Справа № 2а-61/12
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2014 р. м. Київ
К/800/30492/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,секретаря судового
засідання Левіної А. А.,

за участю: прокурора - Зарудяної Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну заступника
Дніпровського екологічного прокурора
на ухвалу Вільнянського районного суду
Запорізької області від 02 квітня 2012
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 04 квітня 2013 року у справі за позовом
Запорізького міжрайонного
екологічного прокурора до
Дніпровської сільської ради у
Вільнянському районі Запорізької
області, треті особи: Відділ
Держкомзему у Вільнянському районі
Запорізької області; ОСОБА_4, про
визнання протиправним та скасування
рішення,

встановив:

26 березня 2012 року Запорізький
міжрайонний екологічний прокурор
звернувся до Дніпровської сільської
ради у Вільнянському районі
Запорізької області з позовом про
визнання протиправним та скасування
рішення від 29 жовтня 2008 року № 21.

Ухвалою Вільнянського районного суду
Запорізької області від 02 квітня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 04
квітня 2013 року, позов залишено без
розгляду.

Не погоджуючись з цими рішеннями,
заступник Дніпровського екологічного
прокурора звернувся з касаційною
скаргою, в якій просив їх скасувати, а
справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Заперечення не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення
прокурора, перевіривши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що предметом
оскарження є рішення Дніпровської
сільської ради "Про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
гр. ОСОБА_4" № 21 від 29 жовтня 2008 року.

Не погодившись з цим рішенням ради,
прокурор заявив даний позов.

Дніпропетровський апеляційний суд,
залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції про залишення позову без
розгляду, виходив з того, що позивач
пропустив шестимісячний строк
звернення до суду, відповідно до статей
99, 100 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій.

Згідно із пунктом 5 частини першої
статті 107 КАС України суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує, чи
подано адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то, чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними).

Згідно із частинами першою і другою
статті 99 КАС України адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Дану норму суд коментує так, що строком
звернення до суду є строк, у межах якого
особа, яка має право на позов, повинна
звернутися до адміністративного суду
для захисту своїх прав у
публічно-правових відносинах. Початок
перебігу такого строку суд пов'язує з
обставинами - коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропуску цих строків
встановлені статтею 100 КАС, відповідно
до якої адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала. Позовна
заява може бути залишена без розгляду
як на стадії вирішення питання про
відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Між тим, залишаючи позовну заяву без
розгляду, суди першої та апеляційної
інстанцій не з'ясували початок
перебігу шестимісячного строку, який
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, тобто - чи дотримався
прокурор диспозиції щодо строку,
встановленого у частині першій статті
99 КАС України.

Таким чином, суди першої та апеляційної
інстанцій не дали оцінку позовним
вимогам в аспекті порушення строків
звернення до адміністративного суду.

Окрім того, відповідно до частини
першої статті 100 КАС суди не з'ясували
наявність/відсутність підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до суду поважними, з огляду
на наявні матеріали справи, оскільки
аналіз наведеної вище редакції частини
першої статті 100 КАС дає підстави
вважати, що суд має можливість
самостійно, на свій розсуд, застосувати
наслідки пропуску строку звернення до
суду. При цьому, поважними можуть бути
такі підстави, за яких особа не могла б
вчинити процесуальну дію в строк,
визначений законом.

Однак, суди не дали оцінки тому, чи міг
прокурор вчинити дії щодо захисту прав
інтересів держави в судовому порядку в
строк, визначений статтею 99 КАС
України.

Висновки судів про те, що прокурор не
заявляв клопотання про поновлення
строку звернення до суду не
узгоджується з положеннями статті 100
КАС України в редакції на час
виникнення спірних правовідносин.

У зв'язку з тим, що встановлення підстав
для залишення позовних вимог без
розгляду виходить за межі повноважень
суду касаційної інстанції, справа
підлягає направленню до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження у справі.

Для правильного вирішення спору судам
необхідно звернути увагу на строк
звернення до адміністративного суду, а
за наявності такого пропуску - причини
його поважності.

Відповідно до частини другої статті 227
КАС України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу заступника
Дніпровського екологічного прокурора
задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду
Запорізької області від 02 квітня 2012
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 04 квітня 2013 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції для вирішення питання
про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеними
статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: