Справа № 810/2208/14
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року 810/2208/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Виноградова
О.І., розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом державного підприємства
"Регіональні електричні мережі" до
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

7 квітня 2014 р. до Київського окружного
адміністративного суду звернулося
державне підприємство "Регіональні
електричні мережі" (далі - позивач) з
позовом до Вишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області (далі - відповідач)
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 14 березня 2014
р. № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач протиправно зробив
висновки про нікчемність правочинів,
які були укладені між позивачем та
товариством з обмеженою
відповідальністю "НІК" (далі - ТОВ "НІК").
Стверджує, що всі укладені позивачем
угоди були реальні та виконані їх
сторонами в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, подав до
суду письмові заперечення, в яких у
задоволенні позову просив відмовити
посилаючись на те, що правочини між
позивачем та ТОВ "Нік" за
період з 1 квітня по 30 червня 2011 р.,
здійснені без мети настання реальних
наслідків. Стверджує, що названі
правочини є нікчемними (а.с. 173-174).

28 травня 2014 р. представниками
сторін були подані клопотання про
розгляд справи у порядку письмового
провадження.

Розглянувши матеріали справи,
клопотання сторін, суд не знаходить
перешкод для розгляду справи та вважає
за можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, без участі
повноважних представників сторін
відповідно до приписів ч. 4 ст. 122
КАС України за наявними в ній
матеріалами.

Суд, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив таке.

7 вересня 2009 р. позивач зареєстрований
як юридична особа, що підтверджується
копією витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців Серія АГ № 129539 (а.с.
128-129).

Основним видом діяльності позивача за
КВЕД-2010 є розподілення електроенергії.

19 лютого 2014 р. відповідачем було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ "Нік" за період з 1 квітня по 30 червня
2011 р., за результатами якої 24 лютого 2014
р. було складено акт перевірки №
568/22-03/32402870 (далі - акт перевірки №
568/22-03/32402870) (а.с. 7-45).

У розділі "Висновок" названого акту
перевірки зазначено, що позивачем
порушено:

1) п. 138.2, 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України від
2 грудня 2012 р. № 2755-VI (далі - ПК
України), що призвело до заниження суми
податку на прибуток на загальну суму 749
854 грн 00 коп., в т.ч. за ІІ квартал 2011 р.
у сумі 749 854
грн 00 коп.

2) п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.
198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст.
201 ПК України, внаслідок чого занижено
податок на додану вартість, на загальну
суму 652 047 грн 00 коп., в т.ч. за червень 2011
р. у сумі 652 047 грн 00 коп.

На підставі висновків акту перевірки №
568/22-03/32402870 відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від 14
березня 2014 р. № , яким збільшено
суму грошового зобов'язання на
загальну суму 749 854 грн 00 коп., з якої за
основним платежем - 749 854 грн 00 коп., (далі
- податкове повідомлення-рішення №
) (а.с. 47);

У зв'язку з тим, що позивач вважає
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення протиправними,
ним було подано даний адміністративний
позов до суду.

Спірні правовідносини
врегульовані ПК України, Положенням №
88 та Порядком № 41.

Згідно з вимогами п. 85.2 ст. 85 ПК України
платник податків зобов'язаний надати
посадовим (службовим) особам органів
державної податкової служби у повному
обсязі всі документи, що належать або
пов'язані з предметом перевірки. Такий
обов'язок виникає у платника податків
після початку перевірки.

Відповідно до вимог п. 85.8 ст. 85 ПК
України посадова (службова) особа
органу державної податкової служби,
яка проводить перевірку, у випадках,
передбачених цим Кодексом, має право
отримувати від платника податків або
його законних представників копії
документів, що належать до предмета
перевірки. Такі копії повинні бути
засвідчені підписом платника податків
або його посадової особи та скріплені
печаткою (за наявності).

Як убачається з п. 44.6 ст. 44 ПК
України, у разі якщо до закінчення
перевірки або у терміни, визначені в
абзаці другому п. 44.7 цієї статті
платник податків не надає посадовим
особам органу державної податкової
служби, які проводять перевірку,
документи (незалежно від причин такого
ненадання, крім випадків виїмки
документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Згідно з вимогами п. 138.2 ст. 138 ПК
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Платник податку для визначення
об'єкта оподаткування має право на
врахування витрат, підтверджених
документами, що складені нерезидентами
відповідно до правил інших країн.

Відповідно до вимог п.п. 139.1.9 п. 139.1
ст. 139 ПК України не включаються до
складу витрат: витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно з вимогами п. 188.1 ст. 188 ПК
України база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до ст. 39 цього Кодексу, з урахуванням
загальнодержавних податків та зборів
(крім податку на додану вартість та
акцизного податку на спирт етиловий, що
використовується виробниками -
суб'єктами господарювання для
виробництва лікарських засобів, у тому
числі компонентів крові і вироблених з
них препаратів (крім лікарських
засобів у вигляді бальзамів та
еліксирів), а також збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування на
вартість послуг стільникового
рухомого зв'язку).

Відповідно до вимог п. 198.1 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг. Як
убачається з п. 198.2 ст. 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше; дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з вимогами п. 198.3 ст. 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до ст. 39 цього Кодексу, та складається з
сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з вимогами п. 198.6 ст. 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог ст. 201
цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Із аналізу положень ст. ст. 138 і 198
ПК України вбачається, що скористатися
правом на формування валових витрат і
податкового кредиту можливо лише при
наявності первинних бухгалтерських
документів, оформлених у відповідності
до Закону. Відсутність таких
документів зумовлює неможливість
включення позивачем до складу валових
витрат і податкового кредиту сум, що
підтверджуються вказаними документами
у періоді фізичного здійснення
господарської операції.

Згідно з вимогами п. 201.4 ст. 201 ПК
України податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця.

Відповідно до вимог п. 201.6 ст. 201 ПК
України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Згідно з вимогами пп. 1.2 п. 1
Положення № 88 господарські операції
відображаються у бухгалтерському
обліку методом їх суцільного і
безперервного документування. Записи в
облікових регістрах провадяться на
підставі первинних документів,
створених відповідно до вимог
положення.

Відповідно до вимог пп. 2.1, пп. 2.4 п.
2 Положення № 88 первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Первинні документи повинні
мати такі обов'язкові реквізити:
найменування підприємства, установи,
від імені яких складений документ,
назва документа (форми), дата і місце
складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Як убачається з п. 8 Розділу 3
Порядку № 41, платник податку
самостійно обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає в податковій
звітності. Дані, наведені в податковій
звітності, мають відповідати даним
бухгалтерського та податкового обліку
платника.

Наявні матеріали справи свідчать, що
відповідачем було поставлено під
сумнів фінансово - господарську
діяльність позивача, зокрема,
реальність господарських операцій з
контрагентом - ТОВ "НІК" та зроблено
висновок, що господарські операції між
ними були фіктивними правочинами.

Проте, даний висновок суд вважає
помилковим з таких підстав.

27 серпня 201о р. між позивачем
(замовником) та ТОВ "НІК" (підрядником)
було укладено договір на виконання
робіт зі створення на базі
радіомодемів каналів зв'язку для
передавання даних між підстанціями та
енергоуправліннями позивача № 33/10
(далі - договір № 33/10) (а.с. 85-89).

Згідно з п.п. 1.1 п. 1 названого
договору підрядник взяв на себе
зобов'язання своїми силами і засобами,
виконати комплекс робіт по створенню
каналів зв'язку для передавання даних
між підстанціями та енергоуправління
на базі радіо модемів у відповідності
до додатку № 5, що є невід'ємною
частиною договору. Зокрема: виконати
передпроектне обстеження об'єктів,
розробити, узгодити та затвердити
технічне завдання; розробити типовий
техно-робочий проект базової станції;
розробити типовий техно-робочий проект
абонентської станції; здійснити
поставку обладнання; виконати комплекс
монтажних, налагоджувальних та
приймальних робіт.

Відповідно до п.п. 2.1 п. 2 названого
договору виконавець виконував роботи
згідно з Специфікацією, в якій замовник
визначав перелік робіт з комплексної
хімчистки автомобілів.

На виконання договору № 33/10
позивачем суду було надано такі докази.
Зокрема:

1. Тендерну пропозицію від 27 серпня 2010 р.
(додаток № 5, який є невід'ємною
частиною договору № 33/10) (а.с. 95-97).

2.Додаткову угоду від 13 грудня 2010 р.,
якою змінено пп. 3.1.4 п. 3 договору
№ 33/10. (а.с. 83).

3.Специфікацію від 27 серпня 2010 р. № 1,
згідно з якою загальна вартість
обладнання складає у сумі 6 934 186 грн 14
коп. (а.с. 84).

4. Податкову накладну від 22 червня 2011 р.
№ 263 на загальну суму 3 912 284 грн

52 коп. (а.с. 80);

5. Видаткову накладну від 22 червня 2011 р.
№ ЦБНК0001496 на загальну суму 3
912 284 грн 52 коп. (а.с. 82);

6. Акт приймання передавання обладнання
до монтажу від 27 серпня 2011 р. на
загальну суму 3 912 284 грн 52 коп. (а.с. 37).

Перелічені документи були підписано
посадовою особою ТОВ "НІК" та завірені
печаткою цього товариства.

Оплата позивачем за куплені у ТОВ "НІК"
товар та роботи підтверджується
платіжними дорученнями 29 квітня, 3, 30
червня, 29 липня, 16, 30 серпня, 30 вересня,
5 жовтня, 2 листопада 2011р. № 727,
988, 1746, 1948, 2823, 3520, 4243, 5020, 5435, 5753, 6419, 7125, у
сумі 400 000 грн 00 коп., 200 000 грн 00 коп., 400 000
грн 00 коп., 100 000 грн
00 коп., 400 000 грн 00 коп., 200 000 грн 00 коп., 400
000 грн 00 коп., 400 000 грн 00 коп., 200 000 грн 00
коп., 400 000 грн 00 коп., які завірені
печаткою публічного акціонерного
товариства "Енергобанк" та печаткою
публічного акціонерного товариства
«Український комунальний банк» (а.с.
77-79,130-139).

Крім того, судом враховано, що на дату
укладення та виконання договору
поставки у розпорядженні позивача були
документи на підтвердження державної
реєстрації ТОВ "НІК",
зокрема, копія витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців серія АГ №
129541, згідно з яким названий контрагент
зареєстрований, як юридична особа, а
його засновником є ОСОБА_1 (а.с. 126-127).

На підставі викладено суд дійшов
висновку, що:

- укладення та виконання
позивачем договору № 33/10 дійсно мало
місце та було вчинено з метою
здійснення господарської діяльності;

- виконання позивачем договору №
33/10 призвело до зміни його майнового
стану;

- на дату укладення та виконання
позивачем договору № 33/10 у нього не
було сумніву стосовно дійсності
реєстрації та господарської
діяльності ТОВ "НІК", що
підтверджується копією з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (а.с. 126-127).

Наведене свідчить про реальність
укладення та виконання договору № 33/10
між позивачем та ТОВ " НІК ".

Водночас, судом не може бути взято до
уваги посилання представника
відповідача на акт перевірки від 4
грудня 2013 р. № 733/26-55-22-01/31305795 про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«НІК» з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
проведенні господарських відносин з ПП
«КАПАВТОСТАР» за червень 2011 р.,
оскільки, даний акт жодним чином не
стосується господарських відносин між
позивачем та ТОВ «НІК» (а.с. 167-172).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідачем не доведено
належними та достатніми доказами
фактів безпідставного чи
неправомірного формування позивачем
податкового кредиту та не надано суду
доказів, які б спростовували надані
позивачем докази.

З урахуванням викладеного суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, а податкове
повідомлення-рішення №
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 9, 69 - 72, 158 - 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 14 березня 2014 р. № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь державного підприємства
"Регіональні електричні мережі"
сплачений ним судовий збір у сумі 487
(чотириста вісімдесят сім) грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Виноградова О.І.