Справа № К/9991/94861/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/94861/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Красноперекопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Автономної Республіки Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 02 червня 2011 року

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 02 листопада 2011 року

у справі № 2а-3724/11/0170/4

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Кримхліб»

до Красноперекопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Автономної Республіки Крим

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відкрите акціонерне товариство
«Кримхліб» (далі - позивач) звернулось
до суду з позовом до
Красноперекопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Автономної Республіки Крим (далі -
відповідач) про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення №
/0 від 02 липня 2003 року.

Справа неодноразово розглядалась
різними судовими інстанціями.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 02 червня 2011 року
позов задоволено. Визнано протиправним
і скасовано податкове
повідомлення-рішення
Красноперекопської ОДПІ АР Крим №
/0 від 02 липня 2003 року про
визначення ВАТ «Кримхліб» податкового
зобов'язання на суму 389423,15 грн.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 02 листопада 2011 року постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 02
червня 2011 року залишено без змін.

В касаційній скарзі Красноперекопська
ОДПІ АР Крим, посилаючись на порушення
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 02 червня 2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 02 листопада
2011 року і ухвалити нове судове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Контрольно-ревізійним відділом в м.
Красноперекопську та
Красноперекопському районі
Контрольно-ревізійного управління в АР
Крим була проведена документальна
перевірка Армянського хлібокомбінату,
яке є структурним підрозділом ВАТ
«Кримхліб», за період з 01 червня 2001 року
по 01 січня 2003 року, за результатами якої
складений акт від 13 червня 2003 року №
34-21/45.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені, зокрема,
вимоги пункту 2.10 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 19 лютого 2001 року № 72, які полягали у
тому, що: готівкові кошти у сумі 19082,15
грн., які надійшли до каси підприємства,
не були оприбутковані (становили
нестачу) у його касах, оскільки за
період з 11 грудня 2001 року по 01 серпня 2002
року встановлено наявність 46
прибуткових ордерів на приймання в
касу підприємства від покупців
готівкових коштів, які не відображені в
касових книгах; при наявності
квитанцій до прибуткових касових
ордерів на суму 58802,48 грн. самі
прибуткові касові ордери відсутні,
фактично в касі підприємства готівкові
кошти оприбутковані не були.

02 липня 2003 року Красноперекопської
ОДПІ АР Крим на підставі вказаного акта
перевірки прийняла рішення № /0,
яким на підставі статті 1 Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» визначила
ВАТ «Кримхліб» податкові зобов'язання
зі сплати штрафних (фінансових) санкцій
у сумі 389423,15 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що вироком Армянського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 01 грудня 2003 року у справі №
1-159-2003, яким ОСОБА_1, яка у період з 15
липня 1997 року по 12 червня 2002 року
виконувала обов'язки старшого продавця
та з якою був укладений договір про
повну індивідуальну матеріальну
відповідальність, було визнано винною
у скоєнні злочину, передбаченого
частиною 5 статті 191 Кримінального
кодексу України, було встановлено, що
готівкові кошти в касу підприємства не
надходили, а використовувались
продавцем в своїх корисливих цілях,
нестача була виявлена шляхом аналізу
бухгалтерських документів, тоді як до
каси підприємства готівкові кошти не
надходили. Також, суд виходив з того, що
положення Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» розповсюджуються
лише на штрафні санкції, які
застосовуються до платника податків у
зв'язку з порушенням ним правил
оподаткування, визначених
відповідними законами, тобто
податковий орган помилково визнав
застосовані штрафні санкції
податковим зобов'язанням.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2.10
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 19
лютого 2001 року № 72 (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин), уся готівка, що
надходить до кас підприємств, має
своєчасно та в повній сумі
оприбутковуватися в їх касах.
Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
згідно з пунктом 4.2 цього Положення, є
здійснення такими підприємствами
обліку готівки в повній сумі її
фактичних надходжень з оформленням цих
операцій у встановленому порядку
прибутковим касовим ордером з видачею
відповідної квитанції та
відображенням у касовій книзі в день
одержання підприємством готівкових
коштів.

Статтею 1 Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
установлено, що у разі порушення
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу,
зокрема, за неоприбуткування (неповне
та/або несвоєчасне) оприбуткування у
касах готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Згідно з частиною 4 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
Вирок суду у кримінальному провадженні
або постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, у мотивувальній
частині вироку Армянського міського
суду Автономної Республіки Крим від 01
грудня 2003 року у справі № 1-159-2003 було
встановлено, що ОСОБА_1 не заперечувала
викрадення з корисливих мотивів шляхом
присвоєння та розтрати довірених їх
коштів, виручених від реалізації
хлібобулочних виробів Армянського
хлібокомбінату, що належать ВАТ
«Кримхліб». Також, ОСОБА_1 визнала, що з
метою приховування недостачі вона при
складанні звітів не включала в них
декілька прибуткових касових ордерів
на ту суму, яку вона вилучала з обігу, та
підганяла загальну грошову суму по
касовому звіту. Прибуткові касові
ордери вона залишала у себе та
добровільно надала їх органу
досудового слідства (т.1 арк. справи 69-71).

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що положення
статті 1 Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин) слід
застосовувати з урахуванням усіх
встановлених обставин щодо вчиненого
правопорушення та осіб, винних у
вчиненні такого правопорушення.

За таких обставин, суди попередніх
інстанцій дійшли правомірного
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, про відсутність
підстав для притягнення позивача до
відповідальності згідно оспорюваного
податкового повідомлення-рішення.

Також, колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій про неправомірність
визначення ВАТ «Кримхліб» штрафних
(фінансових) санкцій, передбачених
статтею 1 Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки», податковим зобов'язанням із
направленням податкового
повідомлення-рішення, оскільки штрафні
(фінансові) санкції за порушення вимог
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 19
лютого 2001 року № 72 (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин), не відносяться до
податків і зборів та, як наслідок, не
можуть бути визнані податковим
зобов'язання відповідно до положень
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язання платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга Красноперекопської ОДПІ АР Крим
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 02
червня 2011 року та ухвала
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 02 листопада
2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Красноперекопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Автономної Республіки Крим
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 02
червня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 02 листопада
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________ Л.І.
Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна