Справа № 2а-2173/10/13/0170
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/15362/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14.06.2010 та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 25.01.2011 у
справі №2а-2173/10/13/0170 за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції в місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим про визнання незаконним та
скасування податкового
повідомлення-рішення і обтяження
рухомого майна.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14.06.2010, залишеною
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 25.01.2011, позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції в місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим про визнання незаконним та
скасування податкового
повідомлення-рішення і обтяження
рухомого майна - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення від
08.10.2009 №/0.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з яким погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що позивачем дотримано вимог
законодавства щодо періоду формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, Державна
податкова інспекція в місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим 17.03.2011 звернулась з касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, який ухвалою від 29.03.2011
прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просив
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14.06.2010 та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 25.01.2011,
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог Державна
податкова інспекція в місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим посилається на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, зокрема, підпункту 7.2.6 пункту 7.2,
підпункту 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1
пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією в місті Сімферополі
Автономної Республіки Крим проведено
невиїзну документальну перевірку
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з
питань правомірності нарахування
податкового кредиту та повноти
нарахування податку на додану вартість
за грудень 2008 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем підпункту 7.2.6 пункту 7.2,
підпункту 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1
пункту 7.5, підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» та пункту 17.2 статті 17 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», у зв'язку з чим встановлено
завищення податкового кредиту у сумі
4294,00грн.

Так, податковим органом було
встановлено, що фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 до колонки 3
«період виписки податкових накладних,
інших документів, що дають право на
податковий кредит» розділу 2
«податковий кредит» додатку 5 до
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за
грудень 2008 року «Розшифровка
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів»
безпідставно включена податкова
накладна за березень 2007 року, яка вже
була охоплена плановою виїзною
перевіркою (період з 13.07.2006 по 30.09.2008), за
результатами якої складено акт від
27.11.2008 №8699/17-1/НОМЕР_1, та податкові
накладні, які вже були задекларовані у
податковій декларації за грудень 2008
року.

Також, за результатами перевірки
встановлено, що позивачем сформовано
податковий кредит у податковому
періоді, в якому отримано від
контрагентів податкову накладну, час
отримання якої не співпадав з датою її
складання, тобто формування
податкового кредиту відбувалось не за
правилом першої події.

За результатами перевірки Державною
податковою інспекцією в місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим складено акт та прийнято
податкове повідомлення-рішення від
08.10.2009 №/0 про визначення позивачу
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 6441,00грн., у тому
числі основний платіж - 4294,00грн.,
штрафні санкції - 2147,00грн.

Судами встановлено, що 19.01.2009 позивачем
була подано податкову декларацію з
податку на додану вартість за грудень
2008 року, де у розділі П додатку 5
«Розшифровка податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів» задекларовано операцію
з постачальником:

ІПН 17 за податковою накладною за
07.2007 обсягом поставки без ПДВ 16470,00грн.,
ПДВ - 3294,00грн.;

ІПН 64 за податковою накладною за
10.2007 обсягом поставки без ПДВ 2500,00грн.,
ПДВ - 500,00грн.;

ІПН 64 за податковою накладною за
07.2008 обсягом поставки без ПДВ 823,33грн.,
ПДВ - 166,67грн.;

ІПН 64 за податковою накладною за
05.2008 обсягом поставки без ПДВ 1666,67грн.,
ПДВ - 333,33грн.;

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
24.07.2009 спрямовано на адресу Державної
податкової інспекції в місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок до якого
доданий виправлений додаток №5 де
вказано, що податковий кредит за
операцією з постачальником ІПН 17
сформований за податковою накладною за
березень 2007 року обсягом поставки без
ПДВ 16470,00грн., ПДВ - 3294,00грн. Разом з
декларацією позивачем була подана
заява, де вона пояснює, що під час
заповнення графи 3 «Період виписки
податкової накладної» в додатку №5 до
декларації з податку на додану
вартість за грудень 2008 року нею була
зроблена помилка у порядковому номері
місяця податкової накладної №577.

Таким чином, виправлення позивачем
самостійно виявлених помилок шляхом
виправлення помилково зазначеної дати
виписки податкової накладної не може
вважатися повторним формуванням
податкового кредиту на підставі
податкових накладних, які вже були
задекларовані у податковій декларації
за грудень 2008 року.

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій: дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Зазначені норми надають право платнику
податків сформувати податковий кредит,
проте не зобов'язують його сформувати
такий кредит за датою здійснення
першої події. В той же час, право
платника податку на формування
податкового кредиту пов'язується з
наявністю податкових накладних.

Так, судами встановлено, що відповідні
податкові накладні були отримані
платником податків 20.12.2008, що
підтверджується копією реєстру
отриманих податкових накладних, а
позивачем суми податку на додану
вартість були включені до складу
податкового кредиту у тому звітному
періоді, в якому були отримані
податкові накладні.

За таких обставин, висновок судів
попередніх інстанцій про дотримання
позивачем вимог законодавства щодо
періоду формування податкового
кредиту з податку на додану вартість є
правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції в місті Сімферополі
Автономної Республіки Крим залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
14.06.2010 та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 25.01.2011 у справі №2а-2173/10/13/0170
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв