Справа № 523/19360/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/800/13262/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області про зобов'язання проведення
перерахунку пенсії, стягнення
заборгованості, касаційне провадження
в якій відкрито за касаційною скаргою
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області на ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року та ухвалу Суворовського районного
суду м. Одеси від 20 грудня 2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2013 року Відділ примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції в Одеській області звернувся в
Суворовський районний суд м. Одеси із
поданням про зміну способу і порядку
виконання судового рішення у справі за
позовом ОСОБА_4 до ГУПФ України в
Одеській області, в якій просив змінити
спосіб і порядок виконання судового
рішення із зобов'язання виплатити
кошти на стягнення коштів з боржника.

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 20 грудня 2013 року, залишеною
без змін ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року, подання задоволено, а саме
змінено спосіб виконання постанови
Вищого адміністративного суду України
від 10 жовтня 2013 року у справі № 2-а-3128/2009
та стягнуто з відповідача на користь
позивача заборгованість з виплати
пенсії у розмірі 28919,94 грн.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що наявні обставини,
що роблять виконання рішення суду
відповідачем неможливим внаслідок
зміни у правовому регулюванні порядку
виконання судових рішень боржником за
якими є державний орган, яким не
передбачено виконання рішень
зобов'язального характеру,
унеможливлює виконання даного
рішення. Дана обставина є підставою для
зміни способу виконання судового
рішення.

У поданій касаційній скарзі відповідач
заявив вимоги про скасування рішень
судів першої та апеляційної інстанції,
як таких, що постановлені із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, постановити нову ухвалу, якою у
задоволенні подання відмовити.

У доводах касаційної скарги, скаржник
зазначає, що рішення суду першої
інстанції, залишене без змін рішенням
суду апеляційної інстанції, призвело
до зміни рішення в справі № 2-а-3128/2009 по
суті, що суперечить вимогам Бюджетного
Кодексу та Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб».

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
першого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 13.10.2013 року
адміністративний позов ОСОБА_4
задоволено частково, а саме зобов'язано
ГУПФ України в Одеській області
провести з 01.09.2008 року перерахунок
пенсії ОСОБА_4 виходячи з розміру
посадового окладу, встановленого
наказом Міністра оборони України від
28.07.2008 року № 377 «Про затвердження схем
розмірів посадових окладів
військовослужбовців військових
навчальних закладів (військових
навчальних підрозділів вищих
навчальних закладів України) і
наукових установ Збройних Сил
України», та здійснити виплату
недоотриманої пенсії; в задоволенні
іншої частини позовних вимог
відмовлено.

05.11.2013 року Суворовським районним судом
м. Одеси по вказаній справі було видано
виконавчий лист.

Згідно з повідомлення відповідача від
19.11.2013 року № 10797/05 позивачу здійснено
перерахунок сум пенсії позивача, однак
кошти не виплачені через відсутність
фінансування.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступних мотивів.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Як зазначалось вище, постановою Вищого
адміністративного суду України від
13.10.2013 року зобов'язано відповідача
вчинити певні дії.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Вищого адміністративного суду України
від 13.10.2013 року та синтез наведених
процесуальних норм дають підстави
зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд касаційної
інстанції задовольнив.

За таких обставин Відділ примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції в Одеській області просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
ухвалення вищевказаної постанови суду
касаційної інстанції. Крім того, в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції приходить до
висновку, що задовольняючи заяву про
зміну способу виконання рішення, суди
попередніх інстанцій не звернули увагу
та не врахували відмінності між
позовною вимогою як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача
від способу виконання судового рішення
як одного з його заходів, чим змінили
постанову суду касаційної інстанції по
суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, для відстрочення, розстрочення
виконання рішення та зміни способу
його виконання є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду касаційної
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
касаційної інстанції фактично можливе,
хоча й за певних умов, тому відсутні
підстави для зміни способу вказаного
рішення.

Крім того, суд касаційної інстанції
звертає увагу на те, що «захист
порушеного права у судовому рішенні» і
«спосіб виконання судового рішення» не
є тотожними поняттями (процесуальними
інститутами).

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції приходить до
висновку, що суд першої інстанції,
змінюючи спосіб виконання постанови
суду, фактично змінив її суть, що
належить до повноважень суду
апеляційної або касаційної інстанції.

Цього також не врахував суд
апеляційної інстанції під час
перегляду в апеляційному порядку
ухвали суду першої інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове судове рішення.

Зважаючи на те, що у справі не
вимагається збирання або проведення
додаткової перевірки доказів,
обставини встановлені повно та
правильно, але допущена помилка в
застосуванні норм матеріального права,
суд касаційної інстанції, згідно зі
статтею 229 Кодексу адміністративного
судочинства України, скасовує рішення
судів першої та апеляційної інстанції
і ухвалює нове рішення про відмову в
задоволенні подання Відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 229, 231 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області задовольнити.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року та ухвалу Суворовського районного
суду м. Одеси від 20 грудня 2013 року у
справі № 523/19360/13-а -
скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання Відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області про зміну способу і
порядку виконання судового рішення -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска