Справа № 810/806/14-а
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/806/14-а Головуючий
у 1-й інстанції: Журавель В.О.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі -
Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 12
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ФОП ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом, у якому просила
визнати протиправною та скасувати
вимогу Білоцерківської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-2597 від 21
листопада 2013 року.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
року вказаний адміністративний позов
було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Зокрема апелянт
вказує на те, що ОСОБА_2 не досягла
пенсійного віку.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області - залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 12
лютого 2014 року - без змін виходячи із
наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2
надійшла від Білоцерківської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області вимога
про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2597 від 21
листопада 2013 року.

Згідно вказаного документа позивач
зобов'язана перерахувати на
казначейський рахунок відповідача
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
розмірі 8658 грн. 71 коп.

ФОП ОСОБА_2 вважає дії відповідача щодо
нарахування єдиного страхового внеску
неправомірними, у зв'язку з чим
звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог ФОП ОСОБА_2 суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
звільнена від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі ч. 4
ст. 4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно ч. 4 ст. 4 вказаного Закону особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.

В зазначеній редакції ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» діє з 06 серпня
2011 року.

ФОП ОСОБА_2 обрала спрощену систему
оподаткування, що підтверджується
свідоцтвом платника єдиного податку
серії НОМЕР_2 від 01 січня 2012 року, копія
якого приєднана до матеріалів даної
справи.

Відповідно до пенсійного посвідчення
№ НОМЕР_1 від 24 листопада 2010 року ОСОБА_2
призначено пенсію за віком.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що позивач звільнена
від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Як на підставу для скасування
постанови суду від 12 лютого 2014 року
відповідач посилається на те, що ОСОБА_2
не досягла пенсійного віку,
передбаченого ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Вказані доводи відповідача колегія
суддів вважає необґрунтованими з
огляду на те, що при призначенні
позивачу пенсії за віком було
застосовано пільгу, передбачену ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Правомірність призначення позивачу
пенсії за віком не є предметом
доказування у даній справі, адже ч. 4 ст.
4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
пов'язує звільнення від сплати єдиного
внеску саме з фактом призначення та
отримання пенсії за віком, а не з
досягненням особою певного віку.

Як раніше зазначалося, фактичне
отримання позивачем пенсії за віком
підтверджується пенсійним
посвідченням № НОМЕР_1 від 24 листопада
2010 року.

Згідно висновків Верховного Суду
України, викладених у постанові від 15
квітня 2014 року (справа № 21-25а14), ст. 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» для громадян України
встановлений загальний пенсійний вік,
з настанням якого вони можуть
претендувати на виплату пенсії за
віком. Відповідно до ст. 55 «Про статус і
соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого ст. 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

У зв'язку з чим особи, яким призначено
пенсію зі зменшенням пенсійного віку
відповідно до ст. 55 «Про статус і
соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», є пенсіонерами за віком.
Таким чином, фізичні особи-підприємці,
які отримують зазначену пенсію і які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
підставі ч. 4 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

У відповідності до ч. 1 ст. 2442 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, судом першої інстанції
було винесене законне і обґрунтоване
рішення про задоволення
адміністративного позову ФОП ОСОБА_2.

Доводи апеляційної скарги
Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області не спростовують
висновки суду першої інстанції,
викладені в постанові від 12 лютого 2014
року, та не можуть бути підставами для
її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
У зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області - залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 12
лютого 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області - відмовити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.М. Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.