Справа № 2а-0916/2046/11
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
Справа №
876/3072/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Мікули О.І., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Тлумацького районного
суду Івано-Франківської області від 24
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області про
зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н
о в и в:

У січні 2011 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області (далі -
відповідач) про зобов'язання
відповідача зарахувати позивачу
періоду часу з 22.09.1999 року в потрійному
розмірі до загального трудового стажу,
стажу роботи за спеціальністю до стажу
державної служби, до безперервного
стажу роботи, а також в одинарному
розмірі цей же період часу як роботу в
особливо важких та особливо
небезпечних умовах праці, зменшити
позивачу пенсійний вік та виплачувати
пільгову пенсію.

Постановою Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 24
лютого 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
закрити провадження у справі у цій
частині.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що у результаті відмови у
відкритті провадження щодо вимог до
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м. Києві
позов до відповідача не міг бути
об'єктивно вирішений. Оскільки при
вирішенні спору судом був застосований
Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та «Про
пенсійне забезпечення», а не Закон
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду», тому позовні вимоги не могли
бути задоволені, і як наслідок, таке
рішення не є законним та обґрунтованим.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Постановляючи оскаржувану постанову
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач не звертався до відповідача за
призначенням пенсії. Крім того, Закони
України «Про пенсійне забезпечення» та
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» не передбачають
підстав для зобов'язання відповідача
зарахувати період часу з 22.09.1999 року в
потрійному розмірі до загального
трудового стажу, стажу роботи за
спеціальністю, до стажу державної
служби, до безперервного стажу роботи,
а також в одинарному розмірі цей же
період часу як роботу в особливо важких
та особливо небезпечних умовах праці,
зменшити позивачу пенсійних вік та
виплачувати пільгову пенсію.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних міркувань.

Законом України "Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду" від 01.12.1994 № 266/94-ВР
(далі - Закон № 266/94) передбачено
відшкодування шкоди, яка завдана
громадянинові внаслідок: незаконного
засудження, незаконного повідомлення
про підозру у вчиненні кримінального
правопорушення, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході кримінального
провадження обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують права громадян.

При призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах періоди перебування
під вартою, відбуття покарання, а також
час, протягом якого громадянин не
працював у зв'язку з незаконним
відстороненням від роботи (посади), на
вибір громадянина, який звернувся за
пенсією, прирівнюються до роботи, яка
передувала незаконному засудженню чи
незаконному притягненню до
кримінальної відповідальності або яку
він мав після звільнення від
кримінальної відповідальності чи
після відбування покарання.

Проте, колегія суддів звертає увагу на
те, що для отримання можливості
відшкодування шкоди, необхідно
встановити факт незаконності дій
органів досудового розслідування і під
ставність вимог про відшкодування
шкоди, а матеріалами справи не
підтверджується незаконність вчинених
щодо позивача дій. Тому Закон № 266/94 не
може застосовуватись до даних
правовідносин.

Підстави призначення пенсії та
обчислення стажу роботи для
призначення пенсії передбачені ст.ст.
13, 56 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII та
Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», які не
передбачають підстав для зарахування
позивачу періоду часу з 22.09.1999 року в
потрійному розмірі до загального
трудового стажу, стажу роботи за
спеціальністю до стажу державної
служби, до безперервного стажу роботи,
а також в одинарному розмірі цей же
період часу як роботу в особливо важких
та особливо небезпечних умовах праці,
зменшити пенсійний вік та виплачувати
пільгову пенсію.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та надав їм
належну правову оцінку, доводами
апеляційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні не спростовуються і
підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну
скаргу ОСОБА_1 слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС
України, суд, -

у х в а л
и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Тлумацького
районного суду Івано-Франківської
області від 24 лютого 2014 року у справі
№2а-09162046/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
О.І.Мікула

Д.М.Старунський