Про вибори Президента України» (далі -
Закон № 474-ХІV).

Відповідно до положень пункту 2 частини
першої статті 51 Закону № 474-ХІV
Центральна виборча комісія реєструє
кандидата на пост Президента України
за умови отримання такого документу як,
автобіографія особи, висунутої
кандидатом на пост Президента України
(на паперовому носієві та в
електронному вигляді), обсягом до двох
тисяч друкованих знаків, що обов'язково
повинна містити: прізвище, ім'я, по
батькові, число, місяць, рік і місце
народження, відомості про
громадянство, освіту, трудову
діяльність, посаду (заняття), місце
роботи, громадську роботу (в тому числі
на виборних посадах), партійність,
склад сім'ї, адресу місця проживання із
зазначенням часу проживання в Україні,
відомості про судимість, не погашену і
не зняту у встановленому законом
порядку.

Перелік кандидатів на пост Президента
України, зареєстрованих Центральною
виборчою комісією, із зазначенням
прізвища, імені, по батькові, року
народження, освіти, місця постійного
проживання, основного місця роботи
(заняття), посади, партійності, суб'єкта
висування у п'ятиденний строк після
закінчення реєстрації кандидатів
оприлюднюється Центральною виборчою
комісією в газетах «Голос України» та
«Урядовий кур'єр» та розміщується на
офіційному веб-сайті Центральної
виборчої комісії, що закріплено в
частині одинадцятій статті 51 Закону №
474-ХІV.

Відповідно до положення частини другої
статті 48 Закону № 474-ХІV у заяві про
самовисунення на пост Президента
України мають міститися згода на
оприлюднення біографічних відомостей
і декларації про майно, доходи, витрати
і зобов'язання фінансового характеру
відповідно до статті 50 цього Закону,
зобов'язання в разі обрання передати у
порядку, встановленому законом,
протягом місяця після офіційного
оголошення результатів виборів в
управління іншій особі належні йому
підприємства та корпоративні права і
припинити діяльність чи скласти
представницький мандат, які відповідно
до Конституції України та законів
України несумісні з зайняттям посту
Президента України.

У частині першій статті 56-1 Закону №
474-ХІV зазначено, що виборцям
забезпечується можливість доступу до
різнобічної, об'єктивної та
неупередженої інформації, потрібної
для здійснення усвідомленого,
поінформованого, вільного вибору.

Згідно з частиною другою статті 56-1
Закону № 474-ХІV інформація, що міститься
у документах, поданих до Центральної
виборчої комісії для реєстрації
кандидатів на пост Президента України,
є відкритою. На офіційному веб-сайті
Центральної виборчої комісії
оприлюднюються відомості про прізвище,
власне ім'я (всі власні імена) та по
батькові (за наявності), число, місяць,
рік і місце народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості про
посаду (заняття), місце роботи,
партійність, місце проживання, суб'єкта
висування кожного кандидата на пост
Президента України.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що перелік біографічних відомостей
кандидатів на пост Президента України,
які підлягають оприлюдненню та є
відкритою інформацією відповідно до
Закону № 474-ХІV, є вичерпним. Окрім того,
вказаним Законом не передбачено
механізму оприлюднення особистих
даних, а саме автобіографії.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав вважати
автобіографію кандидата на пост
Президента України інформацією, що
становить суспільний інтерес, виходячи
з наступного.

Частиною другою статті 32 Конституції
України не допускається збирання,
зберігання, використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини, окрім того
аналогічні положення закріплені в
частині другій статті 11 Закону України
від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про
Інформацію» (далі - Закон № 2657-XII).

Згідно з частинами другою та третьою
статті 34 Конституції України кожен має
право вільно збирати, зберігати,
використовувати і поширювати
інформацію усно, письмово або в інший
спосіб - на свій вибір, здійснення цих
прав може бути обмежене законом в
інтересах національної безпеки,
територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя.

Відповідно до положень частин першої
статті 21 Закону № 2657-XII інформація з
обмеженим доступом є конфіденційною,
таємною та службовою.

Частиною другою статті 21 зазначеного
Закону конфіденційною є інформація про
фізичну особу, а також інформація,
доступ до якої обмежено фізичною або
юридичною особою, крім суб'єктів
владних повноважень. Конфіденційна
інформація може поширюватися за
бажанням (згодою) відповідної особи у
визначеному нею порядку відповідно до
передбачених нею умов, а також в інших
випадках, визначених законом.

Окрім того, в рішенні Конституційного
Суду України від 20 січня 2012 року
№ 2-рп/2012 у справі № 1-9/2012 зазначено, що
положення частини першої, другої
статті 32, частин другої, третьої статті
34 Конституції України слід розуміти
так:

- інформацією про особисте та сімейне
життя особи є будь-які відомості та/або
дані про відносини немайнового та
майнового характеру, обставини, події,
стосунки тощо, пов'язані з особою та
членами її сім'ї, за винятком
передбаченої законами інформації, що
стосується здійснення особою, яка
займає посаду, пов'язану з виконанням
функцій держави або органів місцевого
самоврядування, посадових або
службових повноважень. Така інформація
про особу є конфіденційною;

- збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди державою,
органами місцевого самоврядування,
юридичними або фізичними особами є
втручанням в її особисте та сімейне
життя. Таке втручання допускається
винятково у випадках, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

З огляду на наведене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що інформація, надана до ЦВК
кандидатами на пост Президента України
в автобіографії, є конфіденційною
інформацією, окрім біографічних
відомостей, перелік яких закріплений
положеннями статті 51 Закону № 474-XIV, яка
може бути надана до публічного доступу
лише за згодою кандидата на пост
Президента України.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що спірна постанова є
такою, що прийнята ЦВК на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України, і відсутні підстави для
визнання її протиправною та
скасування.

Судом не встановлено обставин
порушення відповідачем прав, свобод та
інтересів позивача.

Суд першої інстанції правильно та
повно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстави для його
скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги наведеного
висновку суду першої інстанції не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
помилковому тлумаченні позивачем
наведених вище правових норм.

Відповідно до частини першої статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, з урахуванням відповідних
правових норм та встановлених
обставин, колегія суддів дійшла
висновку про залишення апеляційної
скарги без задоволення, а рішення суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 172, 176, 177, 195, 196, 198, 200,
205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню не
підлягає.

Судді
В.В. Швець

А.В. Єрьомін

О.В. Кравцов