Справа № 2-а-4254/11/2170
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 р. Справа № 2-а-4254/11/2170

Категорія: 7.1 Головуючий в 1 інстанції:
Варняк С.О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина Л.В.

за участю секретаря судового
засідання - Вишневської А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу державної
екологічної інспекції в Херсонській
області на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 12
грудня 2011 року в адміністративній
справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сільпостачсервіс" до державного
інспектора з охорони навколишнього
природного середовища Херсонської
області Ситнік Марії Володимирівни,
державної екологічної інспекції в
Херсонській області про визнання
нечинними припису від 05.08.2011 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2011 року товариство з
обмеженою відповідальністю
"Сільпостачсервіс" звернулось до суду з
позовом до державного інспектора з
охорони навколишнього природного
середовища Херсонської області Ситнік
Марії Володимирівни, державної
екологічної інспекції в Херсонській
області, в якому просив, визнати
нечиним п. 2-8 припис державної
екологічної інспекції в Херсонській
області від 05.08.2011 року.

Вимоги позовної заяви обгрунтовані
тим, представник позивача зазначив, що
перевірка дотримання вимог
природоохоронного законодавства
товариства з обмеженою
відповідальністю фірми
"Сільпостачсервіс" відповідачами була
проведена з грубим порушенням Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" від 05.04.2007
року.

Постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від 12
грудня 2011 року адміністративний позов
задоволено частково; визнано нечинним
пункти 2-8 припису Державної
екологічної інспекції в Херсонській
області від 05.08.2011 року щодо усунення
порушень вимог природоохоронного
законодавства; у задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, державна екологічна
інспекція в Херсонській області подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції, з прийняттям нового
рішення про відмову у задоволенні
адміністративного позову.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга не може бути
задоволена.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі направлення від 20.07.2011 року
№ 648 державним інспектором з охорони
навколишнього природного середовища в
Херсонській області Ситнік Марією
Володимирівною було проведено планову
перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства
товариства з обмеженою
відповідальністю фірма
"Сільпостачсервіс".

За результатами перевірки був
складений акт перевірки від 28-29 липня
2011 року та припис щодо усунення
порушень вимог природоохоронного
законодавства від 05.08.2011 року.

Відповідно до змісту припису позивачу
приписано надати на розгляд до ДЕІ в
Херсонської області протоколи
перевірки якості підземної води та
договір щодо подальшої передачі
побутових відходів; складати державну
статистичну звітність по формі
1-відходи; огородити огородити зону
суворої санітарної охорони
артезіанської свердловини № 1-246;
провести перевірку на герметичність
вигрібних ям; отримати дозвіл на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря; отримати дозвіл на розміщення
відходів та ліміти на утворення та
розміщення відходів на 2012 рік;
передбачено розробити реєстрові карти
утворення, оброблення та утилізації
відходів; здійснювати первинний облік
відходів по встановленій формі 1-ВТ.

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" від 05.04.2007 року, державний
нагляд (контроль) - діяльність
уповноважених законом центральних
органів виконавчої влади, їх
територіальних органів, органів
місцевого самоврядування, інших
органів в межах повноважень,
передбачених законом, щодо виявлення
та запобігання порушенням вимог
законодавства суб'єктами
господарювання та забезпечення
інтересів суспільства, зокрема
належної якості продукції, робіт та
послуг, прийнятого рівня небезпеки для
населення, навколишнього природного
середовища. Заходами державного
нагляду (контролю) є планові та
позапланові заходи, які здійснюються
шляхом проведення перевірок, ревізій,
оглядів, обстежень та інших дій.

Відповідно ч. 4 ст. 5 зазначеного
Закону, органи державного нагляду
(контролю) здійснюють планові заходи з
державного нагляду (контролю) за умови
письмового повідомлення суб'єкта
господарювання про проведення
планового заходу не пізніш як за десять
днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити: дату
початку та дату закінчення здійснення
планового заходу; найменування
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи - підприємця,
щодо діяльності яких здійснюється
захід; найменування органу державного
нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається
рекомендованим листом чи
телефонограмою за рахунок коштів
органу державного нагляду (контролю)
або вручається особисто керівнику чи
уповноваженій особі суб'єкта
господарювання під розписку.

Як встановлено судом першої інстанції,
та не спростовано відповідачем у
бланку вручення рекомендованого
поштового відправлення (копія якого
міститься у матеріалах
адміністративної справи) чітко вказано
прізвище одержувача: "Кисленко".
Уповноважена особа позивача - директор
Качанов Л.Ф. даного рекомендованого
відправлення не отримував та свого
підпису на ньому не проставляв. Таким
чином, до суду не було надано доказів
повідомлення про проведення перевірки
у порушення вимог Закону України "Про
державний нагляд (контроль) у сфері
господарської діяльності".

Крім того, у направленні на проведення
перевірки № 648 від 20.07.2011 року об'єктом
перевірки зазначене ТОВ
"Сільпостачсервіс", однак, фактично
перевірка проводилась на підприємстві
ТОВ фірма "Сільпостачсервіс".

Позовна заява не містить заперечень
щодо п.1 оскарженого припису щодо
надання на розгляд до ДЕІ в Херсонської
області протоколи перевірки якості
підземної води та договір щодо
подальшої передачі побутових відходів
та складення державної статистичної
звітність по формі 1-відходи, тому
апеляційний суд погоджується з судом
першої інстанції щодо відсутності
підстав для його скасування.

Стосовно п.2-8 оскарженого припису, суд
погоджується, що вони є такими, що не
відповідають обставинам справи та
підлягають скасуванню та зазначає
наступне.

Державна статистична звітність за
формою 1-небезпечні відходи (а не
1-відходи) складається згідно з п. г ст. 17
Закону України „Про відходи" та у
відповідності до Інструкції щодо
порядку подання та заповнення форми
державного статистичного
спостереження N1-небезпечні відходи
"Звіт про утворення, оброблення та
утилізацію відходів I-III класів
небезпеки", затвердженої наказом
Державного комітету статистики
України 28.09.2005 N289, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 13 жовтня
2005 року за N1200/11480. Пунктом 1.2. Інструкції
передбачено, що Форму N 1-небезпечні
відходи подають до 20 січня
підприємства, організації та установи,
де утворюються, оброблюються та
утилізуються відходи I-III класів
небезпеки.

Апелянт посилається на вимоги наказу
Державного комітету статистики
України від 21.06.2010 № 233 "Про
затвердження форм державних
статистичних спостережень із лісового
господарства й охорони навколишнього
природного середовища", проте даний
наказ не пройшов реєстрацію в
Міністерстві юстиції України.

У акті перевірки від 28-29.07.2011 зазначено,
які відходи можуть утворюватись. Тобто,
фактично перевіркою не встановлено,
які саме відходи та у якій кількості
утворені та існують у об'єкта
перевірки, що необхідно було б зробити
для визначення класу небезпеки.

Крім того, апелянтом не надано докази
того, що підприємство позивача
належить до тих, на яких утворюються,
оброблюються та утилізуються відходи
I-III класів небезпеки.

Пунктом 3 частини 1 статті 44 Водного
Кодексу України передбачено,
водокористувачі зобов'язані
використовувати воду (водні об'єкти)
відповідно до цілей та умов їх надання.

Дозволом на спеціальне
водокористування № Укр 6606-ХРС , який
отримано позивачем 21.02.2011, не
передбачено огородження зони
санітарної охорони свердловини.

В акті перевірки не вказано якими саме
діями порушено вимоги п.2 статті 44
Водного кодексу України та умови
зазначеного дозволу.

Крім того, пунктом 1 Правового режиму
зон санітарної охорони водних об'єктів,
затвердженого вказаною постановою
Кабміну № 2024 (Далі - Правовий режим),
визначено, що з метою забезпечення
охорони водних об'єктів у районах
забору води для централізованого
водопостачання населення, лікувальних
та оздоровчих потреб встановлюються
зони санітарної охорони.

Відповідно до Дозволу на спеціальне
водокористування № Укр 6606-ХРС, метою
водокористування визначено
господарсько-побутові потреби
підприємства та передача води для
крапельного зрошення.

Таким чином, п. 2 Припису не стосується
правового режиму позивача та підлягає
скасуванню.

В акті перевірки міститься посилання
на п. 2.3.3. Санітарних правил и норм
СанПіН 42-128-4690-88 "Санітарні правила
утримання територій населених пунктів"
стосовно перевірки на герметичність
вигрібних ям на території об'єкта. Але
зазначені Правила розповсюджуються на
територію населених пунктів. З акту
перевірки також вбачається, що у
відповідності до договору оренди
землі, укладеного 29 грудня 2007 року з
Білозерською райдержадміністрацією,
перевіряємий об'єкт ТОВ фірма
"Сільпостачсервіс" розташоване на
земельній ділянці
сільськогосподарського призначення на
землях запасу Микільської сільської
ради.

Таким чином посилання на вказані
Правила в цілому та на п. 2.3.3 Правил,
зокрема, є необґрунтованим.

Відповідно до Порядку ведення
державного обліку в галузі охорони
атмосферного повітря, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13.12.2001 р. N 1655, визначено єдину
систему ведення в галузі охорони
атмосферного повітря державного
обліку об'єктів (підприємств, установ,
організацій та громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності), які
справляють або можуть справити
шкідливий вплив на здоров'я людей і на
стан атмосферного повітря, видів та
обсягів забруднюючих речовин, що
викидаються в атмосферне повітря,
видів і ступенів впливу на його стан
фізичних та біологічних факторів.

Відповідно до п. 6 зазначеного Порядку,
визначення видів та обсягів
забруднюючих речовин, що викидаються
в атмосферне повітря із стаціонарних
джерел, видів і ступенів впливу на
його стан фізичних та біологічних
факторів здійснюється шляхом
проведення безпосередніх
інструментальних вимірювань,
розрахунків з використанням
показників емісії (питомих викидів),
які затверджуються Мінприроди.

В п. 2 Інструкції про порядок та
критерії взяття на державний облік
об'єктів, які справляють або можуть
справити шкідливий вплив на здоров'я
людей і стан атмосферного повітря,
видів та обсягів забруднюючих речовин,
що викидаються в атмосферне повітря,
затвердженої наказом Міністерства
екології та природних ресурсів України
від 10.05.02р. N 177, визначені критерії за
якими здійснюється взяття на державний
облік, а саме: об'єктів, - якщо в їх
викидах присутня хоча б одна
забруднююча речовина (або група
речовин), потенційний викид якої рівний
або перевищує величину, зазначену в
Переліку забруднюючих речовин та
порогових значень потенційних викидів,
за якими здійснюється державний облік;
видів та обсягів забруднюючих речовин,
що викидаються в атмосферне повітря, -
за умови, що обсяг потенційних викидів
рівний або перевищує порогові значення
за окремою речовиною або групою
речовин, наведених у додатку 1 до цієї
Інструкції.

В акті не вказано, які забруднюючи
речовини та в якій кількості викинуто
об'єктом в атмосферне повітря і що це
свідчить про необхідність отримання
дозволів. Лабораторних вимірювань або
досліджень під час проведення
перевірки на об'єкті не проводилось.

Статтею 11 Закону України "Про
атмосферне повітря" встановлений
порядок регулювання викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарних джерел.
Зазначеними нормативно-правовими
актами визначений механізм такого
регулювання, а також визначені
стаціонарні джерела з їхніми
технічними характеристиками, які
підпадають під таке регулювання.

Перелік типів устаткування, для яких
розробляються нормативи
граничнодопустимих викидів
забруднюючих речовин із стаціонарних
джерел, затверджений наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
16.08.2004 N 317. До даного переліку
вентиляційні установки пташників не
входять ні за потужністю вентиляційних
установок, ні за їх цільовим
використанням, а також за кількістю
шкідливих викидів в атмосферне
повітря.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
відходи" розміщення відходів -
зберігання та захоронення відходів у
спеціально відведених для цього місцях
чи об'єктах.

Згідно п. "а" ст. 32 цього ж Закону з
метою обмеження та запобігання
негативному впливу відходів на
навколишнє природне середовище та
здоров'я людини забороняється вести
будь-яку господарську діяльність,
пов'язану з утворенням відходів, без
одержання від спеціально
уповноважених органів виконавчої
влади у сфері поводження з відходами
лімітів на обсяги утворення та
розміщення відходів.

Пунктами 10, 11 Порядку розроблення,
затвердження і перегляду лімітів на
утворення та розміщення відходів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.1998р. № 1218,
місцеві державні адміністрації за
погодженням з органами Мінекоресурсів
на місцях до 1 лютого поточного року
визначають перелік власників відходів,
яким необхідно одержати ліміти на
утворення та розміщення відходів на
наступний рік. Органи Мінекоресурсів
на місцях до 1 березня поточного року
надсилають на адреси власників
відходів повідомлення про
необхідність подання на погодження
проектів лімітів на утворення та
розміщення відходів на наступний рік.

Позивач не отримував повідомлення про
необхідність подання на погодження
лімітів.

Крім того, у акті перевірки зазначено,
що в процесі діяльності товариства
можливе утворення наступних видів
відходів: відпрацьовані люмінесцентні
лампи, відпрацьовані автомобільні
шини, відпрацьовані свинцеві
акумуляторні батареї, відпрацьовані
нафтомасла, але на момент перевірки
вони відсутні. Проте про наявність
змішаних побутових відходів чи твердих
побутових відходів, посліду пташиного
та птиці павшої та їх кількість на
території об'єкта на момент перевірки в
Акті не зазначено.

У акті перевірки вказано, що позивачем
порушено вимоги статті 27 Закону
України "Про відходи". Однак, статтею 27
зазначеного Закону зокрема визначено,
що порядок ведення реєстру об'єктів
утворення, оброблення та утилізації
відходів визначається Кабінетом
Міністрів України. Порушення даного
порядку в акті перевірки не
зафіксовано. Також у акті не зазначено,
на які саме відходи необхідно
розробляти такі реєстрові карти.

Відповідно до ч.2 п. 4 Порядку ведення
державного обліку та паспортизації
відходів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 1
листопада 1999 року N 2034, Типові форми
первинної облікової документації про
відходи згідно з державним
класифікатором ДК 010-98 "Класифікатор
управлінської документації" та
інструкції щодо їх заповнення
розробляються Мінекобезпеки за участю
Держкомпідприємництва інших
заінтересованих центральних органів
виконавчої влади, погоджуються з МОЗ і
затверджуються спільним наказом
Держкомстату та Мінекобезпеки. Даний
Порядок розроблений відповідно до
статті 26 Закону України "Про відходи".
Постанова Уряду має вищу юридичну силу,
порівняно із відомчими наказами
Мінприроди України.

В акті перевірки та у приписі не
було вказано про порушення Позивачем
Порядку ведення державного обліку та
паспортизації відходів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 1 листопада 1999 року N 2034.

З урахуванням норми ч.2 ст.71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, тобто саме
відповідач зобов'язаний довести
правомірність винесення рішень.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що відповідачем не доведено
правомірність п.2-8 оскраженого припису
щодо усунення порушень вимог
природоохоронного законодавства.

Враховуючи наведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно та всебічно дослідив обставини
справи, дав їм належну правову оцінку,
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не містять
доказів правомірності дій державного
виконавця та не спростовують висновків
суду першої інстанції.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1ч. 1. ст.198, 200, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державної
екологічної інспекції в Херсонській
області - залишити без задоволення,
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2011
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя /підпис/ Єщенко
О.В.

суддя /підпис/ Димерлій
О.О.

суддя /підпис/
Романішин В.Л