Справа № 816/1935/14
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 рокум. ПолтаваСправа №
816/1935/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дубовик
О.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Голуба С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Полтавській
області про зобов'язання вчинити певні
дії та визнання бездіяльності
протиправною, -

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Полтавській області (далі - ГУ ПФ
України у Полтавській області,
відповідач) про зобов'язання вчинити
певні дії, а саме:

- зобов'язати відповідача надати повну
та достовірну інформацію на його
інформаційний запит від 05.05.2014 про те, в
якому розмірі передбачена статтею 22
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", в редакції, чинній станом на
01.01.2014, пенсія для осіб, які відносились
до старшого начальницького складу
органів внутрішніх справ та є
інвалідами ІІ групи;

- визнати протиправними дії
відповідача щодо ненадання йому
відповіді на інформаційний запит від
05.05.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує на те, що 12.05.2014 ГУ ПФ України у
Полтавській області було надано
відповідь на запит від 05.05.2014, якою
відповідач фактично відмовив у наданні
йому запитуваної інформації з
посиланням на раніше надану заявнику
відповідь, оформлену листом від 06.03.2014
вих.№1468/03-24. На думку позивача
відповідач відмовив йому за
відсутності підстав передбачених
статтею 22 Закону України "Про доступ до
публічної інформації", у зв'язку з чим
вважає такі дії протиправними.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечував, посилаючись на те, що ГУ ПФ
України у Полтавській області 12.05.2014,
без порушення встановлено
законодавством терміну, було надано
відповідь на звернення ОСОБА_1 від
05.05.2014, якою повідомлено, що відповідь
на запит про отримання аналогічної
публічної інформації вже надавалася
заявнику листом від 06.03.2014 за вих.
№1468/03-24.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав заперечення
проти позову, просив суд у позові
відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, дослідивши
залучені до матеріалів справи та
зібрані судом письмові докази,
застосувавши до спірних правовідносин
відповідні норми матеріального та
процесуального права, суд приходить до
наступних висновків.

З наявних у справі письмових доказів
суд встановив, що 05.05.2014 ОСОБА_1
звернувся до ГУ ПФ України у
Полтавській області засобами
електронної пошти із запитом на
отримання публічної інформації (а.с. 4,
23), який зареєстрований відповідачем
05.05.2014 за вхідним №12/06-33 (а.с. 23). У
вказаному запиті позивач просив надати
інформацію про розмір пенсії,
передбачений статтею 22 Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" в редакції, чинній
станом на 01.01.2014, для осіб, які
відносились до старшого
начальницького складу органів
внутрішніх справ та є інвалідами війни
2 групи.

12.05.2014 відповідач засобами електронної
пошти надав відповідь на запит від
05.05.2014 за вихідним №2873/11-24 (а.с. 5), в якій
заступник начальника ГУ ПФ України у
Полтавській області повідомив, що
відповідь на запит про отримання
аналогічної публічної інформації вже
надавалася позивачу 06.03.2014 за вих.
№1468/03-24.

Вважаючи надану відповідь такою, що не
відповідає за своїм змістом вимогам
чинного законодавства, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Оцінюючи обґрунтованість позовних
вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону
України від 13.01.2011 №2939-VI "Про доступ до
публічної інформації" (далі - Закон
№2939-VI) публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Згідно з п. 1 ст. 3 Закону №2939-VI право на
доступ до публічної інформації
гарантується обов'язком розпорядників
інформації надавати та оприлюднювати
інформацію, крім випадків,
передбачених законом.

Вказаній нормі кореспондує
припис п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону №2939-VI,
відповідно до якого розпорядники
інформації зобов'язані надавати
достовірну, точну та повну інформацію,
а також у разі потреби перевіряти
правильність та об'єктивність наданої
інформації.

Як встановлено судом, 05.05.2014 ОСОБА_1
звернувся до ГУ ПФ України в
Полтавській області із запитом на
отримання публічної інформації, на
який йому було надано відповідь 12.05.2014,
тобто в межах строку встановленого ч. 1
ст. 20 Закону №2939-VI.

У зв'язку з даними обставинами суд
визнає спростованим твердження
позивача щодо факту неправомірної
бездіяльності відповідача, який в
межах власних повноважень та у строк
визначений законом надав відповідь на
запит.

Стосовно змісту наданої відповіді слід
зазначити наступне.

Листом від 12.05.2014 №2873/11-24 заступник
начальника ГУ ПФ України в Полтавській
області повідомив ОСОБА_1 про те, що
відповідь на запит про отримання
публічної інформації надавалася
Головним управлінням 06.03.2014 вих. №1468/03-24
(а.с. 5).

З наявних у справі письмових доказів
суд встановив, що дійсно 06.03.2014 за
вих.№1468/03-24 перший заступник
начальника ГУ ПФ України в Полтавській
області надавав відповідь на запит
ОСОБА_1 від 28.02.2014 щодо розміру пенсії,
який передбачений статтею 22 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" для інвалідів
війни ІІ групи (а.с. 21).

Не погодившись зі змістом наданої
відповіді, ОСОБА_1 04.04.2014 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до ГУ ПФ
України у Полтавській області, в якому
просив суд:

- зобов'язати відповідача надати повну
та достовірну інформацію на його
інформаційний запит від 28.02.2014 про те, в
якому розмірі передбачена статтею 22
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", в редакції, чинній станом на
01.01.2014, пенсія для осіб, які відносились
до старшого начальницького складу
органів внутрішніх справ та є
інвалідами ІІ групи;

- визнати протиправними дії
відповідача щодо надання йому неповної
та недостовірної інформації на
інформаційний запит від 28.02.2014 стосовно
розміру зазначеної пенсії.

30.04.2014 Полтавським окружним
адміністративним судом по справі
№816/1300/14 за вказаним позовом ухвалено
постанову (а.с. 7-9), якою позовні вимоги
задоволено. Визнано протиправними дії
ГУ ПФ України у Полтавській області
щодо надання ОСОБА_1 неповної та
недостовірної інформації на його
інформаційний запит від 28.02.2014.
Зобов'язано ГУ ПФ України у Полтавській
області надати ОСОБА_1 повну та
достовірну інформацію на його
інформаційний запит від 28.02.2014.

Вказане рішення суду не набрало
законної сили, оскільки 12.05.2014 було
оскаржене ГУ ПФ України в Полтавський
області до Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Проаналізувавши зміст запитів ОСОБА_1
від 05.05.2014 та від 28.02.2014, суд встановив їх
тотожність, чого не заперечував і сам
позивач у своїй промові під час
судового засідання.

У зв'язку з цим слід зазначити, що
завданням адміністративного
судочинства, згідно з ч.1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Як свідчать встановлені судом
обставини справи, ОСОБА_1 використав
своє право на судовий захист, наслідком
чого стало прийняття Полтавським
окружним адміністративним судом
рішення по суті у справі №816/1300/14.

Звертаючись до відповідача 05.05.2014
із повторним запитом на отримання
публічної інформації аналогічного
змісту, яка вже запитувалася автором
28.02.2014, а згодом оскаржуючи дії
відповідача до суду, позивач допускає
зловживання власними процесуальними
правами, штучно змінюючи предмет
позову шляхом оскарження дій з приводу
розгляду запитів тотожних за змістом
але поданих ним у різний час.

Як заявив у судовому засіданні
29.05.2014 сам позивач, він буде подавати
відповідачу запити аналогічного
змісту кожні п'ять днів допоки не
отримає повну та достовірну запитувану
інформацію, оскільки справа №816/1300/14
невідомо коли буде розглянута судом
апеляційної інстанції.

Таким чином, встановивши відсутність
факту бездіяльності відповідача, суд
приходить до висновку про
безпідставність тверджень позивача
відносно порушення відповідачем вимог
ст. 22 Закону №2939-VI.

На користь зазначеного висновку
свідчить положення ч. 2 ст. 8 Закону
України від 02.10.1996 №393/96-ВР "Про
звернення громадян", відповідно до якої
не розглядаються повторні звернення
одним і тим же органом від одного і того
ж громадянина з одного і того ж питання,
якщо перше вирішено по суті, а також ті
звернення, терміни розгляду яких
передбачено статтею 17 цього Закону, та
звернення осіб, визнаних судом
недієздатними.

У зв'язку з відсутністю у тексті Закону
№2939-VI відповідних положень, якими б
врегульовувалися відносини заявника і
розпорядника публічної інформації при
надходженні тотожних запитів, суд
застосовує аналогію закону в порядку ч.
7 ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України шляхом поширення
на спірні правовідносини дії ч. 2 ст. 8
Закону України "Про звернення
громадян".

Таким чином, встановивши відсутність
фактів порушень прав позивача з боку
відповідача, який не зобов'язаний
надавати відповіді на повторні
звернення від одного і того ж
громадянина з одного і того ж питання,
якщо перше вирішено по суті, суд
знаходить заявлений позов
необґрунтованим, у зв'язку з чим у його
задоволенні відмовляє.

З огляду на приписи ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати відшкодуванню не
підлягають.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 7-11, 71, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено
03.06.2014.

Суддя
Є.Б. Супрун