Справа № 2а-1865/12/1070
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м.Київ
К/800/6922/14

К/800/9025/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя
Голяшкін О.В. (доповідач),

судді
Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Управління
Північного територіального
командування внутрішніх військ МВС
України та прокуратури Центрального
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36,
ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40,
ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44,
ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48,
ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52,
ОСОБА_53 до Голови Бориспільської
районної державної адміністрації
Київської області І.І. Шкирти, третя
особа: Бориспільська міжрайонна
прокуратура Київської області, за
участю прокуратури Центрального
регіону України, з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері,
про визнання протиправним дій та
скасування розпоряджень,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2012 року позивачі звернулися до
суду з позовом до Голови
Бориспільської районної державної
адміністрації Київської області
Шкирти І.І., третя особа: Бориспільська
міжрайонна прокуратура Київської
області, за участю прокуратури
Центрального регіону України, в якому
просили визнати незаконним дії щодо
винесення розпоряджень №№1012, 1014-1049,
1359-1373 та визнати недійсними
розпорядження Бориспільської районної
державної адміністрації від 11 лютого
2011 року №1012, від 27 квітня 2011 року №1014-1049
та від 01 червня 2011 року №1359-1373.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі зазначили, що оскаржувані
розпорядження є протиправними та
підлягають скасуванню, оскільки
суперечать Конституції України,
законам України, рішенням
Конституційного Суду України, винесені
всупереч наданим відповідачу
повноважень.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року, позов задоволено повністю.

При винесенні рішень суди першої та
апеляційної інстанції виходили із
неправомірності скасування
відповідачем своїх попередніх рішень,
відсутності підстав для задоволення
протестів прокуратури та
недоведеності факту належності
земельних ділянок, які надавалися
позивачам, іншим землевласникам чи
землекористувачам та віднесення
спірних ділянок до земель лісового
фонду.

Не погоджуючись з ухваленими у справі
рішеннями, Управління Північного
територіального командування
внутрішніх військ МВС України та
прокуратура Центрального регіону
України з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері звернулись до
Вищого адміністративного суду України
з касаційними скаргами.

Управління Північного територіального
командування внутрішніх військ МВС
України у касаційній скарзі,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить судові рішення скасувати,
прийняти нову постанову, якою в позові
відмовити повністю. Скаржник зазначає,
що при розгляді справи судами прийняті
рішення щодо земель оборони, які
перебувають в постійному користуванні
Управління Північного територіального
командування внутрішніх військ МВС
України. Також, зазначає, що
розпорядження державними землями і
вирішення питання щодо розміщення та
діяльності внутрішніх військ МВС
України відноситься виключно до
компетенції Кабінету Міністрів
України, яким земельна ділянка була
передана до сфери управління МВС
України, голова Бориспільської
районної державної адміністрації
Київської області не мав повноважень
передавати землі оборони приватним
особам без зміни їх категорії на землі
сільськогосподарського призначення, а,
отже, протести прокуратури були
правомірно задоволені, а розпорядження
скасовані.

Прокуратура Центрального регіону
України з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері у касаційній
скарзі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить судові рішення скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції. Скаржник
зазначає, що суди не з'ясували дійсного
власника землі, прийняли оскаржувані
рішення, позбавивши законного
користувача в особі Управління
Північного територіального
командування внутрішніх військ МВС
України земельної ділянки.

Позивачі у поданих запереченнях
просять залишити касаційну скаргу
Управління Північного територіального
командування внутрішніх військ МВС
України без задоволення, судові
рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 26 березня 2010 року
головою Бориспільської районної
державної адміністрації Київської
області Главаті П.Й. видано 53
розпорядження про надання дозволу на
складення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства на території
Сошниківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області.

Після розробки та погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність для ведення
особистого селянського господарства
53-ом особам на території Сошниківської
сільської ради головою Бориспільської
районної державної адміністрації
видано розпорядження від 14 квітня 2010
року №836 про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у приватну власність
громадянам України для ведення
особистого селянського господарства
на території Сошниківської сільської
ради Бориспільського району Київської
області.

10 лютого 2011 року Бориспільською
міжрайонною прокуратурою Київської
області внесено протест №1075 на
розпорядження голови Бориспільської
районної державної адміністрації від 14
квітня 2010 року №836, яким було
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у
приватну власність громадянам України
для ведення особистого селянського
господарства на території
Сошниківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області.

Розпорядженням голови Бориспільської
районної державної адміністрації
Київської області від 11 лютого 2011 року
№568 протест від 10 лютого 2011 року №1075
задоволено, скасовано розпорядження
Бориспільської районної державної
адміністрації Київської області від 14
квітня 2010 року №836.

19 квітня 2011 року Бориспільською
міжрайонною прокуратурою Київської
області внесені протести на
розпорядження голови Бориспільської
районної державної адміністрації від 26
березня 2010 року №№550-602, якими надано
53 дозволи на складення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність для ведення
особистого селянського господарства
на території Сошниківської сільської
ради Бориспільського району Київської
області.

Розпорядженнями голови Бориспільської
районної державної адміністрації
Київської області від 27 квітня 2011 року
№№1012-1049 та від 01 червня 2011 року №1359-1373
скасовані вказані розпорядження
райдержадміністрації про надання
дозволів на складення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність для ведення
особистого селянського господарства
на території Сошниківської сільської
ради Бориспільського району Київської
області.

Вважаючи незаконними дії голови
Бориспільської районної державної
адміністрації щодо винесення
розпоряджень, якими були задоволені
протести Бориспільської міжрайонної
прокуратури Київської області, а
розпорядження протиправними, позивачі
звернулися до суду з вказаним
адміністративним позовом.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Організація, повноваження та порядок
діяльності місцевих державних
адміністрацій регулюється Законом
України «Про місцеві державні
адміністрації».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації»
виконавчу владу в областях і районах,
містах Києві та Севастополі здійснюють
місцеві державні адміністрації.

Місцева державна адміністрація є
місцевим органом виконавчої влади і
входить до системи органів виконавчої
влади.

Місцева державна адміністрація в межах
своїх повноважень здійснює виконавчу
владу на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації» на
виконання Конституції України, законів
України, актів Президента України,
Кабінету Міністрів України,
міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади, власних і
делегованих повноважень голова
місцевої державної адміністрації в
межах своїх повноважень видає
розпорядження, а керівники управлінь,
відділів та інших структурних
підрозділів - накази.

Як встановлено ч.2 ст.6 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»,
розпорядження голів місцевих
державних адміністрацій, прийняті в
межах їх компетенції, є обов'язковими
для виконання на відповідній території
всіма органами, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами та громадянами.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації»
голови місцевих державних
адміністрацій видають розпорядження
одноособово і несуть за них
відповідальність згідно із
законодавством.

Згідно ч.1 ст.43 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації» акти
місцевих державних адміністрацій, що
суперечать Конституції України,
законам України, рішенням
Конституційного Суду України, актам
Президента України та Кабінету
Міністрів України або інтересам
територіальних громад чи окремих
громадян, можуть бути оскаржені до
органу виконавчої влади вищого рівня
або до суду.

Як встановлено ч.3 ст.43 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»,
розпорядження голови державної
адміністрації, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України,
іншим актам законодавства або є
недоцільними, неекономними,
неефективними за очікуваними чи
фактичними результатами, скасовуються
Президентом України, головою місцевої
державної адміністрації вищого рівня
або в судовому порядку.

Також, відповідно до положень ч.3 ст.33
Закону України «Про місцеві державні
адміністрації», право скасовувати
розпорядження голів районних
державних адміністрацій, що суперечать
Конституції України та законам
України, рішенням Конституційного Суду
України, актам Президента України,
Кабінету Міністрів України, голів
обласних державних адміністрацій, а
також міністерств, інших центральних
органів виконавчої влади, надано
головам обласних державних
адміністрацій.

Таке узгоджується з положеннями ч.8
ст.118 Конституції України про те, що
рішення голів місцевих державних
адміністрацій, що суперечать
Конституції та законам України, іншим
актам законодавства України, можуть
бути відповідно до закону скасовані
Президентом України, або головою
місцевої державної адміністрації
вищого рівня.

Слід також зазначити, що право голови
районної державної адміністрації на
скасування раніше прийнятих
розпоряджень райдержадміністрації
законом прямо не передбачено.

Отже, приймаючи оскаржувані у даній
справі розпорядження, голова районної
державної адміністрації вийшов за межі
наданих йому повноважень.

Також, колегія суддів погоджується з
позицією суду апеляційної інстанції
про те, що на підставі рішень
Бориспільської райдержадміністрації
Київської області від 26 березня 2010 року
та від 14 квітня 2010 року виникли
правовідносини, пов'язані із
реалізацією суб'єктивних прав та
охоронюваних законом інтересів,
зазначені розпорядження є
ненормативними правовими актами
одноразового застосування, які
вичерпали свою дію фактом їх виконання,
а тому не можуть бути в подальшому
скасовані державною адміністрацією, у
зв'язку з цим відповідач, діяв не на
підставі, поза межами повноважень та у
спосіб, що суперечить Конституції та
законам України.

Правова позиція щодо неправомірності
скасування головою місцевої державної
адміністрації власних розпоряджень, в
тому числі і на підставі протесту
прокурора, висловлена Верховним Судом
України у постановах від 25 грудня 2012
року у справі № 21-412а12, від 16 квітня 2013
року у справі № 21-74а13.

Частиною 1 ст.21 Закону України «Про
прокуратуру» у редакції, чинній на
момент виникнення спірних відносин,
передбачалось подання прокурором
протесту на акт, що суперечить закону
як до органу, який його видав, так і до
вищестоящого органу.

Протест прокурора зупиняє дію
опротестованого акта і підлягає
обов'язковому розгляду відповідним
органом або посадовою особою у
десятиденний строк після його
надходження. Про наслідки розгляду
протесту в цей же строк повідомляється
прокурору (ч.3 ст.21 Закону України «Про
прокуратуру»).

Разом з цим, подання прокурором
протесту не є безумовною підставою для
скасування опротестованого рішення за
відсутності відповідних на те підстав
та повноважень органу чи особи, яким
направлений протест. Частиною 4 ст.21
Закону України «Про прокуратуру»
прокурору надавалося право звернутися
із заявою до суду про визнання акта
незаконним.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій правомірно
зазначили, що у оскаржуваних
розпоряджень не наведено обставин та
підстав, з яких відповідач дійшов
висновку про задоволення протестів
прокуратури, що свідчить про їх
необґрунтованість.

При цьому суди дослідили обставини,
викладені у протестах Бориспільської
міжрайонної прокуратури, зокрема щодо
знаходження спірних земельних ділянок
у постійному користування інших осіб,
цільового призначення цих земельних
ділянок, додержання
райдержадміністрацією положень
ст.ст.116, 118 Земельного кодексу України
при передачі у власність громадянам
земельних ділянок, та дійшли висновку
про протиправність оскаржуваних
розпоряджень.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Доводи касаційних скарг стосуються
порушення норм щодо чинного
законодавства при наданні громадянам у
власність земельних ділянок
відповідно до розпоряджень
Бориспільської райдержадміністрації
Київської області від 26 березня 2010 року
та від 14 квітня 2010 року, правомірність
яких не є предметом розгляду у даній
справі, наведені у касаційних скаргах
доводи не спростовують встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанції та не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення даної справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Управління
Північного територіального
командування внутрішніх військ МВС
України та прокуратури Центрального
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
відхилити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
ухвалення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді