Справа № 2а-4314/10/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2014 р. м. Київ
К-35033/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Гончарук
І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Зміївському
районі Харківської області

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 02 серпня 2010
року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2010
року

у справі № 2а-4314/10/2070

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Зміївському районі Харківської
області

третя особа: 1. Харківська митниця,

2. Вінницька митниця

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Зміївському районі
Харківської області (далі - відповідач)
про скасування податкового
повідомлення-рішення від 02 квітня 2010
року № /0.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 02 серпня 2010
року позов задоволено у повному обсязі.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Зміївському
районі Харківської області від 02
квітня 2010 року № /0. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 3,40
грн. судового збору.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 жовтня 2010
року постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 02 серпня 2010
року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Зміївському
районі Харківської області,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 02 серпня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 жовтня 2010 року і ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, та які були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у Зміївському районі Харківської
області провела виїзну планову
перевірку фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 жовтня 2007
року по 30 вересня 2009 року, за
результатами якої був складений акт №
317/17-0-25/НОМЕР_1 від 15 березня 2010 року.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені вимоги
підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6,
підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість за період, який
перевірявся, на загальну суму 192808,31
грн., у тому числі: за жовтень - листопад
2007 року - на 109129,81 грн., за січень - лютий
2008 року - на 83678,50 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що фізична особа - підприємець ОСОБА_1
безпідставно використав ставку
податку на додану вартість « 0»
відсотків до бази оподаткування по
операціях з поставки товару по
вантажних митних деклараціях №
800000004/8/419325 від 27 листопада 2007 року, №
800000004/8/419341 від 18 грудня 2007 року, №
401000004/7/006628 від 13 грудня 2007 року, №
401000007/8/000448 від 23 січня 2008 року, №
401000007/8/001617 від 29 лютого 2008 року, №
800000004/8/495103 від 17 січня 2008 року, які не
відповідають Інструкції про порядок
заповнення вантажної митної
декларації, затвердженої наказом
Державної митної служби України від 09
липня 1997 року № 307, та Порядку
підтвердження відомостей про фактичне
вивезення товарів за межі митної
території України, затвердженого
спільним наказом Державної митної
служби України та Державної податкової
адміністрації України від 21 березня 2002
року № 163/121, оскільки вказані вантажні
митні декларації не містять запису
«Задекларовані в цій вантажній митній
декларації товари вивезено за межі
митної території України у повному
обсязі» та дати фактичного вивезення.

02 квітня 2010 року ДПІ у Зміївському
районі Харківської області на підставі
вказаного акта перевірки прийняла
податкове повідомлення-рішення /0,
яким згідно з підпунктом «а» підпункту
4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктами 17.1.1,
17.1.2 пункту 17.1 статті 17 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила ОСОБА_1 суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) за платежем:
податок на додану вартість у розмірі
289212,47 грн., у тому числі: 192808,31 грн. - за
основним платежем, 96404,16 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що на момент перевірки
позивач мав належним чином оформлені
вантажні митні декларації та інші
документи, які підтверджували фактичне
вивезення товарів за межі митної
території України, тоді як оригінали
п'ятих основних аркушів (примірників
декларанта) вантажних митних
декларацій у відповідності до положень
підпункту 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» були здані позивачем до ДПІ у
Зміївському районі Харківської
області як додатки до податкових
декларацій з податку на додану
вартість за відповідні податкові
періоди та були прийняті податковим
органом без зауважень, з урахуванням
того, що рішення про визначення
позивачу суми податкового зобов'язання
з податку на додану вартість за
наслідками дослідження декларацій у
ході проведення камеральних перевірок
податковим органом не приймались.
Також, суд виходив з того, що фактичне
вивезення товару за межі митної
території України згідно оспорюваних
вантажних митних декларацій
підтверджене листами Харківської та
Вінницької митниць.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом 3.1.3 пункту 3.1 статті
3 Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з вивезення товарів
(супутніх послуг) у митному режимі
експорту або реекспорту (далі -
експорту), поставки транспортних
послуг по перевезенню пасажирів,
вантажобагажу (товаробагажу) та
вантажу за межами державного кордону
України.

Відповідно до пункту 6.2 статті 6 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) при
експорті товарів та супутніх такому
експорту послуг ставка податку
становить « 0» відсотків до бази
оподаткування.

Абзацом 12 підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті
6 Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що товари вважаються
експортованими платником податку в
разі, якщо їх експорт засвідчений
належно оформленою митною вантажною
декларацією.

Умови переміщення товарів у режимі
експорту визначені статтею 195 Митного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), якою встановлено, що
вивезення товарів за межі митної
території України в режимі експорту
передбачає: подання митному органу
документів, що засвідчують підстави та
умови вивезення товарів за межі митної
території України; сплату податків і
зборів, встановлених на експорт
товарів; дотримання експортером вимог,
передбачених законом.

Частинами 1-4 статті 86 Митного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що митна декларація
приймається та реєструється митним
органом у порядку, що визначається
Кабінетом Міністрів України або
уповноваженим ним органом. Подання
митної декларації повинно
супроводжуватися наданням митному
органу комерційних супровідних та
інших необхідних документів, перелік
яких визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Митна декларація приймається митним
органом, якщо встановлено, що в ній
містяться всі необхідні відомості і до
неї додано всі необхідні документи.
Дата і час прийняття митної декларації
фіксуються посадовою особою митного
органу, що її прийняла, проставленням
відміток на бланку митної декларації
та відповідним записом у документах
митного органу. З моменту прийняття
митної декларації вона є документом, що
засвідчує факти, які мають юридичне
значення.

Пунктом 8 Положення про вантажну митну
декларацію, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 09
червня 1997 року № 574 (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), визначено, що вантажна
митна декларація, заповнена у
звичайному порядку, вважається
оформленою за наявності на всіх її
аркушах відбитка особистої номерної
печатки посадової особи митниці, що
здійснила митне оформлення товарів і
транспортних засобів. Оформлена
вантажна митна декларація є
підтвердженням надання особі права на
розміщення товарів та/або транспортних
засобів у заявленому митному режимі і
прав та обов'язків зазначених у
вантажній митній декларації осіб щодо
здійснення ними відповідних
фінансових, господарських та інших
операцій.

При цьому, пунктом 1 Постанови Кабінету
Міністрів України від 01 березня 2002 року
№ 243 «Про вдосконалення механізму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за операціями з
експорту продукції» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) було встановлено, що для
відшкодування бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість платник податку, який
здійснив операцію з вивезення
(пересилання) товарів за межі митної
території України (експорт), подає
разом з іншими передбаченими
законодавством документами оригінал
п'ятого основного аркуша («примірник
для декларанта») вантажної митної
декларації форми МД-2 (МД-3), що є її
складовою частиною, оформленого митним
органом під час здійснення митного
оформлення експорту товарів, на якому
зазначеним митним органом за
зверненням платника податку
вчиняється напис про фактичне
вивезення експортованих товарів за
межі митної території України, який
засвідчується підписом відповідальної
посадової особи і гербовою печаткою
митного органу. Такий напис вчиняється
митним органом, що здійснював митне
оформлення експорту товарів, виключно
після одержання з митного органу,
розташованого на митному кордоні
України, через який здійснювалося
вивезення товарів, офіційного
повідомлення про фактичне вивезення
товарів за межі митної території
України у повному обсязі.

З метою забезпечення реалізації вимог
статті 8 Закону України «Про податок на
додану вартість» та постанови Кабінету
Міністрів України від 01 березня 2002 року
№ 243 «Про вдосконалення механізму
відшкодування бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість за операціями з експорту
продукції», а також для уникнення
випадків безпідставного експортного
(бюджетного) відшкодування податку на
додану вартість суб'єктам
зовнішньоекономічної діяльності
України, що здійснюють операції з
вивезення (пересилання) товарів за межі
митної території України, спільним
наказом Державної митної служби
України та Державної податкової
адміністрації від 21 березня 2002 року №
163/121 був затверджений Порядок
підтвердження відомостей про фактичне
вивезення товарів за межі митної
території України, відповідно до
пункту 10 якого (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) підставою для
експортного (бюджетного) відшкодування
податку на додану вартість платникові
податку, що здійснив операцію з
вивезення (пересилання) товарів за межі
митної території України (експорт), є
разом з іншими передбаченими чинним
законодавством документами оригінал
п'ятого основного аркуша («примірник
для декларанта») вантажної митної
декларації форми МД-2 (МД-3) з
відповідним записом митного органу,
засвідчений гербовою печаткою митного
органу.

При цьому, абзацом 38 статті 1 Закону
України «Про зовнішньоекономічну
діяльність» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що момент
здійснення експорту - це момент
перетину товаром митного кордону
України або переходу права власності
на зазначений товар, що експортується
чи імпортується, від продавця до
покупця.

Отже, необхідною виключною умовою для
застосування податку на додану
вартість за нульовою ставкою є
вивезення (експортування) товарів за
межі митної території України, що має
бути засвідчено належно оформленою
митною вантажною декларацією.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, фактичне вивезення
товару за межі митної території
України підтверджується належним
чином оформленими вантажними митними
деклараціями, які містять відбиток
«Під митним контролем» особистої
номерної печатки посадової особи
митниці, що здійснила митне оформлення
товарів (арк. справи 131-136, 147-158).

Крім цього, фактичне вивезення товару
за межі митної території України
підтверджується листами Вінницької
митниці від 11 червня 2010 року № 15/15-2143 та
від 15 липня 2010 року № 15/1-2624, а також
листом Харківської обласної митниці
від 12 липня 2010 року № 18/01-2184,
скерованими на адресу суду першої
інстанції (арк. справи 129-130, 164, 170).

Також, судами було встановлено, що
оригінали п'ятих основних аркушів
(«примірник для декларанта»)
оспорюваних вантажних митних
декларацій з відповідним записом
митного органу, засвідченим гербовою
печаткою митного органу, у
відповідності до положень підпункту
7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» були
здані позивачем до ДПІ у Зміївському
районі Харківської області як додатки
до податкових декларацій з податку на
додану вартість за відповідні
податкові періоди та були прийняті
податковим органом без зауважень.

Рішень про визначення податковим
органом позивачу суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість за наслідками дослідження
декларацій з податку на додану
вартість у ході проведення
камеральних перевірок матеріали
справи не містять. Не додано таких
доказів і до касаційної скарги.

З огляду на викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції,
про наявність підстав для скасування
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Зміївському районі
Харківської області підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 02 серпня 2010
року та ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 жовтня 2010 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Зміївському районі
Харківської області залишити без
задоволення, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 02
серпня 2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна