Справа № 826/799/14
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
Справа: № 826/799/14

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А.,
Федотова І.В.,

за участю секретаря Бабенка
Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві в приміщенні
суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору: товариство з
обмеженою відповідальністю «Спільне
українсько-канадське підприємство
«Росан» про визнання дій протиправними
та стягнення незаконно сплачених
митних платежів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернувся
до суду з адміністративним позовом до
Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України ( далі -
відповідач ), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: товариство з обмеженою
відповідальністю «Спільне
українсько-канадське підприємство
«Росан» про визнання протиправними дій
відповідача щодо нарахування митних
платежів на товар в розмірі 505,59 грн. та
стягнення їх з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_2 як незаконно
сплачених.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 11 березня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову відмовив.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
зазначену постанову та ухвалити нову
про задоволення адміністративного
позову в повному обсязі, так як, на
думку апелянта, оскаржуване рішення
суду прийнято з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Згідно до частини 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
25.11.2013 року ОСОБА_2 через
Інтернет-магазин «www.ebay.com» придбав у
громадянина США товар - мобільний
телефон марки «Iphone 5S 32 Gb», який був у
вжитку, за ціною 630 доларів США.

Даний товар був відправлений на адресу
позивача через партнера компанії
оператора поштового зв'язку Meest - America Inc.
( США ) - товариство з обмеженою
відповідальністю «Спільне
українсько-канадське підприємство
«Росан» поштовим відправленням із
присвоєнням номеру №CV046275267US.

17.12.2013 року Львівською митницею
Міндоходів на ввезений товар було
нараховане мито і податок на додану
вартість на загальну суму 505,59 грн.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Митним кодексом
України ( далі - МК України ), Цивільним
кодексом України ( далі - ЦК України ),
Всесвітньою поштовою конвенцією, яка
затверджена Указом Президента України
від 09.01.2013 року № 5/2013 ( далі - Конвенція ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч. 2 ст. 234 МК України закріплено, що
визначено, що товари ( за винятком
підакцизних ), що переміщуються (
пересилаються ) на адресу одного
одержувача (юридичної або фізичної
особи) в одній депеші від одного
відправника у міжнародних поштових
відправленнях, на адресу одного
одержувача (юридичної або фізичної
особи) протягом однієї доби у
міжнародних експрес-відправленнях,
якщо їх сумарна фактурна вартість
перевищує еквівалент 300 євро,
оподатковуються митом відповідно до
цього Кодексу та податком на додану
вартість відповідно до Податкового
кодексу України.

Згідно з ч. 7 ст. 374 МК України, товари (
крім підакцизних ), що переміщуються (
пересилаються ) у міжнародних поштових
або міжнародних експрес-відправленнях,
у несупроводжуваному багажі, сумарна
фактурна вартість яких перевищує
еквівалент 300 євро, але не перевищує
еквівалент 10000 євро, або переміщуються
(пересилаються) без дотримання умов,
передбачених частиною п'ятою цієї
статті, підлягають письмовому
декларуванню в порядку, встановленому
для громадян, та оподатковуються
ввізним митом за ставкою 10 відсотків та
податком на додану вартість за ставкою,
встановленою Податковим кодексом
України. Базою оподаткування для таких
товарів є частина їх сумарної
фактурної вартості, що перевищує
еквівалент 300 євро.

У ч.1 ст. 369 МК України передбачено, що
особисті речі, що переміщуються
(пересилаються) громадянами через
митний кордон України у ручній поклажі,
супроводжуваному та
несупроводжуваному багажі, підлягають
декларуванню шляхом учинення дій, усно
або, за бажанням власника чи на вимогу
органу доходів і зборів, письмово, не
оподатковуються митними платежами та
звільняються від подання документів,
що видаються державними органами для
здійснення митного контролю та митного
оформлення товарів, а також від
застосування до них видів державного
контролю, визначених частиною першою
статті 319 цього Кодексу.

Згідно до ч.1 ст. 4 МК України, особисті
речі - це товари, нові і такі, що були у
вжитку, призначені для забезпечення
звичайних повсякденних потреб
фізичної особи, які відповідають меті
перебування зазначеної особи
відповідно в Україні або за кордоном,
переміщуються через митний кордон
України у ручній поклажі,
супроводжуваному та
несупроводжуваному багажі і не
призначені для підприємницької
діяльності, відчуження або передачі
іншим особам.

П. 5 Конвенції закріплено, що поштове
відправлення належить відправнику
доти, доки воно не видано законному
адресату, якщо тільки воно не було
затримано відповідно до законодавства
країни відправлення або призначення та
у випадку застосування статті 15.2.1.1 чи
15.3 згідно із законодавством транзитної
країни.

Відповідно до ст. 334 ЦК України, право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом. Переданням
майна вважається вручення його
набувачеві або перевізникові,
організації зв'язку тощо для
відправлення, пересилання набувачеві
майна, відчуженого без зобов'язання
доставки.

Отже, з викладених правових норм
вбачається, що товар, вартість якого
перевищує 300 євро, при переміщенні
через митний кордон України
обкладається ввізним митом та податком
на додану вартість ( далі - ПДВ ), що
сплачуються власником ( отримувачем )
такого товару.

При цьому, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів встановила, що вартість
спірного товару, який був придбаний
позивачем у громадянина США, становить
630 доларів США, а нараховані
відповідачем мині платежі - 505,59 грн., з
яких 158,20 грн. - мито і 347,59 грн. - ПДВ.

Відтак, колегія суддів вважає, що дії
відповідача з нарахування митних
платежів на товар, належний ОСОБА_2,
вчинені ним на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
зокрема ч.2 ст. 234 та ч. 7 ст. 374 МК України.

Доводи апелянта про те, що придбаний
ним товар відноситься до особистих
речей та не підлягає оподаткуванню
ввізним митом, суд апеляційної
інстанції вважає необґрунтованими,
безпідставними і такими, що суперечать
чинному законодавству, а саме: ч.1 ст. 4
та ст.369 МК України, зі змісту яких
вбачається, що основною
кваліфікаційною ознакою особистих
речей на відміну від товару є
відсутність комерційної мети їх
ввезення на територію України.

Крім того, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що апелянтом не
надано жодних доказів того, що спірний
мобільних телефон є особистою річчю
позивача, а не товаром, придбаним
ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу у
громадянина США.

Разом з тим, відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, діючи у
відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України,
довів правомірність своїх дій щодо
накладення на спірний товар ввізного
мита у розмірі 505,59 грн. та переконав суд
у своїй правоті.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо відсутності правових
підстав для задоволення
адміністративного позову та приходить
до висновку, що судом першої інстанції
було у повній мірі досліджено фактичні
обставини справи, правильно визначено
норми матеріального та процесуального
права, які підлягають застосуванню, із
дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 11 березня 2014 року - без
змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 11 березня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Епель О.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.