Справа № 260/1650/14-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пронін С.Г.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
справа №260/1650/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шишова О.О., суддів
Сіваченка І.В., Попова В.В., розглянувши
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Донецька на постанову
Ленінського районного суду м.Донецька
від 01 квітня 2014 року у справі № 260/1650/14-а
за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Донецька про перерахунок
пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду
м.Донецька задоволені частково позовні
вимоги ОСОБА_2 до управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Донецька про перерахунок пенсії.

Визнано протиправним та скасовано
рішення управління Пенсійного фонду
України у Ленінському районі м.
Донецька №1550 від 18.03.2014 року.

Визнані протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Донецька щодо не включення
додаткових видів оплати праці («інші
виплати») під час обчислення розміру
пенсії ОСОБА_2 та відмови їй у
проведенні перерахунку пенсії з
урахуванням повної суми матеріальної
допомоги, з якої справлялися страхові
внески на державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Скасовано рішення Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Донецька № 4826 від 09.12.2013 року
про відмову у здійсненні ОСОБА_2
перерахунку пенсії.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Донецька здійснити ОСОБА_2 перерахунок
та виплату пенсії, як державному
службовцю з 01.12.2013 року у розмірі 80
відсотків, з урахуванням при
розрахунку розміру пенсії фактично
отриманих нею сум матеріальної
допомоги, з якої справлялися страхові
внески на державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

В задоволенні іншої частині позовних
вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням
суду першої інстанції та подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог, зазначивши, що відповідно до
ст.ст. 33, 37 Закону України «Про державну
службу» суми матеріальної допомоги,
індексації не входять до складу
заробітної плати державного службовця,
у зв'язку із чим відповідач не враховує
їх при визначенні розміру пенсії.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п. 2 ч.1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Встановлено, що з 04.01.2003 року позивач
вийшла па пенсію державного службовця
з посади начальника відділу дослідних
перевірок Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька, надавши відповідачу довідку
про складові заробітної плати та
надбавки та премії за останні 24
календарні місяці, видану Державною
податковою інспекцією у
Ворошиловському районі м. Донецька.

Як зазначає позивач в позові, пенсія їй
була нарахована га виплачувалась без
включення в розрахунок пенсії
виплачених сум матеріальної допомоги
на оздоровлення, сум на вирішення
соціально-побутових проблем,
індексації заробітної плати, про що
вона дізналась в грудні 2013 року.

05 грудня 2013 року вона звернулась до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії та надала довідку Головного
управління юстиції у Донецькій області
№ 17920/10/05-62-05 від 05.12.2003 р. щодо виплат
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
потреб та щомісячної індексації
заробітної плати.

Рішенням від 09.12.2013 р. № 4826, відповідач
відмовив позивачу в перерахунку пенсії
з посиланням на ст.ст. 33,37 Закону
України «Про державну службу»,
оскільки на його думку суми
матеріальної допомоги, індексації не
входять до складу заробітної плати
державного службовця.

Відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII,
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року №108/95ВР
"Про оплату праці" встановлено, що
заробітна плата це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати. Частиною
другою статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення, індексація заробітної
плати, допомога для вирішення
соціально-побутових питань входила до
системи оплати праці державного
службовця. Крім того, статтею 66 Закону
України від 5 листопада 1991 року №1788-XII
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.
Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного суду України від
20 лютого 2012 року справа (21-430а11).

Суд першої інстанції звернув увагу на
те, що у відповідності до вимог ст. 161 ч.2
КАС України, при виборі правової норми,
що підлягає застосуванню до спірних
правовідносин, суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстав, передбаченої п.1 частини
першої статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Оскільки з довідки, наданої позивачем
вбачається, що на суми матеріальної
допомоги на оздоровлення та індексації
заробітної плати за роботу на
державній службі, нараховані страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, то вони є
складовою заробітної плати позивача та
повинні враховуватись при обчислення
пенсії.

Крім того, відповідно до п.1 частини 1
статті 17 КАС України, компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів
індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Обов'язковою ознакою
нормативно-правового акта чи правового
акта індивідуальної дії, а також
відповідних дій чи бездіяльність
суб'єктом владних повноважень є
створення ними юридичних наслідків у
формі прав, обов'язків, їх зміни чи
припинення.

Відповідно до ч.4 ст. 45 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», перерахунок призначеної
пенсії проводиться в разі виникнення
права на підвищення пенсії з першого
числа місяця, в якому пенсіонер
звернувся за перерахунком пенсії, якщо
відповідну заяву з усіма необхідними
документами подано ним до 15 числа
включно, і з першого числа наступного
місяця, якщо заяву з усіма необхідними
документами подано ним після 15 числа.

Оскільки позивач звернулась із заявою
до пенсійного органу про перерахунок
пенсії 05.12.2013 року, то вона має право на
перерахунок пенсії з 01.12.2013 року.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції вважав за необхідне визнати
протиправними дії відповідача щодо не
включення додаткових видів оплати
праці («інші виплати») під час
обчислення розміру пенсії позивача та
відмови їй у проведенні перерахунку
пенсії з урахуванням повної суми
матеріальної допомоги, з якої
справлялися страхові внески на
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, скасувати
рішення відповідача № 4826 від 09.12.2013
року про відмову у здійсненні позивачу
перерахунку пенсії та зобов'язати
відповідача здійснити позивачу
перерахунок та виплату пенсії, як
державному службовцю з 01.12.2013 року у
розмірі 80 відсотків, з урахуванням при
розрахунку розміру пенсії фактично
отриманих нею сум матеріальної
допомоги, з яких справлялися страхові
внески на державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, тим самим
частково задовольнив позовні вимоги.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому при таких
обставинах апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення а
рішення суду без змін.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1
ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Донецька на постанову
Ленінського районного суду м. Донецька
від 01 квітня 2014 року у справі № 260/1650/14-а
- залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Донецька від 01 квітня 2014 року у
справі № 260/1650/14-а - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням законної сили.

Головуючий
О.О.Шишов

Судді
І.В.Сіваченко

В.В.Попов