Справа № 826/4128/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2014 року 15:55
№ 826/4128/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадженні адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Цехаве корм ЛТД»до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м.
Києвіпровизнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 16.01.2014 року
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулося Товариство з
обмеженою відповідальністю «Цехаве
корм ЛТД» (надалі - позивач або ТОВ
«Цехаве корм ЛТД») з позовом до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
(надалі - відповідач або ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві) про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві від
уточненої позовної заяви від 10.04.2014
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18.04.2014 року
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
В обґрунтування заявлених позовних
вимог представник позивача зазначив,
що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 16.01.2014 року
ТОВ «Цехаве корм ЛТД» не порушувало
вимог ст.185, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.4, п.201.10
ст.201 Податкового кодексу України, що
підтверджується належним чином
оформленими первинними документами,
які були надані податковому органу та
засвідчують належне виконання
позивачем вимог податкового
законодавства України в частині
підтвердження права на податковий
кредит та, відповідно, формування
від'ємного значення ПДВ по
взаємовідносинам з контрагентом.
У судове засідання 20.05.2014 року з'явилися
представники сторін.
Представники позивача заявлені
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі та просили суд задовольнити їх з
підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача подав суду
письмові заперечення, в яких зазначив
про законність та обґрунтованість
прийнятого ДПІ у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення з
підстав встановлення під час перевірки
позивача факту нереальності
проведення господарських операцій між
позивачем та контрагентом, що за
правилами діючого податкового
законодавства позбавляє платника
податків права на податковий кредит та,
відповідно, формування від'ємного
значення ПДВ по таким операціям.
Суд у судовому засіданні 20.05.2014 року за
згодою сторін на підставі ч.4 ст.122
Кодексу адміністративного судочинства
України, враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
ухвалив про перехід до розгляду справи
у порядку письмового провадження.
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд зазначає
Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ
у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві проведена документальна
невиїзна позапланова перевірка ТОВ
питань правильності обчислення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту за період з 01.07.2013 року по 31.07.2013
Перевіркою встановлено, що ТОВ «Цехаве
корм ЛТД» за липень 2013 року
безпідставно сформовано податковий
кредит по взаємовідносинам з ТОВ «УНІ
ГРУП» в сумі 66 473,33 грн.
За результатами перевірки позивача,
відповідачем було складено акт від
24.10.2013 року №553/26-55-22-07/32708265, яким
зафіксовані виявлені під час перевірки
порушення позивачем норм податкового
законодавства України, а саме:
ст.185, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.4, п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України, а також п.3
Порядку заповнення податкової
накладної, затвердженого Наказом ДПА
України від 21.12.2010 р. № 969, в результаті
чого завищено залишок від'ємного
значення на суму 66 473,00 грн. за липень
Зазначені порушення, крім іншого,
обґрунтовані з боку відповідача
висновками зустрічної звірки ТОВ
документального підтвердження
господарських відносин з
контрагентом-покупцем ТОВ «ЦЕХАВЕ КОРМ
постачальником ТОВ «УПП «ЄВРОМЕД» (код
повноти відображення в обліку за
період з01.07.2013 р. по 31.07.2013 р., проведеної
Житомирською ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області (довідка від 02.10.2013 р. №
Так, за результатами зазначеної
зустрічної звірки ТОВ «УНІ ГРУП»
документально не підтверджено
реальності здійснення господарських
відносин із ТОВ «Цехаве корм ЛТД» та
ТОВ «УПП «Євромед» їх вид, обсяг та
розрахунки за період липень 2013 року.
Дані, наведені в деклараціях про
податок на додану вартість про обсяги
поставок, податкове зобов'язання,
податковий кредит - підлягають
коригуванню в частині взаємовідносин
із ТОВ «Цехаве корм ЛТД» та ТОВ «УПП
«Євромед». Звіркою ТОВ «УНІ ГРУП»,
також, встановлено не відображення в
податковому обліку господарських
операцій з ТОВ «Цехаве корм ЛТД», ТОВ
«УПП «Євромед» за період липень 2013
Крім зазначеного, відповідачем в ході
перевірки позивача було встановлено,
що видаткова накладна № 3 від 05.07.2013 р.
виписана ТОВ «УНІ ГРУП» не має
розшифровки підпису особи, яка
отримала товар від позивача, що не дає
можливості ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійснення
господарської операції, отже такий
первинний документ не має юридичної
Також, перевіркою було встановлено, що
товарно-транспортні накладні, подані
на підтвердження поставки товару по
взаємовідносинам позивача з ТОВ «УНІ
ГРУП», не містять розшифровок підпису
особи, що здала товар, а також не
містять підпису водія - експедитора та
особи, яка прийняла товар.
Надавши оцінку викладеному, відповідач
дійшов висновку про відсутність
реальності вчинення господарських
операцій між позивачем та ТОВ «УНІ
ГРУП», а наслідком для податкового
обліку є лише фактичний рух активів
задекларований на папері, отже
складені по таким операціям первинні
документи є такими, що складені
всупереч вимогам діючого
законодавства, у зв'язку з чим не можуть
підтвердити факт здійснення
господарських операцій, засвідчити
право позивача на формування
податкового кредиту та, відповідно,
формування від'ємного значення ПДВ по
таким господарським операціям.
У зв'язку з виявленими порушеннями, на
підставі акта перевірки позивача від
24.10.2013 р. № 553/26-55-22-07/32708265, відповідачем
було прийняте податкове
повідомлення-рішення форми «В4» від
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
липень 2013 року у розмірі 66 473,00 грн.
повідомлення-рішення, за правилами ст.56
Податкового кодексу України,
оскаржувалось позивачем в
адміністративному порядку до
Головного управління Міндоходів у м.
Києві, за результатом якого, рішенням
про результати розгляду первинної
скарги від 03.01.2014 р. № 35/10/26-15-10-04-15
повідомлення-рішення відповідача від
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві винести податкове
повідомлення-рішення форми «В4» про
зменшення від'ємного значення податку
на додану вартість на 66 473,00
Враховуючи зазначене, відповідачем
було прийняте оскаржуване податкове
повідомлення-рішення форми «В4» від
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
липень 2013 року у розмірі 66 473,00 грн.
Не погоджуючись з оскаржуваним
податковим повідомленням-рішенням
відповідача форми «В4» від 16.01.2014 р. №
Міністерства доходів і зборів України,
за результатом розгляду якої, рішенням
Міністерства доходів і зборів України
про результати розгляду первинної
скарги від 11.03.2014 р., оскаржуване
рішення було залишене без змін, а
скарга позивача - без задоволення.

Відповідно до п.56.1. ст.56 Податкового
кодексу України, рішення, прийняті
контролюючим органом, можуть бути
оскаржені в адміністративному або
судовому порядку.

Вважаючи оскаржуване податкове
повідомлення-рішення форми «В4» від
16.01.2014 р. № протиправним та
необґрунтованим, а, відтак, таким, що
підлягає скасуванню, позивач звернувся
з позовом до суду.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у
матеріалах справи письмовим доказам,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог,
виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України (далі -
Кодекс), який, зокрема, визначає
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.14.1.181. п.14.1.ст.14 Кодексу,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно пп. «а» п.198.1, п.198.2., абз.1 п.198.3.
ст.198 Кодексу, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з, крім
іншого, придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового
кредит виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п.198.6. ст.198 Кодексу, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до п.200.1., п.200.3., п.200.4. ст.200
Кодексу, сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до п.201.1. ст.201 Кодексу,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити:

а) порядковий номер податкової
накладної;

б) дата виписування податкової
накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку
(продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи -продавця, зареєстрованої як
платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування
податку;

ж) ставка податку та відповідна сума
податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України);

ї) номер та дата митної декларації, за
якою було здійснено митне оформлення
товару, ввезеного на митну територію
України.

Приписами п.201.4 ст.201 Кодексу
передбачено, що податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Контролюючі органи
за даними реєстрів виданих та
отриманих податкових накладних,
наданих в електронному вигляді,
повідомляють платника податку про
наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу
(п. 201.6 ст. 201 Кодексу).

Податкова накладна складається на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс). У разі якщо
частка товарів/послуг, послуг не
містить відокремленої вартості,
перелік (номенклатура) частково
поставлених товарів/послуг
зазначається в додатку до податкової
накладної у порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, та
враховується при визначенні загальних
податкових зобов'язань (п. 201.7 ст. 201
Кодексу).

Відповідно до п.201.10. ст.201 Кодексу,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При цьому, форма та порядок заповнення
податкової накладної затверджуються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику (п.
201.2 ст. 201 Кодексу).

Так, наказом Міністерства фінансів
України від 01.11.2011 року № 1379 на
виконання положень ст.201 Кодексу
затверджено Порядок заповнення
податкової накладної, який набрав
чинності 16.12.2011 року та втратив
чинність 01.03.2014 року (надалі - Порядок №
1379).

Відповідно до п.5 Порядку №1379, сплачена
(нарахована) сума податку на додану
вартість у податковій накладній
повинна відповідати сумі
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг продавця у реєстрі
виданих та отриманих податкових
накладних.

Податкова накладна є підставою для
віднесення до податкового кредиту
витрат зі сплати податку на додану
вартість у покупця, зареєстрованого як
платник податку (п.6.2 Порядку №1379).

Системний аналіз викладених
законодавчих норм свідчить про те, що
до податкового кредиту не відносяться
суми сплаченого податку у складі ціни з
придбані товар (роботи, послуги) не
підтверджені первинними документами -
податковими накладними, складеними у
відповідності до вимог законодавства,
у тому числі Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні».

При цьому, відповідно до ст.1 Закону
України «Про бухгалтерській облік та
фінансову звітність в Україні»,
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст.9 зазначеного Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п.2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16
вищевказаного Положення,
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим та
нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом.

Згідно з правовою позицією Вищого
адміністративного суду України,
викладеної у листі від 02.06.2011 p. №
742/11/13-11, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Визначальною
ознакою господарської операції є те, що
вона повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції також
передбачена нормами Кодексу.

Крім того, суд звертає увагу на позицію
Вищого адміністративного суду України,
викладену в оглядовому листі від 06.07.2009
р. № 982/13/13-09, в якому зазначено, що
правильність формування платником
податків валових витрат та податкового
кредиту вимагає наявності зв'язку
витрат платника податків на придбання
послуг з його господарською
діяльністю, що полягає у намірі
платника податку отримати користь від
придбаних послуг. За відсутності ж
останнього, відсутні підстави для
зменшення бази оподаткування податком
на прибуток та податком на додану
вартість за рахунок валових витрат та
податкового кредиту.

В інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України №
742/11/13-11 від 02.06.2011 р. також зазначено, що
судам належить звертати особливу увагу
на дослідження обставин реальності
здійснення господарських операцій
платника податку, на підставі яких
таким платником були сформовані дані
податкового обліку. При цьому приймати
на підтвердження даних податкового
обліку можна лише достовірні первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати, рух активів у процесі
здійснення господарської операції. При
цьому, дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції: договори, акти
виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.
Необхідно перевірити фізичні, технічні
та технологічні можливості певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-то: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.

Таким чином, поставка товарів,
виконання робіт та надання послуг для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток та податком на
додану вартість має бути фактично
здійснена і підтверджена належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання/реалізації товарів (робіт,
послуг) відповідні суми не можуть
включатися до складу доходів/витрат
для цілей оподаткування податком на
прибуток або податкових зобов'язань та
податкового кредиту для цілей
оподаткування податком на додану
вартість навіть за наявності формально
складених документів або сплати
грошових коштів.

Отже, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи та
зафіксовано в акті перевірки позивача,
за липень 2013 року ТОВ «Цехаве корм ЛТД»
сформовано податковий кредит по
взаємовідносинам з ТОВ «УНІ ГРУП» в
сумі 66 473,33 грн.

Такі взаємовідносини між позивачем та
ТОВ «УНІ ГРУП» ґрунтувалися на
договорі поставки від 03.07.2013 р. № 03/7, за
умовами якого, ТОВ «УНІ ГРУП» як
Постачальник зобов'язується поставити
та передати у власність позивача як
Покупця товар, а Покупець
зобов'язується прийняти цей товар її
своєчасно здійснити його оплату.

Предметом даного Договору є макуха
соєва (далі - Товар), що зазначається на
кожну окрему партію Товару у
рахунках-фактурах та/або
Специфікаціях, що є невід'ємною
частиною даного Договору (п.1.2.
Договору).

Пунктом 2.1. Договору закріплено, що
одиниця виміру, кількість, асортимент
Товару вказуються у рахунках-фактурах
та/або Специфікаціях, що є невід'ємною
частиною даного Договору, а також у
накладних документах на кожну окрему
партію Товару.

Товар, що поставляється за даним
Договором, повинен відповідати
державним стандартам України та
технічним умовам і підтверджуватися
сертифікатом якості або іншими
документами, які є необхідними для
Товару даного виду згідно з вимогами
чинного законодавства України (п.2.2.
Договору).

Згідно п.3.3. Договору, Покупець на кожну
партію Товару складає Заявку у
письмовій довільній формі із
зазначенням кількості, асортименту,
строків поставки Товару, а також інших
положень, щодо яких має бути досягнуто
згоди між Сторонами.

Ціна одиниці та загальна вартість
Товару визначається у
рахунках-фактурах та/або
Специфікаціях, що є невід'ємною
частиною даного Договору (п.4.1.
Договору).

Розрахунки за кожну поставлену партію
Товару здійснюються у безготівковому
порядку шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок
Постачальника в повному обсязі на
умовах 100% попередньої оплати пізніше 3
(трьох) робочих днів з дати виставлення
рахунку-фактури та/або підписання
відповідної Специфікації
(п.4.2.Договору).

На підтвердження виконання умов
зазначеного договору, а також сплати
позивачем податку на додану вартість у
складі ціни за придбаний товар, ТОВ
«УНІ ГРУП» виписані позивачу наступні
первинні документи:

видаткові накладні від 04.07.2013 р. № 2 на
макуху сої у кількості 32,94 тони на
загальну суму 214 110,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 35
685,00 грн.) та від 06.07.2013 р. № 3 на макуху
сої у кількості 28,42 тони на загальну
суму 184 730,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 30 788,33 грн.);

податкові накладні від 03.07.2013 р. № 1 на
макуху сої у кількості 35 тон на
загальну суму 227 500,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 37
916,67 грн.) та від 06.07.2013 р. № 3 на макуху
сої у кількості 28,42 тони на загальну
суму 184 730,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 30 788,33 грн.),
від 05.07.2013 р. № 2 на макуху сої у
кількості 25 тон на загальну суму 162 500,00
грн. (у т.ч. ПДВ - 27 083,33 грн.) та від 05.07.2013
р. № 3 на макуху сої у кількості 1,360 тони
на загальну суму 8 840,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 1
473,33 грн.);

товарно-транспортні накладні від 04.07.2013
р. № 227 на макуху сої у кількості 32900 кг.
на загальну суму 204 638,00 грн. та 06.07.2013 р.
№ 232 на макуху сої у кількості 28420 кг. на
загальну суму 176 772,40 грн.;

довіреність від 03.07.2013 р. № 148 на макуху
сої на 62 тони.

Оплата товарів здійснювалась
позивачем у безготівковій формі шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок ТОВ «УНІ ГРУП», що
підтверджується випискою з особового
рахунку позивача. Так, 03.07.2013 р. на
користь ТОВ «УНІ ГРУП» сплачено 227 500,00
грн. (у т.ч. ПДВ - 37916,67 грн.), 05.07.2013 р. на
користь ТОВ «УНІ ГРУП» сплачено 162 500,00
грн. (у т.ч. ПДВ - 27 083,33 грн.), 15.07.2013 р. на
користь ТОВ «УНІ ГРУП» сплачено 8 840,00
грн.

На думку позивача, вищезазначених
документів достатньо для
підтвердження реальності його
господарських операцій з контрагентом,
підтвердження права на податковий
кредит та, відповідно, формування
від'ємного значення сум ПДВ по
взаємовідносинам з ТОВ «УНІ ГРУП» на
суму 66 473,33 грн.

В той же час, судом, в ході дослідженні
та надання оцінки відповідності
поданих позивачем вищезазначених
первинних документів вимогам діючого
законодавство щодо їх оформлення,
виявлені численні недоліки, які у своїй
сукупності ставлять під сумнів
реальність здійснених господарських
операцій між позивачем та ТОВ «УНІ
ГРУП».

Так, позивачем не подані суду для
огляду рахунки-фактури та/або
Специфікації, що є невід'ємною частиною
Договору поставки від 03.07.2013 р. № 03/7, а
також письмові Заявки на Товар із
зазначенням кількості, асортименту,
строків поставки Товару, формування
яких передбачено умовами зазначеного
договору та, які мали б засвідчити
реальність укладеного договору.

Не подані суду для огляду і сертифікати
якості товару на підтвердження
відповідності державним стандартам
України та технічним умовам, як того
вимагають умови договору поставки від
03.07.2013 р. № 03/7.

Також, в ході судового розгляду, судом
встановлено, що позивачем подано в
якості доказів виконання
вищезазначених договірних зобов'язань,
копії двох ідентичних видаткових
накладних на одну і ту саму партію
товару - на макуху сої у кількості 28,42
тони, що не може відбуватися за
правилами діючого законодавства:

від 06.07.2013 р. № 3 на загальну суму 184 730,00
грн. (у т.ч. ПДВ - 30 788,33 грн.);

від 05.07.2013 р. № 3 на загальну суму 184 730,00
грн. (у т.ч. ПДВ - 30 788,33 грн.).

При цьому, видаткова накладна від
05.07.2013 р. № 3 на загальну суму 184 730,00
грн. (у т.ч. ПДВ - 30 788,33 грн.) не містить
розшифровки підпису особи, яка
отримала товар від позивача, що не дає
можливості ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійснення
господарської операції.

Враховуючи зазначене, такі видаткові
накладні (або одна з них) не можуть
прийматися до уваги, як належним чином
оформленні первинні документи та
підтвердити факт реальності
відповідної господарської операції.

Крім того, видаткові накладні від 04.07.2013
р. № 2 на макуху сої у кількості 32,94 тони
на загальну суму 214 110,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 35
685,00 грн.) та від 06.07.2013 р. № 3 на макуху
сої у кількості 28,42 тони на загальну
суму 184 730,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 30 788,33 грн.)
не містять в собі посилання на договір
поставки від 03.07.2013 р. № 03/7, що не дає
можливості ідентифікувати їх
приналежність саме до зазначеного
договору та підтвердити факт виконання
його істотних умов.

В ході аналізу поданих позивачем
товарно-транспортних накладних від
04.07.2013 р. № 227 на макуху сої у кількості
32900 кг. на загальну суму 204 638,00 грн. та
06.07.2013 р. № 232 на макуху сої у кількості
28420 кг. на загальну суму 176 772,40 грн.,
судом встановлено розбіжності в
обсягах та загальній вартості товару
по відношенню з даними, зазначеними у
видаткових та податкових накладних, а
також знайшли підтвердження доводи
відповідача щодо відсутності в них
розшифровок підпису особи, що здала
товар, а також відсутності підпису
водія - експедитора та особи, яка
прийняла товар.

Більше того, як встановлено судом з
вищезазначених первинних документів
(видаткових та податкових накладних),
обсяг поставки ТОВ «УНІ ГРУП» товару
позивачу в сукупності склав 61,36 т.,
проте довіреність на отримання товару
від 03.07.2013 р. № 148 виписана на 62 т., що
свідчить про вагомі розбіжності та
суперечності у складених первинних
документах, що не може відбуватися за
правилами діючого законодавства
України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку про відсутність підстав
вважати подані позивачем документи на
підтвердження сформованого
податкового кредиту по
взаємовідносинам з ТОВ «УНІ ГРУП» в
сумі 66 473,33 грн. - первинними
бухгалтерськими документами в
розумінні Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні», тобто
документами, які підтверджують
фактичне придбання позивачем товару
від контрагента, фактичне здійснення
господарських операцій та дають
позивачу право на податковий кредит та,
відповідно, формування від'ємного
значення суми податку на додану
вартість по взаємовідносинам позивача
з ТОВ «УНІ ГРУП».

Таким чином, суд, системно
проаналізувавши викладене, вважає
зазначені господарські операції
такими, що фактично не здійснювалися, а
надані позивачем до суду первинні
документи такими, що складені з метою
штучного формування податкового
кредиту, в результаті чого, штучно
сформоване від'ємне значення суми
податку на додану вартість за липень 2013
року у розмірі 66 473,00 грн. по
взаємовідносинам позивача з ТОВ «УНІ
ГРУП».

З урахуванням того, що по справі не
встановлено реальності здійснення
господарських операцій та їх зв'язок з
господарською діяльністю позивача, суд
дійшов висновку про обґрунтованість та
законність зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за липень 2013 року у
розмірі 66 473,00 грн. оскаржуваним
податковим повідомленням-рішенням
форми «В4» від 16.01.2014 р. № .

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Аналіз викладених законодавчих норм та
обставин справи свідчить про те, що
відповідач, приймаючи оскаржуване
податкове повідомлення-рішення форми
«В4» від 16.01.2014 р. № , діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що визначені Конституцією
України та Законами України.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до яких, зокрема, відносяться
вчинення дій на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
вчинення дії.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В свою чергу, відповідачем доведена
правомірність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
рішення форми «В4» від 16.01.2014 р. №
з урахуванням вимог встановлених ч.2
ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, за правилами,
встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що заявлені позовні
вимоги є необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Цехаве
корм ЛТД» (ідентифікаційний код: 32708265,
адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі
України, 26, офіс 501) судовий збір у
розмірі 1 339,80 (однієї тисячі трьохсот
тридцяти дев'яти 80 копійок) на р/р
№4007, отримувач коштів - УДКСУ у
Печерському районі м. Києва, код
отримувача - (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк
отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код
банку отримувача - 820019, код
класифікації доходів бюджету - 22030001,
призначення платежу: «Судовий збір, за
позовом ________ (П.І.Б. чи назва установи,
організації позивача), Окружний
адміністративний суд міста Києва, ».

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Т.О. Скочок