Справа № 2а-21386/10/0570
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/49810/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Степашка О.І

Шипуліної Т.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 08.11.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19.07.2011

у справі 2а-21386/10/0570

за позовом Суб`єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_3

до Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька

про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Суб`єкт підприємницької
діяльності-фізична особи ОСОБА_3
звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 08.11.2010, яка
залишена без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 19.07.2011 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем здійснена документальна
невиїзна перевірка позивача з питань
правомірності нарахування податкових
зобов'язань та податкового кредиту
декларацій з податку на додану
вартість по взаємовідносинах з ТОВ
«Елемент Лізинг», за з 01.04.2009 р. по 31.03.2010
р., за результатами якої складено акт
від 04.08.2010 № 1362/1740/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.п.7.4.1, 7.4.4 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст.
7 Закону України "Про податок на додану
вартість».

На підставі вищезазначеного акту
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від
13.08.2010 року № /0 про нарахування
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 393420,40 гривень.

Суди попередніх інстанцій
встановили, що між позивачем та ТОВ
«Елемент Лізинг» укладено ряд
договорів фінансового лізингу.

Згідно п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 цього Закону
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону.

Відповідно до п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7
згаданого Закону податкова накладна
видається в разі продажу товарів
(робіт, послуг) покупцю на його вимогу.

Згідно з п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 цього
Закону не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).

Підпункт 7.5.1 пункту 7.5 статті 7
зазначеного вище Закону передбачає, що
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів, дата виписки
відповідного рахунку - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків;або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Судами попередніх інстанцій
дослідивши акт прийому-передачі
предмета лізингу в лізинг прийшли
висновку про реальність господарських
операцій між позивачем та ТОВ «Елемент
Лізинг». Крім цього в матеріалах справи
наявні акти звірки взаєморозрахунків
за всіма чотирма договорами, що
підтверджують сплату позивачем на
користь ТОВ «Елемент Лізинг»
лізингових платежів.

Податковим органом не доведено
невиконання спірних операцій на
користь позивача, а отже не доведено
обставин та не надано доказів на їх
підтвердження, які б унеможливлювали
формування позивачем податкового
кредиту за зазначеними операціями.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 08.11.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19.07.2011 у
справі 2а-21386/10/0570 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
відхилити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 08.11.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19.07.2011 у
справі 2а-21386/10/0570 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства України

Головуючий М.О. ФедоровСудді О.І.
Степашко Т.М.Шипуліна