Справа № 2а-792/10/2070
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/6174/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Чугуївської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 17.11.2010

у справі №2-а-792/10/2070

за позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю «Елат»

до Чугуївської об'єднаної
державної податкової інспекції
Харківської області

про визнання нечинними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Елат» (далі по
тексту - позивач, ТОВ «Елат») звернулося
до суду з адміністративним позовом до
Чугуївської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області (далі по тексту - відповідач,
Чугуївська ОДПІ) про визнання
нечинними та скасування податкових
повідомлень-рішень: №/0 від 24.12.2009,
яким визначено податкове зобов'язання
по податку на додану вартість в сумі
237217,50 грн., в тому числі по основному
платежу 158145,00 грн. та нараховані
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
79072,50 грн., №000616211/0 від 24.12.2009, яким
визначено податкове зобов'язання по
податку на прибуток у розмірі 444355,60
грн., в тому числі по основному платежу
301841,00 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 13.07.2010 в
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17.11.2010
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення,
яким позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно акту перевірки
встановлено порушення пп. 4.1.1 пп. 4.1.6 п.
4.1 ст. 4, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України
від 28.12.1994 №334/94-ВР «Про оподаткування
прибутку підприємств» із змінами та
доповненнями, в результаті чого
занижено податок на прибуток в періоді,
що перевірявся, на загальну суму 301841,00
грн. та пп. 7.31 п. 7.3, пп.7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 №168/97 ВР із змінами
та доповненнями, в результаті чого
занижено податок на додану вартість в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 158145,00 грн.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції зазначив, що проаналізувавши
зміст зазначених договорів оренди,
укладених з ФОП Броденко та ФОП
Ткаченко, суд погодився з висновками
відповідача про порушення пп. 4.1.1, пп.
4.1.6 п. 4.1 ст. 4 пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону
України від 28.12.1994 №334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»
правомірними, оскільки позивачем по
справі не доведено факту здійснення
фактичних витрат у вигляді сплати за
комунальні послуги у його
підприємницькій діяльності.

Задовольняючи позовні вимоги суд
апеляційної інстанції зазначив, що
неправомірно виключено із складу
валових витрат підприємства суми
витрат, понесених ним по утриманню бази
відпочинку «Уют», яка належить ТОВ
«Елат» на правах приватної власності
та використовується підприємницькій
діяльності (сплата за електроенергію,
тепло, воду тощо). Крім того, товари та
послуги отримані позивачем за
договорами з ТОВ «Новострой», ТОВ
«Фронт», ФОП Скоблікова, ФОП Усатая, ФОП
Еременко. ТОВ «Стройбуд» не були
безоплатними, а тому не можуть бути
віднесені до безнадійної
заборгованості.

Колегія судів, вважає, що висновки суду
не ґрунтуються на повному та
всебічному дослідженні всіх обставин
справи.

Згідно п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
валові витрати виробництва та обігу -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» до складу валових витрат
звітного періоду, включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну).

Відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

В акті перевірки зазначено, що
позивачем порушено в тому числі і
вимоги пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», однак жодного доказу що
сплачені позивачем комунальні платежі
по об'єкту нерухомості не пов'язані з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, в акті
перевірки не наведені і суду не надані.
При цьому судами попередніх інстанцій
не з'ясовано питання компенсації
витрат, понесених орендодавцем по
сплаті комунальних послуг, в тому числі
і електроенергії, яким чином
здійснювалась компенсація на
підставі рахунків-фактур, що
виставляються орендодавцем відповідно
до частки орендаря або показників
відповідних облікових приладів (якщо
вони встановлені) та рахунків
відповідних комунальних служб та
організацій, що надають експлуатаційні
послуги тощо.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№1/0 від 24.12.2009, яким визначена сума
податкового зобов'язання у розмірі
237217,50 грн., в тому числі за основним
платежем 158145,00 грн. та штрафні санкції у
розмірі 79072,50 грн., то колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Предметом доказування у даній справі
мають бути саме обставини, які свідчать
про обґрунтованість чи
безпідставність винесення спірного
рішення та наявність чи відсутність
порушень позивачем законодавчих
приписів. При цьому, згідно
оскаржуваних судових рішень, що факти
вчинення позивачем порушень
податкового законодавства при
формуванні податкових зобов'язань з
податку на додану вартість не були
доведені або спростовані належними
доказами, оскільки зазначені порушення
фактично не були досліджені при
розгляді справи в судах першої та
апеляційної інстанцій.

Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту є факт придбання
товарів (послуг) з метою їх
використання в господарській
діяльності, який має бути фактично
здійсненим і підтвердженим належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Для правильного вирішення цього спору
судам слід було вичерпно перевірити
усе коло обставин, що були покладені
податковим органом в основу
оспорюваних донарахувань, з'ясувавши
зміст та сутність господарських
операцій, які, за висновком податкового
органу, були невірно враховані у
податковому обліку ТОВ «Елат»,
перевіривши порядок їх
документального оформлення позивачем
за наслідками безпосереднього
дослідження первинних документів.

Таким чином, суди обох інстанцій не в
повному обсязі дослідили фактичні
обставини справи, а тому ухвалені ними
судові рішення не можна вважати
законними та обґрунтованими.

Відповідно до п. 2 ст. 227 232 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Неповне з'ясування обставин справи
щодо фактичних підстав для віднесення
в податковому обліку до валових витрат
відповідно до частини 2 ст. 227 232 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування ухвалених у
справі судових рішень в частині
скасування податкового
повідомлення-рішення з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Вказана неповнота судового
розгляду не може бути усунута судом
касаційної інстанції відповідно до
приписів ст. 220 232 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо меж касаційного перегляду
адміністративної справи.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції необхідно врахувати,
що рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
закону і всебічно перевіривши
обставини справи, вирішив спір
відповідно до норм матеріального
права, а обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими у судовому
засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 222, 223, 227, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Чугуївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Харківської області
задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.07.2010 та
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17.11.2010
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров