Справа № 2а-3237/12/2670
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року
м. Київ К/9991/54711/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 квітня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14 серпня 2012 року у справі №2а-3237/12/2670
за позовом ОСОБА_4 до Кабінету
Міністрів України, третя особа -
Державна комісія з регулювання ринків
фінансових послуг України про визнання
неправомірною бездіяльності та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до Кабінету
Міністрів України, третя особа -
Державна комісія з регулювання ринків
фінансових послуг України про визнання
неправомірною бездіяльності
відповідача у контролі за діяльністю
кредитної спілки «Християнська
злагода» та зобов'язання видати
розпорядження, яким відшкодувати з
резервного фонду Державного бюджету
України суму коштів, внесених ним на
депозит кредитної спілки
«Християнська злагода».

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4
зазначив, що бездіяльність Кабінету
Міністрів України та Державної комісії
з регулювання ринків фінансових послуг
України у контролі за діяльністю
кредитних спілок призвела до вчинення
злочину головою правління КС
«Християнська злагода» та до масового
розкрадання коштів вкладників.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 квітня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2012
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_4
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить скасувати судові рішення
першої та апеляційної інстанції, та
ухвалити нове про задоволення позову,
посилаючись на те, що при прийнятті
зазначених судових рішень було
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 з 14 серпня 2008
року є вкладником кредитної спілки
"Християнська злагода". Згідно з
розрахунковою книжкою на депозитний
рахунок ним було внесено 72 979 грн.

В листопаді 2008 року було порушено
кримінальну справу №141-2596 по
обвинуваченню голови правління
Кредитної спілки "Християнська
злагода" ОСОБА_5 у злочинах,
передбачених ч. 5 ст. 191, ч.3 ст.209, ч.2 та ч.3
ст.358, ч.2 ст.366 Кримінального кодексу
України, ОСОБА_6 за ч.4 ст.190, ч.5 ст.191, ч.3
ст.209, ч.2 ст.366 Кримінального кодексу
України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.2 ст.366
Кримінального кодексу України.

12 грудня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
Кабінету Міністрів України та
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України із заявою, в
якій зазначив що вклад до Кредитної
спілки "Християнська злагода" йому не
повернутий, та просив на підставі
статті 1177 Цивільного кодексу України
відшкодувати йому шкоду в розмірі суми
вкладу 72979 грн. з резервного фонду
Державного бюджету України.

04 січня 2012 року Державною комісією з
регулювання ринків фінансових послуг
України позивачу було направлено лист,
в якому повідомлено про процес
розробки законопроектів для
можливості реалізації положень статті
1177 Цивільного кодексу України.

Вважаючи, що Кабінетом Міністрів
України протиправно не видано
відповідне розпорядження про
повернення коштів, позивач звернувся
до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
виходили з того, що відповідач діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суддів та
вважає їх обґрунтованими, враховуючи
наступне.

Положеннями статті 26 Закону України
"Про кредитні спілки" визначено, що
органом, якій здійснює державне
регулювання і нагляд за діяльністю
кредитних спілок є в першу чергу,
Уповноважений орган згідно з
законодавством України про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг, а також інші
державні органи відповідно до їх
компетенції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті1
Закону України "Про фінансові послуги і
державне регулювання ринків
фінансових послуг" кредитна спілка
віднесена до фінансової установи.

Згідно з частиною 1 статті 21 Закону
України "Про фінансові послуги і
державне регулювання ринків
фінансових послуг" державне
регулювання ринків фінансових послуг
здійснюється національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг.

Частиною 1 статті 39 Закону України "Про
фінансові послуги і державне
регулювання ринків фінансових послуг"
у разі порушення законів та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють діяльність з надання
фінансових послуг, національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, застосовує заходи впливу
відповідно до закону.

З огляду на викладене, вірним є
висновок судів, що Кабінетом Міністрів
України не була допущена протиправна
бездіяльність щодо нагляду за
діяльністю кредитної спілки, який
належить до повноважень
Уповноваженого органу згідно з
законодавством України про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг.

Разом з тим, відповідно до частини 1
статті 1177 Цивільного кодексу України
майнова шкода, завдана майну фізичної
особи внаслідок злочину,
відшкодовується державою, якщо не
встановлено особу, яка вчинила злочин,
або якщо вона є неплатоспроможною.

Однак, позивачем не надано доказів
визнання його цивільним позивачем у
кримінальній справі по факту
розкрадання коштів головою правління
кредитної спілки «Християнська
злагода», тим самим завдання позивачу
матеріальної шкоди у сумі 72 979,00 грн.
рішенням суду підтверджено не було.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що судом першої та апеляційної
інстанцій повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 квітня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: