Справа № 819/3479/13-а
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 р.
Справа № 876/2667/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Шавеля Р.М., Савицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції
Фонду Соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Збаразькому районі Тернопільської
області на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
30.01.2014р. у справі №819/3479/13-а за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Збаразькому районі Тернопільської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Збаразькому
районі Тернопільської області про
стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тернопільського
окружного адміністративного суду від
30.01.2014 р. у справі №819/3479/13-a за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Збаразькому районі Тернопільської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду Соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Збаразькому
районі Тернопільської області про
стягнення заборгованості, позов
задоволено, вирішено стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду
Соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Збаразькому
районі Тернопільської області на
користь управляння Пенсійного фонду
України в Збаразькому районі
Тернопільської області невраховані
витрати на виплату пенсій громадянам
держав - учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в України за червень -
листопад 2013 року по ОСОБА_1 в сумі 550,80
грн.

В апеляційній скарзі скаржник
просить постанову суду скасувати та
відмовити у позові. Апеляційна скарга
мотивована відсутністю повноважень у
скаржника проводити розрахунки із
позивачем на своєму рівні. Такі
розрахунки вправі проводити лише
центральні органи фондів.

Представник позивача апеляційну
скаргу заперечив за безпідставністю.

Розглянувши матеріали справи і
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення, колегія суддів встановила
наступне.

Як правильно встановив суд першої
інстанції, відповідачем не прийнято до
відшкодування витрати УПФУ в
Збаразькому районі на виплату
державної адресної допомоги, витрати
на виплату пенсій громадянам держав -
учасників СНД та членам їх сімей, які
отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
в Україну за період червень - листопад
2013 року в сумі 550,80 грн. Складені
сторонами акти щомісячної звірки за
спірний період підписувалися з
розбіжностями, а саме, згідно таблиць
розбіжностей, не враховувалися суми
витрат на виплату пенсій громадянам
держав - учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в Україну. Згідно
розрахунку суми витрат на основний
розмір пенсії по інвалідності та
витрат на щомісячну цільову грошову
допомогу на прожиття виплачену
пенсіонерові ОСОБА_1 за період червень -
листопад 2013 склала 550,80грн.

Суд підставно встановив, що вказана
особа одержує пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві інвалідам ІІ групи, якому
виплачено основний розмір пенсії та
щомісячну цільову грошову допомогу на
прожиття в період з 01.06.2013 року по 30.11.2012
року на суму 550,80 грн.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи) надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів. Відповідно до пункту
четвертого цієї статті за страхуванням
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення:
профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам на виробництві та
професійним захворюванням;
відновлення здоров'я та працездатності
потерпілого; допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання;
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання. У частині 4
ст. 26 Основ встановлено, що якщо після
призначення застраховані особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому, неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених витрат. Враховуючи те, що
пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим хто має надавати застраховані
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до ст. 25
Основ, є Фонд соціального страхування
від нещасних випадків.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року N
1105-XIV Фонд зобов'язаний співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.
Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 цього
Закону. Відповідно до частини 1 даної
статті, у разі настання страхового
випадку Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Механізм відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань Пенсійним фондом України
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві регулюється
«Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання» затвердженого спільною
постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року
№5-4/4, зареєстрована в МЮ України 16.05.2003
року за №376/7697. Відповідно до пункту 4
цього Порядку відшкодуванню
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Законів України «Про
пенсійне забезпечення», «;Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, щомісячна
цільова грошова допомога на прожиття,
якщо така надавалася пенсіонеру, який
одержував вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій. Таким
чином, законодавством передбачено
обов'язок Фонду соціального
страхування здійснювати відшкодування
пенсійним органам чітко визначеного
переліку понесених останніми витрат.
Серед таких витрат передбачено
відшкодування витрат з виплачених
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, щомісячної
цільової грошової допомоги на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію, сума витрат
Пенсійного фонду з виплати і доставки
вищезазначених пенсій.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
правонаступництво України» від 12.09.1991
року закони Української РСР та інші
акти, ухвалені Верховною Радою
Української РСР, діють на території
України, оскільки вони не суперечать
законам України, ухваленим після
проголошення незалежності України.
Стаття 9 зазначеного Закону передбачає,
що всі громадяни СРСР, які на момент
проголошення незалежності України
постійно проживали на території
України, є громадянами України. Україна
гарантує забезпечення прав людини
кожному громадянину України незалежно
від національної приналежності та
інших ознак відповідно до
міжнародно-правових актів про права
людини. Відповідно до Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
СНД в галузі пенсійного забезпечення
від 13.03.1992 року держави-учасниці
Співдружності мають зобов'язання щодо
непрацездатних осіб, які отримали
право на пенсійне забезпечення на
їхній території або на території інших
республік за період їх входження до
складу СРСР і реалізують це право на
території держав-учасниць Угоди.
Згідно статті 5 Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасниць СНД у галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992
року, ця Угода поширюється на всі види
пенсійного забезпечення громадян, які
встановлені або будуть встановлені
законодавством держав - учасниць Угоди.
Стаття 3 Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасниць СНД у галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992
року, передбачає, що усі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе
держава, що надає забезпечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
закону.

Таким чином, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду України витрати на виплату
пенсій, якщо нещасний випадок стався на
території держав-учасниць Угоди. Не
заслуговують на увагу посилання
скаржника про те, що відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків Пенсійному фонду
витрат, пов'язаних із виплатою пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання
відбувається лише на централізованому
рівні, оскільки він не відповідає
нормам чинного законодавства та
висновкам Верховного Суду України з
цього питання (постанови від 20 березня
2007 року у справах №№ 21-1087во06 та 21-897во06
та інші), відповідно до яких Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений Постановою
Правління Пенсійного фонду та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків від 4
березня 2003 року №5-4/4, не врегульовує
виниклих спірних відносин між Фондами.
У випадку відсутності згоди Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України на включення
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності, до актів звірки
розрахунків, вимоги про відшкодування
таких сум вирішуються в судовому
порядку в судах адміністративної
юрисдикції, шляхом пред'явлення позову
про стягнення цих сум.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. У відповідності до
вимог ст.71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В світлі наведеного, суд першої
інстанції підставно дійшов висновку
про недоведеність скаржником
стверджуваних ним фактів порушення
податкового законодавства.

Згідно із ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.
Скаржник у встановленому законом
порядку не довів наявність
передбачених законом підстав для
скасування постанови суду, не надав
інших доказів, які б не подавались суду
першої інстанції з обґрунтуванням
неможливості їх подання такому суду.

Враховуючи наведене, судове
рішення відповідає закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 17 - 19, 200, 206 КАС
України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду Соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Збаразькому
районі Тернопільської області
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30.01.2014р. у
справі №819/3479/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно після проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а уразі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.