Справа № 2-а/1024/66/12
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а/1024/66/12
Головуючий у 1-й інстанції: Гуртовенко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

20 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Безименної
Н.В.,

суддів: Аліменка В.О.
та Кучми А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за апеляційною
скаргою управління праці та
соціального захисту населення
Ставищенсьої районної державної
адміністрації на постанову
Ставищенського районного суду
Київської області від 20 квітня 2012 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Ставищенської
районної державної адміністрації
Київської області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
встановити статус інваліда війни, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Ставищенського районного
суду Київської області від 20 квітня 2012
року позов задоволено: визнано
неправомірними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Ставищенської районної державної
адміністрації Київської області щодо
відмови ОСОБА_2 у встановленні
статусу інваліда війни; зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Ставищенської
районної державної адміністрації
Київської області встановити ОСОБА_2
статус інваліда війни.

Рішення суду вмотивовано тим, що
позивач був залучений до складу
формувань Цивільної оборони та став
інвалідом внаслідок захворювання,
пов'язаного з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи, а тому
відповідно має право на встановлення
статусу інваліда війни і на отримання
документа, що підтверджує зазначений
статус.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні його вимог. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на те, що
залучення позивача до складу формувань
Цивільної оборони в зазначенні п. 9 ч. 2
ст. 7 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» є недоведеним.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову -
залишити без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 5
квітня 2012 року позивач звернувся до
начальника УПСЗН Ставищенської РДА
Київської області із заявою про
встановлення йому статусу інваліда
війни.

Листом від 06.04.2012 року № 1442/10 останній
дав роз'яснення позивачу про причини
незадоволення його заяви, мотивувавши
це тим, що згідно роз'яснень
Міністерства праці та соціальної
політики України чинність п. 9 ст. 7
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» поширюється лише на осіб, які
брали участь в ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС. На громадян, які були у
складі формувань чи підрозділів різних
міністерств, чинність вказаної норми
не поширюється. Позивачу було
роз'яснено, що підставою для надання
учасникам ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС статусу інваліда війни є
довідки, що надаються управлінням з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи і
підтверджують залучення особи до
складу формувань Цивільної оборони під
час ліквідації аварії на ЧАЕС (а. с. 10).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що вказана
відмова є протиправною, а питання про
надання про надання статусу повинно
вирішуватися на підставі вимог п.9 ст.7
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та п.12 Положення про порядок
видачі посвідчень і нагрудних знаків
ветеранів війни, затвердженого
постановою КМ України від 12.05.1994 року №
302.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з п. 9 ст. 7 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» до інвалідів
війни належать особи, залучені до
складу формувань Цивільної оборони,
які стали інвалідами внаслідок
захворювань, пов'язаних з ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п. 7 Положення про порядок
видачі посвідчень і нагрудних знаків
ветеранів війни, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 травня 1994 року № 302 посвідчення,
зазначені в пунктах 3,4 і 5 цього
Положення, видаються на підставі
одного з таких документів: б) інвалідам
війни: «Удостоверение инвалида
Отечестьвенной войны», «Удостоверение
инвалида о праве на льготы», для
малолітніх в»язнів - «Удостоверение» і
довідки медико-соціальної експертної
комісії про встановлення інвалідності,
довідки, видані органами Міноборони,
МВС, МНС, СБ, Служби зовнішньої
розвідки, Управління державної
охорони, Мінпраці.

Пунктом 12 зазначеного вище Положення
посвідчення інваліда війни видається
органам праці та соціального захисту
населення за місцем реєстрації
громадянина.

Відповідно до Типового положення про
управління праці та соціального
захисту населення районної, районної у
містах Києві та Севастополі державної
адміністрації, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 30 травня 2007 року № 790 Управління
відповідно до покладених на нього
завдань видає відповідні посвідчення
ветеранам війни, праці та іншим
категоріям громадян.

Підпунктом 3 пункту 5 вказаного
положення встановлено, що управління
має право одержувати в установленому
порядку від інших структурних
підрозділів районної, районної у
м.Києві та Севастополі
держадміністрації, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій усіх форм власності
інформацію, документи та інші
матеріали, необхідні для виконання
покладених на нього завдань.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивачу з 18 червня
1998 року була встановлена друга група
інвалідності (довічно) з втратою
працездатності 70 відсотків. Зазначене
захворювання пов'язане з роботами по
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується копією
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(категорії 1) (а. с. 6), вкладкою до
вказаного посвідчення (а. с. 6), довідкою
серії КИО -І № 067238 від 18 червня 1998 року
(а. с. 7), довідкою про результати
визначення ступеню втрати професійної
працездатності (а.с. 8).

Відповідно до довідки Головного
управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи №01-04/438/83 від
23.03.2012 року (а.с. 11), витягу з протоколу
3/2012 засідання постійно діючої комісії
з питань розгляду звернень громадян
щодо підтвердження їм участі в
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи у складі формування
Цивільної оборони від 23.03.2012 року (а.с.
12-13), копії трудової книжки позивача
(а.с. 15-16) судом встановлено, що
відповідно до діючого на той час
Положення про Цивільну оборону СРСР,
затвердженого Постановою ЦК КПРС і
Ради Міністрів №1111 від 18 березня 1976
року позивач в період з 2 по 3 травня 1986
року брав участь в ліквідації
наслідків Чорнобильської аварії на
ЧАЕС у складі невоєнізованого
формування цивільної оборони
Чорнобильського району і був залучений
до виконання заходів ЦО по локалізації
джерела радіоактивного забруднення.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку, що позивачем документально
підтверджені факти, які необхідні для
встановлення йому статусу інваліда
війни.

При цьому, колегія суддів не приймає до
уваги посилання апелянта на
роз'яснення Міністерства праці та
соціальної політики України, оскільки
вони не зареєстровані в Міністерстві
юстиції України, не є
нормативно-правовим актом та
суперечать нормі п.9 ч.2 ст.7 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку про відсутність правових
підстав для відмови в наданні позивачу
статусу інваліда війни.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Ставищенсьої районної державної
адміністрації - залишити без
задоволення.

Постанову Ставищенського районного
суду Київської області від 20 квітня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною, оскарженню не
підлягає та набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 КАС
України.

Головуючий суддя:
Н.В. Безименна

Судді:
В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя
Безименна Н.В.

Судді:
Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.