Справа № 2а-4159/12/2170
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

28 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-4159/12/2170

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Пекний А.С.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -Кравець О.О.судді
-Домусчі С.Д.судді -Шеметенко Л.П.
розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства "Херсонський річковий
порт" Акціонерної судноплавної
компанії "Укррічфлот" на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 04.03.2013 р.
по справі за адміністративним позовом
Дочірнього підприємства "Херсонський
річковий порт" Акціонерної
судноплавної компанії "Укррічфлот" до
Комунального підприємства "Херсонське
бюро технічної інвентаризації" за
участю третьої особи Державного
підприємства "Адміністрація річкових
портів" про зобов'язання вчинити певні
дії,-

ВСТАНОВИВ:

ДП «Херсонський річковий порт»
Акціонерної судноплавної компанії
«Укррічфлот» звернулось до суду із
позовом до Комунального підприємства
«Херсонське державне бюро технічної
інвентаризації» та просило визнати
протиправним та скасувати рішення
Херсонського ДБТІ від 24.09.2012р. про
відмову у проведенні державної
реєстрації рішення Київського
апеляційного господарського суду від
29.04.2009р. у справі № 2/17, яким закріплено
право управління гідротехнічними
спорудами за ДП «Херсонський річковий
порт» та продовжено строк дії
укладеного між позивачем та Державним
підприємством «Адміністрація річкових
портів» договору управління майном від
31.10.2006р., яке складається з пасажирських
пірсів №№ 23-27, вантажних причалів №№
1-7, №№ 39-45, КОФ, №46 та знаходиться за
адресою : м. Херсон, пл. Одеська, 6 і
належать на праві власності третій
особі,та просило зобов'язати
відповідача здійснити державну
реєстрацію вказаного вище судового
рішення.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2013 року у задоволенні позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
представник позивача подав
апеляційну скаргу, в якій вважає
вказану постанову прийнятою з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, просив її
скасувати та прийняти нову , якою
задовольнити позов в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду були
сповіщені належним чином відповідно до
ст.34 -39 КАС України, але до судового
засідання не з'явилися ,а тому суд
відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України
розглядає справу в порядку письмового
провадження.

Апеляційний суд, заслухавши
доповідача, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що вона не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом 1-ої інстанції було встановлено,
що 31.10.2006р. між ДП «Херсонський
річковий порт» та ДП «Адміністрація
річкових портів» укладено договір
управління майном (без номеру), який
посвідчено приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу .

Згідно з умовами цього договору, ДП
«Адміністрація річкових портів» як
установник управління передає ДП
«Херсонський річковий порт» як
управителю на певний строк в
управління державне майно, яке
складається з гідротехнічних споруд
порту (пасажирських пірсів №№ 23-27,
вантажних причалів №№ 1-7, №№ 39-45, КОФ,
№46) та знаходиться за адресою : м.
Херсон, пл. Одеська, 6, а позивач
зобов'язується здійснювати за плату
від свого імені управління цим майном в
інтересах Установника управління.
Строк дії договору становить один рік з
дня його нотаріального посвідчення та
державної реєстрації.

В подальшому між сторонами укладено
додаткові угоди щодо внесення змін до
умов договору, в тому числі і додаткову
угоду від 24.12.2008р. щодо продовження
терміну його дії до семи років, проте ДП
«Адміністрація річкових портів»
ухилялось від їх нотаріального
посвідчення та державної реєстрації,
що стало підставою для звернення
позивача до господарського суду.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 29.04.2009р. у
справі № 2/17 визнано дійсною додаткову
угоду від 24.12.2008р. до договору
управління майном від 31.10.2006р. щодо
встановлення строку дії договору - сім
років з дня його нотаріального
посвідчення та державної реєстрації.

08.08.2012р. ДП "Херсонський річковий порт"
Акціонерної судноплавної компанії
"Укррічфлот" звернулося до
Херсонського ДБТІ із заявою про
державну реєстрацію вказаного
судового рішення, із вказанням що
підставою для виникнення права є
постанова Київського апеляційного
господарського суду від 29.04.2009р.,
договір про управління майном від
31.10.2006 р. з додатковими угодами від
30.10.2009р. та від 02.09.2010 р.

До заяви було надано нотаріально
посвідчена копія договору управління
майном від 31.10.2006р. з посвідченими
копіями додаткових угод від 30.10.2007р. та
від 02.09.2010р., засвідчена копія постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 29.04.2009р. у
справі № 2/17, Витяг з ЄДРПОУ,
реєстраційні документи ДП
«Херсонський річковий порт», копія
довідки про реєстрацію позивача як
платника податку та доручення на
уповноваженого представника.

24.09.2012р. реєстратором Херсонського ДБТІ
Веремеєнко В.В. за наслідками цієї
заяви прийнято рішення про відмову ДП
"Херсонський річковий порт"
Акціонерної судноплавної компанії
"Укррічфлот" у державній реєстрації
права по договору про управління
майном від 31.10.2006 р., оскільки
установник управління не має права
власності на об'єкти нерухомості,
визначення юридичної долі об'єкта
відбулось без отримання Витягу з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно та строк дії договору управління
майном закінчився.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Бюро технічної інвентаризації
здійснювало свою діяльність на основі
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. №
1952-IV та чинного на час виникнення
спірних правовідносин Наказу
Міністерства юстиції України № 7/5 від
07.02.2002р. «Про затвердження Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно» (далі - Тимчасове положення).

Відповідно до п.1.3 Тимчасового
положення державну реєстрацію прав
власності та інших речових прав на
нерухоме майно здійснюють
підприємства бюро технічної
інвентаризації (далі - БТІ) у межах
визначених
адміністративно-територіальних
одиниць.

Цим же положенням визначено певний
порядок державної реєстрації, якого
повинні дотримуватись як органи
державної реєстрації, так і особи, які
звертаються для проведення такої
реєстрації.

Підстави для державної реєстрації прав
та їх обтяжень визначені у ст. 19
вказаного Закону, зокрема, державна
реєстрація прав на нерухоме майно
проводиться на підставі рішень судів,
що набрали законної сили.

Згідно до ст. 19 Закону України від
01.07.2004, № 1952-IV "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" державна реєстрація прав
проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку,
встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих
органами приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної
сили;

6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Державна реєстрація обтяжень
здійснюється на підставі:

1) встановленої законом заборони
користування та/або розпорядження
нерухомим майном;

2) рішень судів, що набрали законної
сили;

3) постанови органів досудового
слідства, державного виконавця про
накладення арешту на нерухоме майно;

4) накладення заборони на відчуження
нерухомого майна нотаріусом;

5) рішення органу місцевого
самоврядування про віднесення об'єктів
нерухомого майна до застарілого
житлового фонду;

6) інших актів відповідних державних
органів та посадових осіб згідно із
законом;

7) договорів, укладених у порядку,
встановленому законом.

Відповідно з п.7 Перехідних положень
вказаного Закону до приведення
законів та інших нормативно-правових
актів у відповідність із цим Законом
вони застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Згідно ст.15 Закону України № 1952-IV
Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ст.24 Закону України №
1952-IV ( в ред.,діючої на момент
виникнення правовідносин) у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає
державній реєстрації відповідно до
цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна або більша
його частина розміщені на території
іншого органу державної реєстрації
прав;

3) із заявою про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень звернулася
неналежна особа;

4) подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону;

6) заявлене право вже зареєстровано.

2. За наявності підстав для відмови в
державній реєстрації оформлюється
рішення за зразком, встановленим
Міністерством юстиції України.

3. Відмова в державній реєстрації прав
та їх обтяжень з підстав, зазначених у
пункті 4 частини першої цієї статті, не
позбавляє заявника права повторно
звернутися із заявою за умови усунення
перешкод для державної реєстрації прав
та їх обтяжень.

4. Відмова в державній реєстрації прав
та їх обтяжень з підстав, не
передбачених цим Законом, заборонена.

Апеляційний суд погоджується із
висновком суду 1-ої інстанції, щодо
відсутність підстав для задоволення
позову, так як наявні правові
підстави ,зазначені ст. 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень", для відмови у реєстрації
права власності , яке не виникло , а ні
за договором , а ні відповідно до
судового рішення .

Крім того,апеляційний суд вважає ,що
належним відповідачем по справі є
реєстратор Херсонського ДБТІ
Веремеєнко В.В.,що також є підставою для
відмові у задоволенні позову.

Апеляційний суд вважає, що судом першої
інстанції правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана правова оцінка,
постановлене рішення суду першої
інстанції викладена достатньо повно,
висновки обґрунтовані з посиланням на
конкретні норми законів України та
відповідає чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, оскільки
ґрунтуються на невірному трактуванні
позивачем фактичних обставин і норм
матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Згідно з ч.2 ст.200 КАС України (в редакції
на момент вчинення процесуальної дії)
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином , апеляційний суд доходить
до висновку, що не має підстав в межах
доводів апеляційної скарги для
скасування чи зміни постанови суду
1-ої інстанції .

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.197, п.1 ч.1. ст.198,
200, п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254
КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства "Херсонський річковий
порт" Акціонерної судноплавної
компанії "Укррічфлот" залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від
04.03.2013 р. - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили через п'ять
днів після направлення її копії особам,
які беруть участь у справі, та може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
Адміністративного Суду України шляхом
подання касаційної скарги протягом 20
днів після набрання законної сили
судовим рішенням суду апеляційної
інстанції.

Головуючий суддя
Кравець О.О.

Суддя
Домусчі С.Д.

Суддя
Шеметенко Л.П.