Справа № 823/759/14
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року
справа № 823/759/14

м. Черкаси

16 год. 50 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

Головуючого судді Тимошенко В.П.,
суддів Чубар Т.М., Паламара П.Г.,

за участю секретаря судового засідання
Цаплі І.Ю.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2 - за
довіреністю,

представника відповідача - Штефан Л.О. -
за довіреністю,

представника третьої особи - Гаврилова
Д.О. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Державного
агентства рибного господарства
України, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства в Черкаській
області про визнання протиправним та
скасування рішення,

встановив:

28 березня 2014 року до суду з позовною
заявою звернувся ОСОБА_1, в якій просить
визнати протиправним та скасувати
рішення органу владних повноважень -
наказ голови Державного агентства
рибного господарства України №30 - ТО
від 14.03.2014 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_1».

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
Відповідно до наказу голови Державного
рибного господарства України №24-К від
04.07.2011 позивача призначено на посаду
заступника начальника Головного
державного управління охорони,
використання і відтворення водних
живих ресурсів та регулювання
рибальства у Черкаській області. 16.01.2013
наказом голови Державного агентства
рибного господарства України №05-ТО
позивача призначено на посаду
заступника начальника Управління
охорони, використання і відтворення
водних біоресурсів та регулювання
рибальства в Черкаській області та
присвоєно 9 ранг державного службовця.
14.03 2014 наказом голови Державного
агентства рибного господарства
України №30-ТО від 14.03.2014 «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_1» за порушення
трудової дисципліни, а саме
відсутність на робочому місці більше
трьох годин протягом робочого дня без
поважних причин, позивачу оголошено
догану. Позивач вважає, що наказ №30-ТО
від 14.03.2014 не ґрунтується на нормах
чинного законодавства, є протиправним
і підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали
адміністративний позов та надали
пояснення аналогічні викладеним у
позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення адміністративного позову
та пояснила, що наказ №30-ТО від 14.03.2014
«Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_1», яким ОСОБА_1
оголосили догану за недодержання
трудової дисципліни, винесений на
підставі акту про відсутність
працівника на робочому місці від 26.02.2014,
доповідної записки головного
спеціаліста сектору транспорту, флоту
та матеріально-технічного
забезпечення ОСОБА_3 від 26.02.2014, акту про
відмову від підпису та надання
пояснень від 28.02.2014, подання начальника
Черкасирибоохорони Дядика Д.Ю. від
03.03.2014 про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
заступника начальника
Черкасирибохорони ОСОБА_1 та зазначила,
що при прийняті наказу відповідачем
норми чинного законодавства не
порушено та протиправних дій не
вчинялося.

Представник третьої особи проти
задоволення позову заперечував,
зазначивши, що позивача правомірно
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності за порушення
трудової дисципліни, а саме
відсутність на робочому місці більше
трьох годин протягом робочого дня без
поважних причин. Також представник
третьої особи зазначив, що за весь
період лікування позивача у
стоматолога, начальником Управління
жодного разу не було зроблено ОСОБА_1
зауважень, однак 26.02.2014, коли о 17 год. 00
хв. переглядаючи новини на сайті
«Прочерк» було помічено ОСОБА_1 на
засіданні громади міста в Будинку
політосвіти в м. Черкаси начальником
Управління зроблений висновок про
прогул позивачем без поважних причин.
Дане відео було розміщено 26.02.2014 о 16 год.
47 хв. на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1, враховуючи
тривалість відео 52 хвилини та час
необхідний для розміщення відео на
сайті, третьою особою зроблено
висновок, що ОСОБА_1 прибув на засідання
громади м. Черкаси близько 15 год. 00 хв.,
що повністю спростовує факт
перебування позивача на прийомі у
лікаря-стоматолога. На підставі
вищевикладеного, третьою особою
складено акт про відсутність позивача
на робочому місці більше трьох годин,
який став однією з підстав винесення
оскаржуваного наказу.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача, представника третьої
особи, свідків, дослідивши матеріали
справи та оцінивши письмові докази,
приходить до наступного.

У відповідності з Конституцією України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій, чи
бездіяльності органів державної влади,
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Згідно зі статтею 2 КАС України у
справах про оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень слід
перевіряти чи прийняті такі рішення на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та Законами України, з
виконанням повноваження з метою, з якою
це повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії), безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія), з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до пункту 15 частини першої
статті 3 КАС публічна служба - це
діяльність на державних політичних
посадах, професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Будь-яка публічна служба є державною
службою.

Суспільні відносини, пов'язані зі
створенням правових, організаційних,
економічних та соціальних умов
реалізації громадянами України права
на державну службу, регулює Закон
України «Про державну службу» від 16
грудня 1993 року. Згідно зі статтями 9 і 30
цього Закону правовий статус окремих
категорій державних службовців
регулюється Конституцією України,
спеціальними законами та Кодексом
законів про працю України.

Судом встановлено, що наказом від 16.01.2013
№ 05-ТО позивача призначено на посаду
заступника начальника Управління
охорони, використання і відтворення
водних біоресурсів та регулювання
рибальства в Черкаській області.

14.03.2014 року наказом голови Державного
агентства рибного господарства
України №30-ТО за порушення трудової
дисципліни, а саме відсутність на
роботі більше трьох годин протягом
робочого дня без поважних причин
ОСОБА_1 оголошено догану.

Підставою для прийняття наказу «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_1» стали:

- акт про відсутність працівника на
робочому місці від 26.02.2014 (а.с. 60);

- доповідна записка головного
спеціаліста сектору транспорту, флоту
та матеріально-технічного
забезпечення ОСОБА_3 від 26.02.2014 9 (а.с. 61);

- акт про відмову від підпису та надання
пояснень від 28.02.2014 (а.с. 64);

- подання про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
заступника начальника
Черкасирибохорони Тімана А.М. від 03.03.2014
(а.с. 62-63);

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 12.03.2014
(а.с. 65-66).

В судовому засіданні позивач пояснив,
що з 11.12.2013 по 26.02.2014 він проходив курс
лікування в лікаря-стоматолога. Свої
виїзди до лікаря в робочий час він
погоджував особисто з начальником
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства в Черкаській
області (далі - Управління) Дядиком Д.Ю.
26.02.2014 також мав намір погодити з
начальником Управління свій виїзд до
лікаря-стоматолога, однак потрапити до
начальника не вдалося, оскільки в нього
були відвідувачі і він не бажав щоб
його турбували. За таких обставин
позивач повідомив працівника
приймальні начальника управління -
ОСОБА_3 (головний спеціаліст сектору
транспорту, флоту та матеріально
технічного забезпечення) про свій
візит до лікаря та попросив передати це
начальнику Управління.

Позивач, також зазначив, що виїхавши
після 14 год. 30 хв. з території
Управління і до приїзду до лікаря
продовжував виконувати свої службові
обов'язки, зустрічаючись з підлеглими
та спілкуючись по телефону по
службовим питанням.

Повертаючись після сеансу лікування у
стоматолога близько 16 год. 40 хв. поблизу
Будинку політосвіти в м. Черкаси ( м.
Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 17),
позивач зустрів колишніх
співробітників та колег з інших
правоохоронних органів, які саме в той
час 26.02.2014 приймали участь у суспільних
заходах, пов'язаних з вибором та
висуненням кандидатів на посаду
начальника УМВС України в Черкаській
області. Враховуючи, що
Черкасирибоохорона як територіальний
орган Державного агентства рибного
господарства України має безпосереднє
відношення до правоохоронної
діяльності, а взаємодія з іншими
правоохоронними органами може лише
поліпшити якість виконання нею своїх
функцій, позивач, отримавши запрошення,
взяв участь у даному заході.

Свідок - 1 ОСОБА_8, який працює на посаді
головного державного інспектора
управління, в судовому засіданні 28.04.2014
пояснив, що 26.02.2014 приблизно о 14 год. 30
хв. - 14 год. 35 хв. зустрівся з позивачем
ОСОБА_1 поблизу адмінбудівлі
Черкасирибохорони і спілкувався з ним
зі службових питань, а саме по питанню
виявлених паводків на р. Супой та
можливих фактів задухи риби.

Свідок - 2 ОСОБА_9, який також працює на
посаді головного державного
інспектора управління, в судовому
засіданні 28.04.2014 пояснив, що мав зустріч
із позивачем саме 26.02.2014 приблизно о 14
год. 40 хв. - 14 год. 45 хв. поблизу госпіталю
в районі Дахнівка м . Черкаси (в межах 3
- 5 кілометрів відстані від
адмінбудівлі Черкасирибоохорони) і
розмова з позивачем мала службовий
характер.

Свідок - 3 ОСОБА_10, лікар-стоматолог,
який здійснює медичну практику за
спеціальністю ортопедична та
терапевтична стоматологія в приватній
стоматологічній клініці «ІНФОРМАЦІЯ_2»
за адресою: АДРЕСА_1, пояснив, що позивач
був записаний на черговий прийом по
протезуванню зубів на 15.00 годину 26.02.2014,
але запізнився приблизно на півгодини
і перебував на лікуванні протягом
години. Покинув клініку вже після 16 год.
00 хв. - 16 год. 30 хв. Щодо фіксування
прийому пацієнтів свідок - 3 пояснив, що
години прийому у медичній картці не
зазначаються, як і відсутні вимоги у
нормативних актах щодо фіксування
годин прийому у журналі обліку
пацієнтів.

Суд зауважує, що крім показань свідка-3,
підтвердженням перебування позивача
на лікуванні у стоматолога є копія
медичної картки пацієнта (а.с.37-39), де
наявний запис про відвідування
позивачем лікаря 26.02.2014, довідка лікаря
від 28.02.2014 (а.с.16) про те, що ОСОБА_1 26.02.20014
з 15 год. 20 хв. орієнтовно до 17 год. 00 хв.
перебував на прийомі у стоматолога.

Свідок - 4 ОСОБА_3 - головний спеціаліст
сектору транспорту, флоту та
матеріально технічного забезпечення в
судовому засіданні 28.04.2014 пояснила, що
ОСОБА_1 (позивач) близько о 14 год. 00 - 14
год.05 хв. 26.02.2014 перебував у приймальні
начальника Управління з метою
попросити дозволу на виїзд за межі
роботи для вирішення питання щодо
медичного обслуговування, на що свідок
- 4, яка виконує функції секретаря
приймальні начальника управління
повідомила, що керівник зайнятий і не
може його прийняти. Позивач повідомив
ОСОБА_3, що йому необхідно з'явитись на
прийом до лікаря-стоматолога на 15 год. 00
хв. Далі, свідок-4 пояснила, що близько
15.00 години того ж дня, до приймальні
зателефонував по внутрішньому
телефону начальник Управління і
запитав про ОСОБА_1, на що свідок - 4
відповіла, що він перебуває на прийомі
у лікаря-стоматолога, і начальник
управління просив викласти дану
інформацію у письмовій формі, що нею і
було зроблено (а.с.61).

Представник третьої особи надаючи
пояснення заперечував щодо
перебування позивача у
лікаря-стоматолога посилаючись на
відео розміщене на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1,
яке на його думку спростовує факт
перебування позивача у лікаря і
доводить факт прогулу.

Суд критично оцінює покази
представника третьої особи і зауважує,
що ним подана хибна інформація,
оскільки стаття під назвою
«ІНФОРМАЦІЯ_3», розміщена на сайті
ІНФОРМАЦІЯ_1 не о 16 год. 47 хв., а о 17 год. 47
хв., що спростовує пояснення
представника третьої особи про
перебування позивача на громадському
зібранні у Будинку політосвіти у м.
Черкаси з 15 год. 00 хв.

Відповідно до статті 92 Конституції
України визначено, що виключно
законами України визначаються засади
цивільно-правової відповідальності;
діяння, які є злочинами,
адміністративними або дисциплінарними
правопорушеннями, та відповідальність
за них.

Статтею 14 Закону України «Про державну
службу» встановлено, що дисциплінарні
стягнення застосовуються до
державного службовця за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює. До службовців, крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України, можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу:
попередження про неповну службову
відповідність; затримка до одного року
у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

Трудова дисципліна - це встановлений
нормами права порядок взаємовідносин
учасників трудового процесу, що
визначає точне виконання ними своїх
трудових функцій. На підприємствах
вона відповідно до статті 140 КЗпП
України забезпечується створенням
необхідних організаційних та
економічних умов для нормальної
високопродуктивної праці, свідомим
ставленням до праці, методами
переконання, а також заохоченням за
сумлінну працю.

Під порушенням трудової дисципліни
мається на увазі невиконання чи
неналежне виконання працівником без
поважних причин обов'язків, покладених
на нього трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового
розпорядку.

Відповідно до статі 147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
1) догана; 2) звільнення. Законодавством,
статутами і положеннями про дисципліну
можуть бути передбачені для окремих
категорій працівників й інші
дисциплінарні стягнення.

Догана є дисциплінарним стягненням
особистого немайнового характеру. Це
стягнення полягає у негативній оцінці
і засудженні поведінки працівника.
Догана має на меті попередити особу про
можливість застосування більш
суворого дисциплінарного стягнення у
випадку повторних порушень дисципліни
та спонукати працівника належним чином
виконувати свої трудові обов'язки.

Згідно постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику розгляду
судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9
прогулом визнається відсутність
працівника на роботі як протягом
усього робочого дня, так і більше трьох
годин безперервно або сумарно протягом
робочого дня без поважних причин
(наприклад, у зв'язку з поміщенням до
медвитверезника, самовільне
використання без погодження з
власником або уповноваженим ним
органом днів відгулів, чергової
відпустки, залишення роботи до
закінчення строку трудового договору
чи строку, який працівник зобов'язаний
пропрацювати за призначенням після
закінчення вищого чи середнього
спеціального учбового закладу).

Виходячи з системного аналізу норм
КЗпП України та положень постанови
Пленуму ВСУ від 06.11.1992 № 9, якими
поведінка працівника кваліфікується
як порушення трудової дисципліни лише
за наявності його вини, поважними
причинами прогулу слід вважати
причини, що виключають вину працівника.
При цьому, факт відсутності працівника
на робочому місці більше трьох годин
протягом робочого дня (прогул) має бути
належним чином зафіксований власником
або уповноваженим ним органом задля
того аби унеможливити порушення
трудових прав працівника та його
безпідставне притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

Варто зазначити, що у законодавстві
немає точного переліку поважних причин
для відсутності на робочому місці, тому
поважність визначається судом
виходячи з обставин справи.

Відсутність працівника має бути
зафіксована при веденні щоденного
обліку використання робочого часу. У
табелі обліку використання робочого
часу особа, відповідальна за його
ведення, має зробити відповідну
відмітку, наприклад «НЗ» - неявка з
нез'ясованих причин.

Суд зазначає, що відповідачем та
третьою особою не доведено відсутність
позивача протягом трьох годин на
роботі та їхні доводи спростовуються
(крім пояснення позивача, показів
свідків) табелем обліку використання
робочого часу за лютий 2014 року (а.с.106), в
якому чітко зафіксовано факт
перебування позивача 26.02.2014 на роботі
протягом восьми годин (повний робочий
день).

Так, в матеріалах справи міститься
доповідна записка головного
спеціаліста сектору транспорту, флоту
та матеріально технічного
забезпечення ОСОБА_3 (а.с.103), якою вона
повідомила начальника, що не може
викликати ОСОБА_1 до нього так, як його
нема і зазначила, що він поїхав на
прийом до лікаря-стоматолога.

26.02.2014 третьою особою складено акт про
відсутність працівника на робочому
місці (а.с.105), в якому зазначено, що
заступник начальника ОСОБА_1 більше
трьох годин був відсутній на робочому
місці. Про підстави залишення робочого
місця ОСОБА_1 начальника
Черкасирибоохорони не повідомив.

28.02.2014 складено акт про відмову від
підпису та надання пояснень (а.с.104),
згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від
надання пояснень щодо причини
відсутності на робочому місці.

03.03.2014 начальником Управління Дядиком
Д.Ю. надіслано подання голові
Державного агентства рибного
господарства України про притягнення
до дисциплінарної відповідальності
заступника начальника
Черкасирибоохорони ОСОБА_1

Суд критично оцінює доводи
представника відповідача та третьої
особи, щодо відсутності позивача на
робочому місці протягом трьох годин та
зазначає, що документи, які стали
підставою для накладення
дисциплінарного стягнення не доводять
факту прогулу позивачем.

Суд зазначає, що відсутність
працівника на робочому місці може бути
виявлена на підставі доповідної
записки безпосереднього начальника
працівника (Дядика Д.Ю.). Після того, як
буде встановлено факт відсутності
працівника на роботі, необхідно
зафіксувати таку обставину належним
чином. Так, керівник своїм наказом
створює спеціальну комісію чи оформлює
як резолюцію на доповідній записці,
уповноважену зафіксувати вказаний
факт шляхом складення відповідного
акта. Особи, які мають входити до такої
комісії, можуть бути визначені
локальним актом підприємства, а за
відсутності такого - визначаються
самим роботодавцем на його розсуд.

В той же час, суд звертає увагу, що
комісія в управлінні створена не була,
а тому жодна із осіб, яка складала акт
про відсутність працівника - позивача
на робочому місці не мала повноважень
на вчинення таких дій. Із пояснень
представника третьої особи судом
встановлено, що жодна особа (в.о.
начальника відділу фінансування,
бухгалтерського обліку та звітності -
головний бухгалтер Л.М.Мордовцева,
завідувач сектору юридичного
забезпечення Д.О.Гаврилов, завідувач
сектору роботи з персоналом
Л.О.Власенко), яка підписала акт про
відсутність працівника - ОСОБА_1 в цей
день 26.02.2014 взагалі його не бачила.

Щодо непроведення спеціального
розслідування, як зазначив представник
позивача, суд зауважує, що Порядком
проведення службового розслідування
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13.06.2000 року № 950
встановлений вичерпний перелік
підстав, за наявності яких стосовно
осіб, уповноважених на виконання
функцій держави, може бути проведено
службове розслідування, а саме: у разі
невиконання або неналежного виконання
ними службових обов'язків, перевищення
своїх повноважень, що призвело до
людських жертв або заподіяло значну
матеріальну чи моральну шкоду
громадянинові, державі, підприємству,
установі, організації чи об'єднанню
громадян; у разі недодержання ними
законодавства про державну службу,
службу в органах місцевого
самоврядування, антикорупційного
законодавства, порушення етики
поведінки; на вимогу особи,
уповноваженої на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
з метою зняття безпідставних, на її
думку, звинувачень або підозри; з метою
виявлення причин та умов, що призвели
до вчинення корупційного
правопорушення або порушення вимог
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», за поданням
спеціально уповноваженого суб'єкта у
сфері протидії корупції за рішенням
керівника органу, в якому працює особа,
яка вчинила таке правопорушення.

Згідно вимог частини 1 статті 11 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
КАС України передбачено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що суб'єкт владних
повноважень, не довів, що діяв в межах
Закону, а тому зважаючи на обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, докази щодо їх
підтвердження, керуючись актами
законодавства щодо цих правовідносин,
суд дійшов висновку, що заявлені в
адміністративному позові вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
наказ голови державного агенства
рибного господарства України №30-ТО від
14.03.2014 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_1».

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1) 73 (сімдесят три) грн 08
коп. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили
відповідно до вимог статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Черкаський окружний
адміністративний суд у строки та
порядку, передбачені статтями 185-187
цього Кодексу.

Головуючий
В.П.
Тимошенко

Судді
Т.М. Чубар

П.Г.Паламар

Повний текст постанови складений 30
квітня 2014 року