Справа № 826/14820/13-а
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Шулежко В.П.
Суддя-доповідач: Коротких А.
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі
Некрасовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 листопада 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України, третя особа - кредитна спілка
"Бізнеспартнерство" про визнання
неправомірною бездіяльності,
стягнення відшкодування, -

В С
Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 листопада 2013 року в задоволенні
позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою позов
задовольнити повністю. Свої вимоги
апелянт аргументує тим, що судом першої
інстанції були неповно з'ясовані всі
обставини, що мали суттєве значення для
вирішення справи та допущені порушення
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з'явились у судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 22
вересня 2008 року між позивачем та КС
«Бізнеспартнерство» укладено договір
на додатковий пайовий внесок № 833 на
суму 31 000, 00 грн. На виконання
зазначеного договору, позивачем до
прибуткової каси КС
«Бізнеспартнерство» внесені кошти в
сумі 31 040,00 грн. (сума додаткового
пайового внеску, а також суми вступного
внеску та обов'язкового пайового
внеску).

Позивач стверджує, що з дня укладання
договору по день звернення до суду з
даним адміністративним позовом вона не
отримувала від спілки винагороду за
користування її грошовими коштами, а
також до цього часу їй не було
повернуто внесені грошові кошти.

Позивач неодноразово зверталась до
відповідача з листами щодо надання
інформації стосовно застосованих
відповідачем заходів впливу до КС
«Бізнеспартнерство».

16 травня 2013 року відповідачем надано
позивачу відповідь, в якій зазначено,
що розпорядженням від 30 грудня 2008 року
№ 1579 схвалено рішення члена Комісії -
директора департаменту нагляду за
кредитними установами від 26 грудня 2008
року № 1619-Л про тимчасове зупинення дії
ліцензії на провадження діяльності по
залученню внесків (вкладів) членів
кредитної спілки на депозитні рахунки
та ліцензії на провадження діяльності
з надання фінансових кредитів за
рахунок залучених коштів, крім внесків
(вкладів) членів кредитної спілки на
депозитні рахунки. Відповідно до
даного розпорядження зупинено дію
ліцензії кредитної спілки
«Бізнеспартнерство».

Водночас у вищезазначеному листі
запропоновано позивачу надати копії
документів, що підтверджують наявність
договірних відносин із вищезазначеною
спілкою.

З огляду на викладене, позивачем
зроблено висновок про бездіяльність
відповідача щодо здійснення належного
контролю за діяльністю керівництва КС
«Бізнеспартнерство» шляхом
застосування заходів впливу, що
призвело до понесення позивачем
значних матеріальних збитків та
моральної шкоди.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Спеціальними законами, які визначають
правовий статус кредитних спілок, є
Закони України «Про кредитні спілки»
від 20.12.2001 року № 2908-ІІІ (далі - Закон
України № 2908-ІІІ) та «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг» від 12.07.2011 року №
2664-ІІІ (далі - Закон України № 2664-ІІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
2908-ІІІ кредитна спілка - це
неприбуткова організація, заснована
фізичними особами, професійними
спілками, їх об'єднаннями на
кооперативних засадах з метою
задоволення потреб її членів у
взаємному кредитуванні та наданні
фінансових послуг за рахунок
об'єднаних грошових внесків членів
кредитної спілки.

Статтею 26 Закону України 2908-ІІІ
визначено, що державне регулювання і
нагляд за діяльністю кредитних спілок
здійснює, в першу чергу, уповноважений
орган згідно з законодавством України
про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг,
а також інші державні органи
відповідно до їх компетенції.

Таким органом, відповідно до ст. 21
Закону України № 2664-ІІІ є, зокрема,
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг (правонаступник
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України).

Положенням про Національну комісію, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг від 23
листопада 2011 року № 1070/2011 визначено, що
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг є державним
колегіальним органом, підпорядкованим
Президенту України, підзвітним
Верховній Раді України, який здійснює
державне регулювання ринків
фінансових послуг у межах, визначених
законодавством.

Статтею 40 Закону України № 2664-ІІІ
визначено вичерпний перелік заходів
впливу, які може застосовувати
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, а саме: зобов'язати
порушника вжити заходів для усунення
порушення; вимагати скликання
позачергових зборів учасників
фінансової установи; накладати штрафи
в розмірах, передбачених статтями 41 і 43
цього Закону; тимчасово зупиняти або
анулювати ліцензію на право здійснення
діяльності з надання фінансових
послуг; відсторонювати керівництво від
управління фінансовою установою та
призначати тимчасову адміністрацію;
затверджувати план відновлення
фінансової стабільності фінансової
установи; виключати відповідно до
законодавства учасників ринків
фінансових послуг (крім споживачів
фінансових послуг) з Державного
реєстру фінансових установ або реєстру
осіб, які не є фінансовими установами,
але мають право надавати окремі
фінансові послуги. установлювати для
небанківських фінансових груп
підвищені економічні нормативи, ліміти
та обмеження щодо здійснення окремих
видів операцій; виносити рішення про
заборону недержавним пенсійним фондам
- суб'єктам другого рівня системи
пенсійного забезпечення укладати нові
пенсійні контракти з учасниками
накопичувальної системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування у разі
порушення вимог, установлених для
таких недержавних пенсійних фондів
законом та ліцензійними умовами.

Як було зазначено відповідачем,
відповідно до інформації, що наявна в
державному реєстрі фінансових установ,
датою отримання КС
«Бізнеспартнерство» ліцензії на
здійснення діяльності із залучення
внесків (вкладів) членів кредитної
спілки на депозитні рахунки та
ліцензії на здійснення діяльності
кредитної спілки з надання фінансових
кредитів за рахунок залучених коштів,
крім внесків (вкладів) членів кредитної
спілки на депозитні рахунки, є 23 жовтня
2008 року. Термін дії зазначених вище
ліцензій закінчився 23 жовтня 2011 року.
Нової ліцензії спілка не отримувала.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що відповідач
в межах та у спосіб своїх повноважень
вживав відповідних заходів з метою
припинення порушень законодавства
фінансовою установою.

Щодо вимоги позивача про відшкодування
за рахунок Державного бюджету
моральної шкоди на користь позивача в
розмірі 5000 грн., колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в спорах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995
року № 4 обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача, а також вини останнього в
її заподіюванні.

В судовому засіданні не встановлено, що
діями відповідача було завдано
матеріальної або моральної шкоди
позивачу.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
листопада 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено: 03.06.2014 року.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.