Справа № 812/3624/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/800/38268/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Брянка Луганської області
на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03 липня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Брянці Луганської області про
скасування вимоги,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Брянці Луганської області про
скасування вимоги про сплату боргу №
Ф-94 від 28 лютого 2013 року на суму 3 455,43
грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
позивач, як фізична особа-підприємець
та пенсіонер за віком звільнений від
сплати за себе єдиного внеску, а відтак
вимога відповідача про сплату боргу є
протиправною та підлягає скасуванню.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03 липня 2013
року, позовні вимоги задоволено:
визнано протиправною та скасовано
вимогу відповідача від 28.02.2013 року №
Ф-194 про сплату боргу 3 455,43 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, Управління
Пенсійного фонду України в м. Брянка
Луганської області звернулось до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, позивач
народився 03 грудня 1959 року, є фізичною
особою-підприємцем, перебуває на
спрощеній системі оподаткування та є
пенсіонером за віком з 03 березня 2010
року, у зв'язку з чим отримує пенсію за
віком на пільгових умовах за Списком №
1.

28 лютого 2013 року відповідачем у
відношенні позивача винесено вимогу №
Ф-194 про сплату недоїмки зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
пенсійне соціальне страхування в сумі 3
455,43 грн.
|

Вказана вимога оскаржена позивачем до
управління Пенсійного фонду України у
м. Брянці Луганської області та до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Луганській області, однак
рішеннями Управління Пенсійного фонду
України у м. Брянці Луганської області
від 13 березня 2013 року № 2292/03-10 та
Головного управління Пенсійного фонду
України в Луганській області від 02
квітня 2013 року № 2381/0910 заяви позивача
про узгодження вимоги про сплату
недоїмки залишені без задоволення, а
вимога про сплату недоїмки № Ф-194 від 28
лютого 2013 року залишена без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що позивач є
пенсіонером, а відтак не зобов'язаний
сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Вимогами ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» визначено, що
на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи працівники, зайняті
повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, - за списком N 1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць: чоловіки - після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначене поняття
«пенсія» - як, щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом та
поняття «пенсіонер - особа, які
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Стаття 9 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлює наступні види
пенсійних виплат 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Згідно от. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Тобто, пенсіонер за віком - це особа, яка
отримує пенсію за віком, незважаючи на
те, що її вік менший ніж визначений
частиною першої статті 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
оскільки норми діючого пенсійного
законодавства при наявності певних,
визначених законом умов, передбачають
призначення пенсії за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст..26 Закону.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до частини четвертої статті
4 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" в
редакції, яка діє з 6 серпня 2011 року,
фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Таки чином, суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку, що позивач, як
пенсіонер за віком, має право
застосувати ч.4 ст. 4 Закону України Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та бути
платником єдиного внеску виключно за
умови добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. не
зобов'язаний сплачувати єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Колегія суддів вказує на
необґрунтованість посилань
відповідача на те, що фізичні
особи-підприємці набувають вказаного
вище права лише при досягненні віку,
передбаченого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", а не після
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах, оскільки частина
четверта статті 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" такого
застереження не містить.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Брянка
Луганської області залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03 липня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-240 Кодексу адміністративного
судочинства України

Судді:

з оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша