Справа № 803/819/14
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року Справа № 803/819/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

при секретарі судового засідання
Гуцалюк І.О.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинської
області про визнання неправомірним та
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі та стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач)
звернувся з адміністративним позовом
до Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинської області
(далі - УМВС України у Волинській
області) про визнання неправомірним та
скасування наказу про звільнення № 56
о/с від 27 березня 2014 року, поновлення на
роботі та стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
наказом УМВС України у Волинській
області № 56 о/с від 27.03.2014 року позивача
- старшого дільничного інспектора
міліції відділу дільничних
інспекторів міліції Луцького міського
відділу, звільнено з посади за пунктом
64 «ж» Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України на
підставі рапорту ОСОБА_2 від 27.02.2014 року,
подання Луцького МВ від 27.02.2014 року №
4475. Звільнення з органів внутрішніх
справ позивач вважає незаконним,
оскільки 27.02.2014 року він подав рапорт
про звільнення із служби за власним
бажанням, в якому не вказав дати з якої
бажав звільнитись і не вказав причини,
яка перешкоджає подальшому
проходженню служби в ОВС України.
Вказує на те, що його звільнення з ОВС
України, проведено з недотриманням
встановленого порядку і процедури
визначеної Положенням про проходження
служби рядовим і середнім
начальницьким складом ОВС України,
оскільки відповідно до п.68 Положення
забезпечене право особи на відкликання
рапорту про бажання звільнитись за
власним бажанням у період трьох
місяців, а спірним наказом відповідача,
цього права його було позбавлено.

Вважає, що відповідачем не дотримано
встановленого порядку та процедури,
при застосуванні звільнення особи за
власним бажанням. Просить суд визнати
неправомірним та скасувати наказ УМВС
України у Волинській області № 56 о/с
від 27.03.2014 року «По особовому складу» в
частині його звільнення з органів
внутрішніх справ України в запас на
підставі п.64 «ж» (за власним бажанням)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України.
Поновити його на посаді старшого
дільничного інспектора міліції
відділу дільничних інспекторів
міліції Луцького міського відділу та
стягнути з УМВС України у Волинській
області на його користь середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу з 01.04.2014 року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю з підстав наведених в
позовній заяві та просять суд
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, скасувати накази УМВС України у
Волинській області від 27.03.2014 року № 56
о/с та № 89 о/с від 05.05.2014 року про
звільнення позивача з займаної посади
Поновити ОСОБА_2 на посаді старшого
дільничного інспектора міліції
відділу дільничних інспекторів
міліції Луцького міського відділу УМВС
України у Волинській області та
стягнути з УМВС України у Волинській
області на його користь середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу з 08.04.2014 року.

Представник відповідача УМВС України у
Волинській області в судове засідання
не з'явився, не повідомив суд про
причини неявки, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, з клопотанням про
відкладення розгляду справи до суду не
звертався, надіслав до суду письмові
заперечення (а.с.13-14), в яким позов не
визнає повністю посилаючись на те, що
позивача на законних підставах
звільнено зі служби в ОВС за власним
бажанням, оскільки зі змісту п. 68
Положення про проходження служби
передбачено право роботодавця
протягом не більше 3-х місяців з дня
подання особою рапорту на звільнення
прийняти відповідне рішення, а не його
обов'язок витримувати цей термін в
очікуванні змін у волевиявленні
працівників. Також вказує на те, що
позивач перебував на лікуванні з 27.03.2014
року по 05.04.2014 року. Керівництву
Луцького MB про період перебування на
лікуванні ОСОБА_2 стало відомо лише
10.04.2014 року, в зв'язку з чим начальник
міськвідділу подав рапорт про зміну
дати звільнення ОСОБА_2 з 01.04.2014 року на
07.04.2014 року. На підставі даного рапорту
виданий наказ УМВС, яким дату
звільнення ОСОБА_2 змінено на 07.04.2014
року. Просить суд відмовити позивачу в
задоволенні його позовних вимог в
повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Суд проводить розгляд справи у
відсутності відповідача по справі, на
підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши подані документи
та матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є підставними та підлягають до
повного задоволення, з наступних
підстав.

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті
3 КАС публічна служба - це діяльність на
державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Будь-яка публічна служба є державною
службою.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проходила
службу в органах внутрішніх справ
України з 30.07.2010 року. Наказом УМВС
України у Волинській області № 308 о/с
від 30.07.2010 року ОСОБА_2 призначено на
посаду дільничного інспектора відділу
дільничних інспекторів Луцького
міського відділу УМВС у Волинській
області (а.с.4).

Наказом УМВС України у Волинській
області від 27.03.2014 року № 56 о/с старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_2 - старшого
дільничного інспектора міліції
відділу дільничних інспекторів
міліції Луцького міського відділу
звільнено з органів внутрішніх справ у
запас (з постановкою на військовий
облік) за п. 64 «ж» Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (за власним бажанням),
з 01.04.2014 року (а.с.5).

11.04.2014 року начальник Луцького МВ УМВС
України у Волинській області Марчишак
В.Ю. звернувся з рапортом до начальника
УМВС України у Волинській області
Шпиги П.П. з проханням змінити дату
звільнення ОСОБА_2 з 01.04.2014 року на 07.04.2014
року, оскільки керівництву МВ УМВС
України у Волинській області стало
відомо, що ОСОБА_2 перебував на
лікарняному з 27.03.2014 року по 05.04.2014 року
(а.с.19).

Наказом УМВС України у Волинській
області від 05.05.2014 року № 89 о/с пункт
наказу УМВС від 27.03.2014 року № 56 о/с у
частині звільнення з ОВС ОСОБА_2
викладено в наступній редакції:
відповідно до Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ звільнити з органів
МВС України у запас Збройних Сил за п. 64
«ж» (за власним бажанням) старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_2 - старшого
дільничного інспектора міліції
відділу дільничних інспекторів
міліції Луцького міського відділу, з
07.04.2014 року (а.с.20).

Підстави та порядок проходження служби
та звільнення зі служби в органах
внутрішніх справ України, врегульовано
Законом України «Про міліцію»,
Дисциплінарним статутом органів
внутрішніх справ та Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 10 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
19.07.1991 року № 114 (далі - Положення), особи
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ користуються
всіма соціально-економічними,
політичними та особистими правами і
свободами, виконують усі обов'язки
громадян, передбачені Конституцією
УРСР та іншими законодавчими актами, а
їх права, обов'язки і відповідальність,
що випливають з умов служби,
визначаються законодавством, Присягою,
статутами органів внутрішніх справ і
цим Положенням.

Підпунктом «ж» пункту 64 Положення
передбачено, що особи середнього,
старшого і вищого начальницького
складу звільняються зі служби в запас
(з постановкою на військовий облік) за
власним бажанням - при наявності
поважних причин, що перешкоджають
виконанню службових обов'язків.

Згідно з пунктом 68 Положення особи
рядового і начальницького складу, які
виявили бажання звільнитися зі служби
за особистим проханням, попереджають
прямого начальника органу внутрішніх
справ про прийняте ними рішення не
пізніш як за три місяці до дня
звільнення, про що подають рапорт за
командою.

Судом встановлено, що 27 лютого 2014 року
позивач подав рапорт про звільнення
його з органів внутрішніх справ за
власним бажанням. В даному рапорті
позивач не вказав дати з якої бажав
звільнитись і не вказав причини, яка
перешкоджає подальшому проходженню
служби в органах внутрішніх справ
України.

З матеріалів справи вбачається, що
наказ № 56 о/с від 27.03.2014 року про
звільнення зі служби ОСОБА_2 було
прийнято відповідачем 27 березня 2014
року, тобто через місяць після подання
ним рапорту. Наказом № 89 о/с від 05.05.2014
року змінено дату звільнення позивача
з 01.04.2014 року на 07.04.2014 року.

На думку суду така поведінка
відповідача суперечить вимогам пункту
68 Положення, оскільки за його змістом
до закінчення тримісячного строку
попередження зазначені особи мають
право відкликати поданий рапорт, якщо
сторони не домовилися про звільнення у
більш короткий строк.

Відповідно до пункту 24 Положення у разі
незаконного звільнення або
переведення на іншу роботу особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній роботі
(посаді).

Таким чином, судом встановлено, що
звільнення з органів внутрішніх справ
ОСОБА_2 відбулося з порушенням вимог
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
05.12.2011 року справа № 21-236а11 за позовом
особи 1 до Державної податкової
адміністрації України у Харківській
області (треті особи - голова ДПА,
спеціалізована державна податкова
інспекція по роботі з великими
платниками податків у м. Харкові про
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі та стягнення
грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України. Аналогічна норма
закріплена і в ч. 2 ст. 19 Конституції
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідачем УМВС України у Волинській
області не доведена правомірність
прийняття наказу № 56 о/с від 27.03.2014 року
«По особовому складу», яким було
звільнено позивача з органів МВС
України в запас на підставі п.64 «ж» (за
власним бажанням), з 01.04.2014 року та
внесення зміни дати звільнення
позивача з органів МВС України в запас
на підставі п.64 «ж» (за власним
бажанням), з 07.04.2014 року наказом № 89 о/с
від 05.05.2014 року «По особовому складу».

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що звільнення позивача з
органів внутрішніх справ за власним
бажанням є неправомірним, оскільки
судом встановлено що відповідачем
порушена процедура при звільненні
особи за власним бажанням, порушено
право особи на відкликання рапорту в
період дії трьох місяців, відтак наказ
УМВС України у Волинській області № 56
о/с від 27.03.2014 року в частині звільнення
з органів внутрішніх справ України
ОСОБА_2 з 01.04.2014 року та наказ № 89 о/с від
05.05.2014 року, яким дату звільнення
позивача змінено відповідачем на 07.04.2014
року підлягають скасуванню, а останній
поновленню на займаній посаді.

Одночасно у відповідності до ч.2 ст.235
КЗпП України з відповідача слід
стягнути на користь ОСОБА_2 заробітну
плату за час вимушеного прогулу. З
довідки УМВС України у Волинській
області слідує, що середньоденна
заробітна плата позивача становить 129,42
грн. Час вимушеного прогулу (при цьому
судом встановлено, що позивач після
звільнення не був працевлаштований)
становить з 08.04.2014 року по 05.05.2014 року, а
всього 17 робочих днів. Таким чином,
заробітна плата за час вимушеного
прогулу складає 2200,14 грн. (129,42 грн. х 17
робочих днів = 2200,14 грн.), яку слід
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_2

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 256 КАС України
постанови суду про присудження виплати
заробітної плати, іншого грошового
утримання у відносинах публічної
служби - у межах стягнення за один
місяць та поновлення на посаді у
відносинах публічної служби
виконуються негайно. За таких обставин,
суд приходить до висновку про
звернення до негайного виконання
постанови в частині поновлення ОСОБА_2
на посаді старшого дільничного
інспектора міліції відділу дільничних
інспекторів міліції Луцького міського
відділу УМВС у Волинській області та
стягнення заробітної плати у межах
суми стягнення за один місяць в розмірі
2200,14 грн.

Керуючись ст.ст. 3,71,158,160,162,163,186,244-2,256
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
наказ УМВС України у Волинській
області № 56 о/с від 27.03.2014 року «По
особовому складу», в частині
звільнення ОСОБА_2 з органів МВС
України у запас на підставі п.64 «ж» (за
власним бажанням) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, з 01.04.2014 року.

Визнати протиправним та скасувати
наказ УМВС України у Волинській
області № 89 о/с від 05.05.2014 року «По
особовому складу», в частині зміни дати
звільнення ОСОБА_2 з органів МВС
України у запас на підставі п.64 «ж» (за
власним бажанням) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, з 07.04.2014 року.

Поновити ОСОБА_2 на посаді старшого
дільничного інспектора міліції
відділу дільничних інспекторів
міліції Луцького МВ УМВС у Волинській
області.

Стягнути з УМВС України у Волинській
області на користь ОСОБА_2 середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу в сумі 2200 (дві тисячі двісті)
гривень 14 копійок.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_2
на посаді та стягнення заробітної
плати у межах суми стягнення за один
місяць в розмірі 2200 (дві тисячі двісті)
гривень 14 копійок, підлягає негайному
виконанню.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 08 травня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий

Суддя

В.В.Мачульський