Справа № 815/4876/13-а
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/4876/13-а

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції:
Бойко О.Я.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Градовського Ю.М.,

Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання
Худик С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Південної
митниці Міндоходів на постанову
Одеського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «БТК-Трейд» до
Південної митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішень про коригування митної вартості
товарів та визнання недійсними карток
відмови у митному оформленні товарів,

В С Т А Н О В И Л А :

03.07.2013р. товариство з обмеженою
відповідальністю «БТК-Трейд»
звернулося з адміністративним позовом
до Південної митниці Міндоходів, в
якому з урахуванням доповнень до
позовних вимог просило визнати
протиправними та скасувати рішення
митного посту «Одеса-порт» Південної
митниці Міндоходів від 24.05.2013р. №
500060001/2013/610052/2 та від 25.05.2013р. №
500060001/2013/610053/2 про коригування митної
вартості товарів, які ввозилися
позивачем на митну територію України
згідно ВМД № 500060001/2013/020644 та ВМД №
500060001/2013/020651, та скасувати оформлені
відповідачем картки відмови в
прийнятті митних декларацій, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 24.05.2013р. №
500060001/2013/00274 та від 25.05.2013р. № 500060001/2013/00275.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
травні 2013р. позивач заявив до митного
оформлення товар шляхом подання ВМД.
Митна вартість товару - сантехнічних
приборів та освітлювальних виробів
визначена за ціною
зовнішньоекономічних контрактів.
Позивачем також надані інвойси,
платіжні доручення. Позивач вважає, що
рішення митного органу про коригування
вартості товару за резервним методом
та карти відмови є незаконними та
безпідставними, оскільки висновки про
наявність розбіжностей в поданих для
митного оформлення документах не
відповідає фактичним обставинам, а
вимоги щодо надання додаткових
документів необґрунтовані.

Відповідач заперечував проти позову,
зазначаючи, що необхідність
коригування митної вартості товару
викликана наявністю розбіжностей у
документах, поданих декларантом, а саме
у платіжних дорученнях від 10.12.2012р. № 15
та від 15.03.2013р. № 35 є посилання на інший
контракт, ніж № SW0612 від 06.12.2012р. та
інвойс, ніж № S002 від 07.12.2012р., у
платіжних дорученнях від 26.02.2013р. № 28 та
від 25.04.2013р. № 49 у відповідних графах
відсутні підписи і печатки керівника
підприємства, в сертифікаті про
походження товару (освітлювані вироби)
підпис іноземної сторони
контрактоутримувача відмінний від
підписів на зовнішньоекономічному
договорі від 10.12.2012р. № GL-12 та інвойсі
від 21.02.2013р. № F003. У наданих на вимогу
митного органу документах також
містились розбіжності. Наведені
обставини, на думку податкового органу
свідчать про правомірність та
обґрунтованість прийняття митним
органом карток відмови в прийнятті
митної декларації та митному
оформленні товару. В зв'язку із
неможливістю застосувати попередні
методи визначення митної вартості,
митним органом застосований резервний
метод.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 20 лютого
2014р. позовні вимоги задоволені в
повному обсязі.

Відповідач, не погодившись із
прийнятим рішенням, подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просив постанову суду скасувати та
прийняти нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи
наступні обставини.

06.12.2012р. ТОВ «БТК-Трейд» уклало з
компанією «Henan Chisun Import&Export Co.LTD» (Китай)
зовнішньоекономічний контракт № SW0612,
відповідно до умов якого продавець
продав, а покупець купив товари у
відповідності до інвойсів, які є
додатками до цього контракту.
Відповідно до додатку № 1 від 07.12.2012
року та інвойсу №S002 від 07.02.2012 року
товаром за вищезазначеним договором є
сантехнічні вироби.

Крім того, 10.12.2012р. ТОВ «БТК-Трейд»
уклало з компанією «Shlinde Textiles Import and Export
Company of Guangdong» (Китай)
зовнішньоекономічний контракт № GL-12,
відповідно до умов якого продавець
продав, а покупець купив товари у
відповідності до інвойсів, які є
додатками до цього контракту.
Відповідно до інвойсу № F003 від 21.02.2013
року товаром за вищезазначеним
договором є освітлювальні вироби
(а.с.61).

У травні 2013 року позивач заявив до
митного оформлення отриманий товар за
вказаними вище контрактами, шляхом
подання до Південної митниці
Міндоходів вантажно-митних декларацій
№500060001/2013/020644 та №500060001/2013/020651.

В підтвердження обґрунтованості
заявленої позивачем митної вартості
товарів було подано митному органу
зовнішньоекономічні контракти № SW0612
від 06.12.2012 року, додаток до контракту № 1
від 07.12.2012 року, інвойс № S002 від 07.12.2012
року, платіжні доручення від 10.12.2012р. №
15 та від 15.03.2013р. № 35;
зовнішньоекономічний контракт № GL-12
від 10.12.2012 року, інвойс № F003 від 21.02.2013
року, платіжні доручення №28 від
26.02.2013р., № 49 від 25.04.2013р., сертифікат про
походження товару від 28.03.2013р. №
G60516.

Враховуючи, що в платіжних дорученнях
від 10.12.2012р. № 15 та від 15.03.2013р. № 35 є
посилання на інший контракт, ніж № SW0612
від 06.12.2012р. та інвойс, ніж № S002 від
07.12.2012р., у платіжних дорученнях від
26.02.2013р. № 28 та від 25.04.2013р. № 49 у
відповідних графах відсутні підписи і
печатки керівника підприємства, в
сертифікаті про походження товару
(освітлювані вироби) підпис іноземної
сторони контрактоутримувача відмінний
від підписів на зовнішньоекономічному
договорі від 10.12.2012р. № GL-12 та інвойсі
від 21.02.2013р. № F003, у відповідача виникли
підстави вважати, що в наданих
документах зазначені недостовірні
відомості.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України для
підтвердження заявленої митної
вартості декларанта було зобов'язано в
10-денний термін надати додаткові
документи: по контракту № SW0612 від 06.12.2012
року (сантехнічні прибори): виписку з
бухгалтерської документації, копію
митної декларації країни відправлення
та її переклад, каталоги (прас-листи)
фірми виробника товару, висновок
експертної організації про вартісні та
якісні характеристики, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією, що має відповідні
повноваження згідно законодавства, по
контракту № GL-12 від 10.12.2012 року
(освітлювальні вироби): договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний із договором про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається, рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором, рахунки про сплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням умов договору,
виписку з бухгалтерської документації,
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів, каталоги, специфікації,
прейскуранти виробника товару, копію
митної декларації країни відправлення,
висновок експертної організації про
вартісні та якісні характеристики,
підготовлений спеціалізованою
експертною організацією, що має
відповідні повноваження згідно
законодавства.

В межах встановленого митним органу
строку позивачем надані документи, що
витребовувались в повному обсязі, а
саме : висновки Фонду державного майна
України від 15.05.2013 року № 51-13/05-2013 (а.с.84)
та від 15.05.2013 року № 51-12/05-2013 (а.с.83);
калькуляції собівартості товару
(а.с.71-76); копії декларації відправника
(а.с.57, 59-60); розрахунки послуг
перевізника (а.с.89-90); накладні на
перевезення контейнерів (а.с.85-88);
податкові накладні що стосуються
відчуження на території України
(а.с.77-80); рахунки-фактури по НДС
провінції Гуандун та Хенань № 25644816 від
11.03.2013 року, № 08292959 від 12.03.2013 року, №
25420854 від 24.03.2013 року, № 03537016 від 02.03.2013
року, № 00600724 від 11.03.2013 року (а.с.81-82, 92-107);
експортні декларації (а.с.56, 58),
прайс-листи від 03.12.2012 року та від 21.02.2013
року (а.с.109-112), інтернет-витяг (а.с.70),
сертифікати походження, а також
належно оформлені платіжні доручення
про часткову оплату вартості товарів
за контрактами (а.с.37, 44).

Відповідач своїми рішеннями
№500060001/2013/610052/2 від 24.05.2013 року та
№500060001/2013/610053/2 від 25.05.2013 року здійснив
коригування заявленої позивачем
митної вартості товарів у сторону
збільшення та встановив, що митна
вартість товарів (сантехнічних
виробів) за зовнішньоекономічним
контрактом № SW0612 від 06.12.2012 року
складає 99574,12 доларів США (а.с.33-34), а
митна вартість товарів (освітлювальних
виробів) за зовнішньоекономічним
контрактом № GL-12 від 10.12.2012 року складає
32968,32 доларів США (а.с.35-36).

Одночасно з цим відповідач склав
картки відмови в прийнятті митних
декларацій, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№500060001/2013/00274 від 24.05.2013 року (а.с.118) та
№500060001/2013/00275 від 25.05.2013 року (а.с.119).

Такі висновки відповідача
обґрунтовані тим, що позивач для
підтвердження митної вартості товару
подав документи, які містять
розбіжності та в митного органу
відсутня інформація щодо вартості
операцій з ідентичними та подібними
товарами. Відповідач вважає, що в
наданих документах зазначені
недостовірні або неповні відомості,
які не підтверджені документально.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем надано достатніх даних для
підтвердження митної вартості товарів
за ціною контрактів, в зв'язку з чим є
необґрунтованим коригування вартості
товарів за резервним методом.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного
кодексу України забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої
статті 53 Митного кодексу України
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Це також відповідає стандартним
правилам, встановленим пунктами 3.16 та
6.2 Загального додатка до Міжнародної
конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур, до якої
Україна приєдналась згідно із Законом
України від 15 лютого 2011 року "Про
внесення змін до Закону України "Про
приєднання України до Протоколу про
внесення змін до Міжнародної конвенції
про спрощення та гармонізацію митних
процедур", якими запроваджено
стандартні правила: на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства; митний контроль
обмежується мінімумом, необхідним для
забезпечення дотримання митного
законодавства.

Крім того, це узгоджується з
проголошеними у статті 8 Митного
кодексу України принципами здійснення
державної митної справи на засадах
законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі;
заохочення доброчесності.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу
України передбачено, що в разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Частиною 2 статті 54 Митного кодексу
передбачається, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54
Митного кодексу передбачено, що митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Підтверджуючи той факт, що ТОВ
«БТК-Трейд» на вимогу податкового
органу надані додаткові документи у
повному обсязі, митниця посилається на
те, що додаткові документи також
містять розбіжності.

Так, у рішенні про коригування митної
вартості товару від 24.04.2013р. №
500060001/2013/610052/2 зазначено, що в договорі
між нерезидентами від 30.12.2012р. № SW0612
відсутні підписи сторін та вказана
ціна товару менша, ніж зазначена у
калькуляції собівартості одиниці
продукції виробника.

Судова колегія погоджується з позицією
позивача, що наявні недоліки в цьому
документі не впливають на визначення
митної вартості товару, що ввозився,
тим більше в бік збільшення, оскільки
цей договір наданий позивачем
додатково до запитуваних документів та
містить інформацію про вартість
подібних електротоварів на території
країни постачання (Китаю), в якому ціна
товару нижча, ні задекларована ТОВ
«БТК-Трейд». Зазначений договір
наданий позивачу продавцем товару за
допомогою електронної пошти, що
пояснює відсутність підписів сторін в
ньому.

Митний орган також зазначає, що надані
калькуляції собівартості одиниці
продукції, як на електроприлад, та
сантехнічні прибори, викликає сумніви
в зв'язку з тим, що
підприємство-виробник товару має
інформацію про прибуток, отриманих
підприємством-контрагентом при
здійсненні зовнішньоекономічної
операції.

Судова колегія погоджується з доводами
суду першої інстанції, що зазначена
калькуляція собівартості одиниці
товару складена експортером, а не
виробником товару, та включає в себе 5%
надбавки експортера, тому висновки
митного органу щодо сумнівності цього
документа ґрунтуються лише на
припущеннях.

Стосовно недостовірності сертифікату
про походження товару (освітлювані
вироби), в якому, як зазначено митним
органом, підпис іноземної сторони
контрактоутримувача відмінний від
підписів на зовнішньоекономічному
договорі від 10.12.2012р. № GL-12 та інвойсі
від 21.02.2013р. № F003, що стало підставою для
витребування додаткових документів на
підтвердження митної вартості
освітлювальних виробів, судова колегія
погоджується з доводами позивача, що
він видається відповідним державним
органом країни продавця, а не самим
продавцем, тому підпис в ньому
відрізняється від підпису в контракті.

Аналіз наведеного дає підстав для
висновку, що Південною митницею не
надано доказів, що в документах,
поданих декларантом для підтвердження
митної вартості товару, наявні
недостовірні відомості, розбіжності чи
ознаки підробок, а позивачем надані для
митного оформлення товару всі наявні
документи, що передбачені ч.2 ст.53 МК
України.

Згідно статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України
встановлено, що у разі якщо митна
вартість не може бути визначена за
основним методом, застосовуються
другорядні методи, зазначені у пункті 2
частини першої статті 57 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Аналізуючи наведене в сукупності,
судова колегія приходить до висновку,
що оскільки позивачем подано Південній
митниці достатній пакет документів,
передбачений ст.53 МК України, на
підтвердження кількісних та вартісних
показників імпортованого товару,
повноти і достовірності митної
вартості товару, заявленої позивачем
за основним методом, відсутні підстави
для коригування митним органом митної
вартості товару.

Судова колегія звертає увагу на те, що
контроль за правильністю обчислення
декларантом митної вартості товару,
який належить до виключної компетенції
відповідача, полягає не в тому, щоб
скоригувати митну вартість товару в
бік збільшення, а визначити реальну
ціну товару, що ввозиться на територію
України.

За обставинами справи, митним органом
не взята до уваги вартість товару за
ціною договору, а розмитнення
відбулось з врахуванням скоригованої
вартості, яка відповідає рівню митної
вартості на аналогічні та подібні
товари. Митним органом не доведена
неможливість визначення митної
вартості товарів за основним методом.

Формально нижчий рівень митної
вартості імпортованого позивачем
товару від рівня митної вартості
іншого митного оформлення, не може
розцінюватися як заниження позивачем
митної вартості, не є перешкодою для
застосування першого методу
визначення митної вартості товару і не
може бути достатньою підставою для
відмови у здійсненні митного
оформлення товару за першим методом
визначення його митної вартості.

Інших переконливих аргументів,
які б викликали обґрунтовані сумніви в
достовірності проведеного позивачем
розрахунку митної вартості товару за
ціною договору, відповідачем не
наведено, а інших обставин, які б
впливали на рівень задекларованої
позивачем митної вартості товару, в
ході судового розгляду не встановлено.

Оцінюючи викладені обставини в їх
сукупності, судова колегія приходить
до висновку, що митний орган без
достатніх підстав здійснив митне
оформлення товарів за резервним
методом обчислення митної вартості.

Підстав для скасування чи зміни
постанови суду першої інстанції
колегія суддів не вбачає, а доводи
апеляції вважає такими, що висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206,254
КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Південної митниці
Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Н.В.Вербицька

Суддя:
Ю.М.Градовський

Суддя:
К.В.Кравченко