Справа № 653/3661/13-а
Суддя: Хоменко В. Г.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 653/3661/13-а
Провадження № 2-а/653/9/14
П О С Т А Н О В А

іменем України

16.05.2014

Генічеський районний
суд Херсонської області в складі:

головуючого судді
Хоменко В.Г.,

при секретарі
Кідалові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Генічеськ
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Генічеської міської ради,
треті особи без самостійних вимог
ОСОБА_2 , відділ Держземагенства у
Генічеському районі, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
про скасування рішення органу
місцевого самоврядування , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Генічеського
районного суду Херсонської області з
позовом до Генічеської міської ради
Херсонської області про скасування
рішення органу місцевого
самоврядування , в якому просить суд
визнати незаконним та скасувати
рішення сесії Генічеської міської ради
№771 від 15 жовтня 2013 року «Про
вирішення земельних спорів з приводу
непогодження зовнішніх меж земельних
ділянок та додержання правил
добросусідства».

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що являється власником
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтв
про право на спадщину за законом,
виданих державним нотаріусом
Генічеської державної нотаріальної
контори Сочинською Л.С. від 27.02.2007 року
ВЕЕ №094922, ВЕЕ №094923, та зареєстрованих
Генічеським державним бюро технічної
інвентаризації в реєстрі 05.03.2007 року.
Він також є власником земельної
ділянки на якій розташований житловий
будинок з господарськими спорудами на
підставі державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку, серія ЯЗ №319013 від 23.07.2009 року.
При виготовлені технічної
документації щодо складання
державного акту на право власності на
земельну ділянку площею 0,0436 га. межі
земельної ділянки були погоджені із
сусідніми землекористувачами та
встановлені на місцевості, про що
свідчить акт про встановлення на
місцевості та погодження зовнішніх
меж земельної ділянки від 15.10.2007 року.

Суміжним землекористувачем та
власником будинку, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 являється ОСОБА_2.

Не дивлячись на те, що у 2007 році були
погоджені межі землекористування, у 2011
році позивач не міг встановити новий
паркан по межі земельної ділянки,
вказаній у державному акті, оскільки
ОСОБА_2 чинила перешкоди у його
зведенні і всілякими діями намагалась
побавити права власності на нерухоме
майно, що є недопустимим.

06.07.2011 року позивач звернувся до
Генічеської міської ради з заявою про
встановлення твердих меж земельної
ділянки та прийняття заходів по
знесенню об'єкту самовільного
будівництва, оскільки згідно зі ст. 158
ЗК України органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах.

26.07.2011 року комісією Генічеської
міської ради відновлені межі та
встановлені межові знаки між
власниками будинків АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_1 та 26.07.2011 року про що складено
відповідний акт, а також 26.07.2011 року
споруджено паркам між вказаними
земельними ділянками.

Рахуючи, що огорожа знаходиться на
території земельної ділянки, яка
виділена у користування ОСОБА_2, у 2012
році вона звернулася до суду з позовом,
про визнання незаконним та скасування
рішення сесії міської ради від 25.12.2008
року №814 про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку для
обслуговування жилого будинку ,
господарських будівель та споруд.

Постановою Генічеського районного
суду від 19.11.2012 року у справі №2107/2146/2016
в задоволені позову відмовлено.

Після винесення судом рішення та
набранням ним законної сили,
відповідачка замість того, щоб
відновити порушене право, навпаки,
своїми протиправними діями
продовжувала порушувати право
власності позивача .

Так 13.03.2013 року ОСОБА_2 був знесений
встановлений ОСОБА_1 26.07.2011 року, за
особисті грошові кошти паркан, в
зв'язку з чим було подано заяву до
Генічеського РВ УМВС України в
Херсонській області.

Також за захистом цього порушеного
права у 2013 році ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про усунення перешкод у
здійсненні права власності. В даний час
справа знаходиться на розгляді у
Генічеському районному суді.

Під час слухання справи у листопаді
2013 року він випадково дізнався, що у
даний час ОСОБА_2 здійснює
приватизацію земельної ділянки по
АДРЕСА_1 та Генічеською міською радою
замість нього підписано акт погодження
та відновлення зовнішніх меж
земельної ділянки.

При звернені до земельного відділу
Генічеської міської ради дізнався, що
дійсно радою винесено рішення за №771
від 15.10.2013 року в зв'язку з його
відмовою в погодженні меж земельної
ділянки ОСОБА_2 В наданні копії акту та
копії рішення йому відмовлено, що є
порушенням ст. 160 Земельного Кодексу
України, якою передбачені права і
обов'язки сторін при розгляді
земельних спорів . Зокрема, даною
нормою права передбачено, що сторони,
які беруть участь у земельному спорі,
мають право знайомитися з матеріалами
щодо цього спору, робити з них виписки,
брати участь у розгляді земельного
спору, подавати документи та інші
докази, порушувати клопотання, давати
усні і письмові пояснення,
заперечувати проти клопотань та
доказів іншої сторони, одержувати
копію рішення щодо земельного спору, і,
у разі незгоди з цим рішенням,
оскаржувати його.

Вважаючи дії відповідача Генічеської
міської ради незаконними він звернувся
до суду за захистом свого порушеного
права.

Вважає, що Генічеською міською радою
земельний спір вирішено в порушення
вимог ст. 159-160 Земельного Кодексу
України.

Так, його належним чином не було
повідомлено про дату та час вирішення
земельного спору. Відсутність,
належним чином не повідомленої особи
про дату та час встановлення меж не є
фактом відмови, та є порушенням
встановленого порядку розгляду
земельних спорів органом місцевого
самоврядування, зокрема п.2, п.3 та п.5
ст.159 Земельного Кодексу України, якими
передбачено, що земельні спори
розглядаються за участю зацікавлених
сторін, які повинні бути завчасно
повідомлені про час і місце розгляду
спору. У разі відсутності однієї із
сторін при першому вирішенні питання і
відсутності офіційної згоди на розгляд
питання розгляд спору переноситься.
Повторне відкладання розгляду спору
може мати місце лише з поважних причин.
Відсутність однієї із сторін без
поважних причин при повторному
розгляді земельного спору не зупиняє
його розгляд і прийняття рішення.
Рішення передається сторонам у
триденний строк з дня його прийняття.

Посадовими особами відповідача не
надано можливості позивачу захистити
свої права та інтереси при погодженні
межі земельних ділянок, а розглянуто
вказане питання лише з урахуванням
думки однієї із сторін, що не
відповідає вищевказаним вимогам
земельного законодавства.

Акт встановлення факту відсутності
можливості погодження меж земельної
ділянки ОСОБА_2, розташованої за
адресою : АДРЕСА_1, який став підставою
для винесення спірного рішення
складено 22 вересня 2013 року - який за
календарем є вихідним днем, а робота в
вихідні дні забороняється. В
зазначеному Акті відсутні дані про час
його складання, що унеможливлює
встановити час його складання.

При винесенні спірного рішення за №771
від 15.10.2013 року Генічеська міська рада в
порушення п.п. «а»,«б» ст. 12 ЗК України
розпорядилась частиною земельної
ділянки, яка належать на праві
приватної власності позивачу, та
закріпила її за ОСОБА_2 без законних
підстав ( без вилучення у власника).

Так, згідно договору дарування
житлового будинку, ОСОБА_2 прийняла у
дар житловий будинок на земельній
ділянці площею 500 кв.м., а згідно
відомостей , що містяться у листі
Держземагенства від 21.01.2014 року,
проект відведення розроблено на
земельну ділянку площею 530 кв.м., в
зв'язку з чим зовнішні межі земельної
ділянки ОСОБА_2 перекриваються з
межами земельної ділянки ОСОБА_1 , яка
вже була занесена до національної
кадастрової системи, що
підтверджується листами
Держземагенства у Херсонській області
від 24.01.2014 року та Держземагенства
України від 21.01.2014 року. Накладення
земельних ділянок виникло із-за
збільшення площі земельної ділянки
ОСОБА_2

У зв'язку з вказаним просить суд
визнати протиправним та скасувати
рішення сесії Генічеської міської ради
від 15 жовтня 2013 року №771.

У судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_7
позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала
повністю за зазначеними підставами та
наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача за
довіреністю Грицун В.С позовні вимоги
позивача не визнав та надав письмові
заперечення, які долучені до
матеріалів справи. В ході розгляду
справи частково визнав факт
формального підходу ради до розгляду
земельного спору та в подальшому
поклався на розсуд суду .

Третя особа ОСОБА_2 та її адвокат
ОСОБА_9 проти задоволення позову
ОСОБА_1 заперечують. Вважають вимоги
позову необґрунтованими та таким що
заявлені безпідставно. Свої
заперечення обґрунтовують тим, що
предметом спору є рішення про
погодження зовнішніх меж земельної
ділянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_1. У 2007 році
погоджувались межі земельних ділянок
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, коли ОСОБА_1
передавалась земельна ділянка у
власність , з того періоду розмір
земельної ділянки не змінювався - тому
вимоги про встановлення та
погодження нових меж земельної
ділянки безпідставні.

Факт встановлення твердих меж в
натурі, згідно Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості ) та закріплення межовими
знаками , затвердженої наказом
Держкомзему від 18.05.2010 року за №376
документально не підтверджено. Акт
комісії Генічеської міської ради від
26.07.2011 року не є належним доказом, так
як органи місцевого самоврядування не
можуть встановлювати ці знаки.
Відсутність встановлення твердих меж
земельної ділянки та закріплення
межовими знаками ОСОБА_1
спростовується наданими доказами -
відповіддю відділу Держземагенства у
Генічеському районі та відповіддю
Генічеської міської ради.

Після отримання дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки, ОСОБА_2
уклала Договір з ПП «Сокіл!» , який і
виготовив проект землеустрою. За даним
проектом ОСОБА_2 повинна погодити
зовнішні межі з сусідніми
землевласниками та
землекористувачами. В зв'язку в
відмовою сусідів погодити зовнішні
межі, 12.09.2013 року вона звернулась до
Генічеської міської ради з проханням
створити депутатську комісію з
приводу відмови сусідів від
погодження та встановлення на
місцевості меж земельної ділянки по
АДРЕСА_1.

Комісія міської ради виходила на
місцевість за адресою АДРЕСА_1 двічі.
Перший раз сусідів не було дома , а тому
на 22.09.2013 року ОСОБА_2 особисто
повідомляла сусідів про повторний
вихід комісії з приводу погодження
меж земельної ділянки. 22.09.2013 року
сусідів дома не було , тому комісією
міської ради правомірно складено акт
та винесено на його підставі рішення
№771.

Що стосується накладення земельних
ділянок, то це не є порушенням прав
позивача, а технічною помилкою
багатогалузевого підприємства
«Фауна» , яка розробляла технічну
документацію із землеустрою ОСОБА_1 ,
про що свідчить лист багатогалузевого
підприємства «Фауна» від 18.03.2014 року.

Третя особа відділ Держземагенства у
Генічеському районі належно
повідомлений про час та дату слухання
справи до суду не з'явився, надав до
суду телефонограму, при вирішенні
даного спору покладається на розсуд
суду.

Третя особа ОСОБА_4, суду пояснив, що
його не було сповіщено про дату та час
розгляду спору комісією та складання
Акту від 22.09.2013 року. Оскільки 22.09.2013
року був вихідний день , тому він весь
час був дома і в цей день ніякої
комісії він не бачив і відмовитися
від підписання будь - яких документів
він міг. Він не може визначитись, чи
порушено його право, щодо межі
земельної ділянки. За планом та
технічним паспортом БТІ, який у нього
в наявності, він знає межу своєї
земельної ділянки, а за проектом
відведення не знає, оскільки ні ОСОБА_2,
ні міська рада його не інформували де
проходить межа між земельними
ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1.

Від підписання акту погодження меж
він безпідставно не відмовлявся, а
зазначив, що на даний час оформлює
спадщину після смерті матері та після
отримання свідоцтва про право на
спадщину, не заперечує підписати та
погодити межі, якщо вони відповідають
дійсним межам між їх земельними
ділянками.

Третя особа ОСОБА_3, пояснив, що 20-
22.09.2013 року ніякої комісії він не
бачив, хоча в зв'язку з похилим віком (82
роки) він весь час знаходиться дома.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, вислухавши
пояснення представника позивача та
відповідача, третіх осіб, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору, суд, вважає, що позовні
вимоги є обґрунтованими, а позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Згідно свідоцтв про право на
спадщину, виданих державним нотаріусом
Генічеської державної нотаріальної
контори від 27.02.2007 року ВЕЕ № 094922, ВЕЕ№
094923 ОСОБА_1 . є власником житлового
будинку та належної до нього земельної
ділянки площею 0,0436 га., на підставі
державного акта на право власності на
земельну ділянку Серія ЯЗ № 319013 від
23.07.2009 року, що знаходяться за адресою :
АДРЕСА_2.

Згідно договору дарування, виданого
державним нотаріусом Генічеської
державної нотаріальної контори від
21.10.2003 року ВАР№ 303569, ОСОБА_2 є
власницею житлового будинку,
розташованого на земельній ділянці 500
кв.м., що знаходиться за адресою :
АДРЕСА_1.

Зазначені факти встановлені рішенням
суду від 19.11.2012 року по
адміністративній справі №2107/2146/2012, а
тому повторному доказуванню не
підлягають.

Судом встановлено, що 22.09.2013 року
комісією у складі депутатів
Генічеської міської ради , на підставі
заяви ОСОБА_2, розглянуто її звернення
стосовно відсутності можливості
погодження меж своєї земельної
ділянки, про що складено акт, яким
встановлено, що суміжні
землекористувачі за адресою: АДРЕСА_2
та АДРЕСА_3 безпідставно відмовляються
погодити межі земельних ділянок, це є
підставою для винесення на розгляд
сесії Генічеської міської ради даного
акту, для затвердження погодження меж
земельної ділянки заявника.

15 жовтня 2013 року відповідачем
Генічеською міською радою прийнято
рішення №771 про вирішення земельних
спорів з приводу не погодження
зовнішніх меж земельних ділянок та
додержання правил добросусідства .
Згідно п.1 зазначеного рішення
затверджено акт від 22 вересня 2013 року,
яким визнано факт відсутності
можливості погодити акт визначення
зовнішніх меж земельної ділянки ,
розташованої за адресою : АДРЕСА_1,
землекористувача ОСОБА_2, виділеної
для будівництва та обслуговування
житлового будинку , господарських
будівель та споруд, з боку суміжних
землекористувачів по АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_3.

Не погоджуючись з даним
рішенням міської ради, позивачем
оскаржено його до суду, оскільки
вказані рішення винесено з порушенням
порядку їх прийняття, передбаченим ст.
159 та ст.160 Земельного Кодексу України,
а також відповідачем не встановлено
наявність спору між позивачем, третіми
особами ОСОБА_4 , ОСОБА_3 з ОСОБА_2 щодо
суміжної частини їх ділянок, відсутні
докази своєчасного повідомлення про
дату та час розгляду спору, відсутні
докази направлення сторонам рішення
у встановлений законодавством строк. .

Згідно з ч.3 ст.158 ЗК України - органи
місцевого самоврядування вирішують
земельні спори у межах населених
пунктів щодо меж земельних ділянок, що
перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства, а
також спори щодо розмежування меж
районів у містах.

Частиною 2 ст. 159 ЗК України визначено,
що земельні спори розглядаються за
участю зацікавлених сторін, які
повинні бути завчасно повідомлені про
час і місце розгляду спору. У разі
відсутності однієї із сторін при
першому вирішенні питання і
відсутності офіційної згоди на розгляд
питання розгляд спору
переноситься. Повторне відкладання
розгляду спору може мати місце лише з
поважних причин. Рішення передається
сторонам у триденний строк з дня його
прийняття.

Ст. 160 Земельного Кодексу України, якою
передбачені права і обов'язки сторін
при розгляді земельних спорів .
Зокрема даною нормою права
передбачено, що сторони, які беруть
участь у земельному спорі, мають право
знайомитися з матеріалами щодо цього
спору, робити з них виписки, брати
участь у розгляді земельного спору,
подавати документи та інші докази,
порушувати клопотання, давати усні і
письмові пояснення, заперечувати
проти клопотань та доказів іншої
сторони, одержувати копію рішення щодо
земельного спору, і, у разі незгоди з
цим рішенням, оскаржувати його.

Суду не надано доказів виконання
вимог ст. 159 та ст.160 Земельного
Кодексу України, відповідачем зокрема,
доказів завчасного повідомлення про
час і місце розгляду спору , доказів
безпідставної відмови суміжних
землекористувачів погодити межі
земельної ділянки, доказів направлення
сторонам у справі рішення Ради.

Суд вважає, що фактична відсутність
власників та користувачів суміжних
земельних ділянок, на момент розгляду
звернення, без належного їх
повідомлення щодо дати та часу
розгляду спору, не є підставою для
визнання поважними причин, з яких ці
межі не погоджено.

Крім того, акт складено у вихідний день
( неділю) 22.09.2013 року без зазначення часу
його складання, а також в акті
суб'єктом владних повноважень взагалі
не зазначено на підставі яких доказів
та документів ним визначено суміжні
межі, а тому є незрозумілим з яких даних
виходив останній при прийнятті
рішення.

Оскільки посадовими особами
відповідача не надано можливості
позивачу захистити свої права та
інтереси при погодженні межі земельних
ділянок, а розглянуто вказане питання
лише з урахуванням думки однієї із
сторін, що не відповідає вищевказаним
вимогам земельного законодавства, тому
суд приходить до висновку, що вказане
рішення міської ради є необґрунтованим
та протизаконним .

Суд критично оцінює пояснення
допитаного у судовому засіданні
начальника відділу земельних питань
землеустрою виконкому Генічеської
міської ради ОСОБА_10, щодо покладення
обов'язку повідомлення про дату та час
розгляду спору на ОСОБА_2, оскільки це
законодавчо не передбачено та
суперечить вимогам ч.2 ст. 159 Земельного
Кодексу та саме ОСОБА_2 є зацікавленою
особою у даному спорі.

Пояснення свідка ОСОБА_11, суд оцінює
критично, так як вони не знайшли свого
документального підтвердження і
повністю спростовуються матеріалами
справи

Частина 1 ст. 153 ЗК України передбачає,
що власник не може бути позбавлений
права власності на земельну ділянку,
крім випадків, передбачених
Земельним кодексом та іншими законами
України.

Згідно п.п. «а»,«б» ст. 12 ЗК України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить розпорядження землями
територіальних громад; передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
кодексу.

При винесенні спірного рішення за №771
від 15.10.2013 року Генічеська міська рада в
не пересвідчилась у тому, чи перебувала
земельна ділянка, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_2 у розпорядженні Ради
та на порушення. п.п. «а»,«б» ст. 12 ЗК
України розпорядилась частиною
земельної ділянки, яка належить на
праві приватної власності позивачу,
без законних підстав ( без вилучення у
власника).

Так, згідно договору дарування
житлового будинку , ОСОБА_2 прийняла
житловий будинок на земельній ділянці
площею 500 кв.м., а проект відведення
розроблено та міською радою погоджені
межі земельної ділянки площею 530
кв.м., в зв'язку з чим зовнішні межі
земельної ділянки ОСОБА_2
перекриваються з межами земельної
ділянки ОСОБА_1 , яка вже занесена до
національної кадастрової системи.
Накладення земельних ділянок виникло
із-за збільшення площі земельної
ділянки ОСОБА_2

Факт накладення земельної ділянки
ОСОБА_2 на земельну ділянку позивача
підтверджується листами
Держземагенства у Херсонській області
від 24.01.2014 року та Держземагенства
України від 21.01.2014 року.

Зазначеними діями порушено право
власності позивача на земельну
ділянку, яка належить йому на праві
приватної власності на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку, шляхом незаконного
позбавлення частини земельної ділянки
та обмежене право в її розпорядженні в
супереч вимог ст.41 Конституції України.

Відповідно до ст.. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, п.1 рішення №771 сесії
Генічеської міської ради Херсонської
області суттєво обмежили право
позивача на розпорядження належним
йому майном, відповідачем було
обмежено право позивача та не було
надано суду доказів, які б свідчили про
правомірність його дій.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Ст. 155 Земельного Кодекс України
передбачено можливість визнання акту
недійсним у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою. Разом
з тим, вимога позивача з приводу
визнання недійсним рішення
Генічеської міської ради №771 від
15.10.2013 року в цілому не може бути
задоволена, оскільки права позивача
порушені тільки положеннями п. 1
зазначеного рішення.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що Генічеською міською радою
Херсонської області, як суб'єктом
владних повноважень, не спростовано
доводи позивача та не доведено
правомірність дій у спірних
правовідносинах, а, отже, позовні
вимоги суд вважає обґрунтованими та
такими, що підлягають частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158, 159- 162 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати п.1
рішення Генічеської міської ради
Херсонської області від 15.10.2013 року №771
«Про вирішення земельних спорів з
приводу непогодження меж земельних
ділянок та додержання правил
добросусідства».

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Генічеський районний суд в строк 10 днів
з моменту її проголошення.

Суддя Генічеського районного суду В. Г.
Хоменко