Справа № 826/1962/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1962/14
інстанції: Кобилянський К.М.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак
Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Укртелеком» на постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 17 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
до Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центральний
офіс з обслуговування великих
платників про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року, позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
м.Києва з позовом до Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників про скасування
податкових повідомлень-рішень. Свої
позовні вимоги мотивував тим, що
висновки відповідача про порушення
позивачем податкового законодавства в
ході здійснення господарських
операцій з ТОВ «Технотел» не
відповідають фактичним обставинам
справи. Посилався на наявність
належним чином складених первинних
документів, що підтверджують
реальність господарських операцій з
даним контрагентом у періоді, що
перевірявся, а також вказав на
відсутність обвинувального вироку за
наслідком вчинення злочину щодо
незаконного заволодіння майном.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 17
квітня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою позов задоволити
повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог, з
огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
20.09.2013 року керівник Центрального офісу
видав наказ №483 про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ПАТ «Укртелеком».

Посадовими особами відповідача на
підставі наказу №483 від 20.09.2013 року,
згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1
статті 20, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1
статті 75, підпунктом 78.1.1 пункту 78.1
статті 78, пунктом 81.1 статті 81
Податкового кодексу України проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ПАТ «Укртелеком».

Строки проведення вказаної перевірки
були продовжені згідно наказу
керівника Центрального офісу від 04.10.2013
року №535.

За результатами перевірки складено акт
№1291/42-10/21560766 від 25.10.2013 року про
результати позапланової виїзної
документальної перевірки ПАТ
«Укртелеком» () з питань
правильності обчислення та
своєчасності сплати до державного
бюджету податку на прибуток та податку
на додану вартість при проведенні
взаєморозрахунків з ТОВ «Технотел»
() за період з 01.03.2011 року
по 31.03.2011 року та з 01.09.2011 року по 31.12.2011
року.

Відповідач за результатами перевірки
дійшов висновку про порушення
позивачем вимог податкового
законодавства, а саме: - положень пункту
5.1, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» та пунктів 138.1,
138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України,
в результаті чого завищено від'ємне
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток в сумі 1 074 253,00 грн.;
- підпунктів 7.2.3, 7.2.8 пункту 7.2,
підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» та пунктів 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість у сумі 677 609,00 грн.

На підставі акту перевірки №1291/42-10/21560766
від 25.10.2013 Центральний офіс виніс
наступні податкові
повідомлення-рішення: - форми «Р»
№ від 12.11.2013 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
994 972,00 грн., в т.ч. за основним платежем -
677 609,00 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 317 363,00 грн.; - форми
«П» № від 12.11.2013 року, яким
позивачу зменшено від'ємне значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 1 074 253,00 грн. за
періоди ІІ-IV квартали 2011 року.

Позивач оскаржив податкові
повідомлення-рішення від 12.11.2013 року
№ та № у порядку
адміністративного оскарження,
передбаченому статтею 56 Податкового
кодексу України.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у місті Києві та рішенням
Міністерства доходів і зборів України
скарги позивача залишено без
задоволення, а податкові
повідомлення-рішення від 12.11.2013 року
№ та № - без змін.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у
періоді, який перевірявся контролюючим
органом, позивач мав
фінансово-господарські відносини з ТОВ
«Технотел» ().

Також встановлено, що між ПАТ
«Укртелеком» (Покупець) та ТОВ
«Технотел» (Постачальник) було
укладено Договір №807720-211-211 від 08.09.2011
року, згідно якого Постачальник
зобов'язується поставити Покупцю:
обладнання кондиціонування повітря та
обладнання моніторингу температури
об'єкта та передачі аварійного сигналу
(далі - Обладнання) та надати Послуги з
його монтажу, демонтажу та
пусконалагодження (далі - Послуги)
відповідно до Вихідних даних (Додаток
№1 до Договору) та Специфікацій
(Додаток №2 до Договору) для
облаштування площадок оптичної
магістральної мережі DWDM та
техпереозброєння за розділом
енергозабезпечення, а Покупець
зобов'язується прийняти Обладнання і
Послуги та оплатити Постачальнику їх
вартість.

Позивач надав до матеріалів справи
копії первинної документації, щодо
виконання Договору №807720-211-211 від 08.09.2011
року, а саме: Вихідних даних,
Специфікації, опису технічних рішень,
зразок підпису уповноваженої особи
Покупця, видаткових накладних, актів
приймання-передачі наданих послуг,
платіжних доручень на загальну суму 1 959
726,20 грн., податкових накладних,
розпорядження, витягу з журналу
реєстрації довіреностей, прибуткових
ордерів, довіреностей, накладних, актів
приймання-передачі, листа про
направлення у відрядження автомобіля,
витягу з журналу обліку робіт.

Позивач посилався на те, що обладнання
від ТОВ «Технотел» було отримане на
центральному складі філії «Дирекція
первинної мережі» ПАТ «Укртелеком» та
в подальшому власним транспортом
позивача переміщувалось до місць
встановлення, де було змонтоване
працівниками виконавця. На
підтвердження зазначеного, позивач
надав до матеріалів справи копії
розпоряджень на службове відрядження
водіїв, посвідчень на відрядження,
видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних.

Проаналізувавши надані позивачем
копії первинних документів, можливо
дійти висновку, що вони не є належним та
допустимим доказом реальності та
товарності Договору №807720-211-211 від
08.09.2011 року, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2.3 вказаного
договору, загальна ціна Договору
становить 3 356 955,00 грн. в т.ч. ПДВ - 559 492,50
грн. Водночас, відповідно до копій
платіжних доручень, позивач
перерахував на рахунок ТОВ «Технотел»
грошові кошти на загальну суму 1 959 726,20
грн. Крім того, порядок розрахунків не
відповідає умовам, визначеним
сторонами у пункті 3 Договору №807720-211-211
від 08.09.2011 року, а саме не дотримано
періодичність, розміри платежів та не
надано доказів розрахунку і сплати
відсотків за користування товарним
кредитом.

У відповідності до положень Договору
№807720-211-211 від 08.09.2011 року поставка
обладнання має супроводжуватись,
зокрема, пакувальними аркушами у двох
примірниках (пункту 4.6 Договору),
постачальник надає покупцю
сертифікати відповідності на
обладнання (пункт 7.1.1 Договору), разом з
обладнанням передається один
примірних технічної документації
(технічний паспорт або інструкція з
обслуговування та експлуатації) (пункт
11.1 Договору).

Жоден з цих документів не був наданий
позивачем до матеріалів справи попри
те, що їх наявність є обов'язковою у
відповідності до умов Договору
№807720-211-211 від 08.09.2011 року.

Сертифікати відповідності для такого
обладнання як кондиціонери,
комбіновані прилади типу
«кондиціонер/охолоджувач/обігрівач» є
обов'язковими згідно з Переліком
продукції, що підлягає обов'язковій
сертифікації в Україні, затвердженим
наказом Державного комітету з питань
технічного регулювання та споживчої
політики, від 01.02.2005 №28 (в редакції від
22.10.2010, яка була чинна станом на дату
складання видаткових накладних щодо
поставки обладнання згідно Договору
№807720-211-211 від 08.09.2011).

Відсутність документів, передбачених
умовами договору та положеннями
законодавства свідчить про
відсутність наміру між контрагентами
на настання реальних наслідків при
укладанні правочинів, оскільки,
зокрема, монтаж обладнання без
технічної документації (технічний
паспорт або інструкцію з
обслуговування та експлуатації) є
неможливим, а реалізація та
використання обладнання, яке не має
сертифікату відповідності, якщо його
наявність передбачена законодавством,
не допускається.

Крім того, згідно умов Договору
№807720-211-211 від 08.09.2011 року ТОВ «Технотел»
здійснює постачання обладнання на
склад позивача у місті Києві (пункт 4.1
Договору), звідки позивач власними
силами здійснює доставку обладнання у
місця монтажу. Згідно розпорядження
від 28.09.2011 року №267 обладнання мало бути
передане ТОВ «Технотел» для монтажу на
майданчиках будівництва.

До матеріалів справи позивач надав
копію довіреності №130 від 14.10.2011 року на
отримання обладнання заступником
директора ТОВ «Технотел» ОСОБА_2 від
ПАТ «Укртелеком», а також позивач надав
копії накладних та актів
приймання-передачі обладнання в
монтаж.

Дослідивши вказані копії документів,
суд встановив, що усі накладні датовані
21.10.2011 року, а акти приймання-передачі
обладнання в монтаж - 20.10.2011 року, тобто
вказані акти приймання в монтаж
підписані до дати видачі обладнання
згідно накладних.

Крім того, від представника монтажної
організації всі акти
приймання-передачі обладнання в монтаж
підписані від імені ОСОБА_2, водночас
місцем, де здійснюється реконструкція
вказано: Київська обл., Закарпатська
обл., Чернівецька обл.,
Івано-Франківська обл., Донецька обл.,
Луганська обл., АР Крим, Запорізька обл.,
Дніпропетровська обл., Львівська обл.,
Волинська обл., Миколаївська обл.,
Одеська обл.

З урахуванням того, що відповідно до
умов Договору №807720-211-211 від 08.09.2011 року
та пояснень позивача, обладнання
передавалось представнику ТОВ
«Технотел» в місцях монтажу такого
обладнання, суд зазначає, що одна особа
- заступник директора ТОВ «Технотел»
ОСОБА_2 фізично не міг протягом 20.10.2011
року перебувати у всіх наведених
областях України, які значно віддалені
одна від одної, де мав бути здійснений
монтаж обладнання.

Вищезазначені обставини свідчать про
те, що господарська операція з
придбання та монтажу обладнання на
підставі Договору №807720-211-211 від 08.09.2011
року була лише задокументована, без її
реального виконання сторонами, що
вказує на відсутність у позивача права
на її відображення у бухгалтерському
та податковому обліку.

У періоді, який перевірявся
відповідачем позивач також мав
взаємовідносини з ТОВ «Технотел» на
підставі наступних договорів.

Договір №027ВР/365-03вх від 28.05.2010 року,
укладений між ВАТ «ПАТ «Укртелеком»
(Замовник) та ТОВ «Технотел»
(Виконавець), предметом якого є надання
послуг по технічному обслуговуванню та
ремонту (включаючи, при необхідності,
демонтаж, монтаж) кондиціонерів.

На підтвердження виконання вказаного
договору позивач надав до матеріалів
справи копії первинної документації, а
саме: Переліку робіт, Переліку
обладнання, Списку відповідальних
осіб, рахунку-фактури, акту
здачі-приймання наданих послуг,
податкової накладної, платіжного
доручення на суму 52 350,00 грн., акцепту
тендерної пропозиції, листа ТОВ
«Технотел» про залучення
субпідрядника, листа ТОВ «Технотел»
про номери телефонів диспетчерської
служби, нарядів-завдань сервісного
обслуговування обладнання.

Договір №030ВР/389-034вх від 04.06.2010 року,
укладений між ВАТ «ПАТ «Укртелеком»
(Замовник) та ТОВ «Технотел»
(Виконавець), предметом якого є надання
послуг з технічного обслуговування і
ремонту кімнатних кондиціонерів
Кримської філії ВАТ «Укртелеком».

На підтвердження виконання вказаного
договору позивач надав до матеріалів
справи копії первинної документації, а
саме: Переліку робіт, Переліку
обладнання, Списку відповідальних
осіб, рахунку-фактури, акту
здачі-приймання наданих послуг,
податкової накладної, платіжного
доручення на суму 20 748,00 грн., акцепту
тендерної пропозиції, тендерної
(комерційної) пропозиції, листа ТОВ
«Технотел» про залучення
субпідрядника, листа ТОВ «Технотел»
про номери телефонів диспетчерської
служби, нарядів-завдань сервісного
обслуговування обладнання.

Договір №2/04-К-1514/31 від 06.08.2004 року,
укладений між ВАТ «ПАТ «Укртелеком»
(Замовник) та ТОВ «Технотел»
(Виконавець), предметом якого є надання
Виконавцем на користь Замовника послуг
по технічному обслуговуванню та
ремонту кліматичної техніки, що
належить Замовникові та
експлуатується у підрозділах
Замовника, відповідно до списку, який
додається до Договору.

На підтвердження виконання вказаного
договору позивач надав до матеріалів
справи копії первинної документації, а
саме: Переліку робіт, Списку техніки, що
підлягає технічному обслуговуванню і,
при необхідності, ремонту Виконавцем,
актів виконаних робіт, податкових
накладних, платіжних доручень на
загальну суму 1 201 575,42 грн., листа щодо
сервісного обслуговування, добового
звіту, витяг з журналу обліку робіт,
актів виконаних робіт, актів виявлення
несправності техніки, витяг з журналу
проведення інструктажів, витяг з
журналу про профілактику і ремонт
обладнання.

У відповідності до Договору №2/04-К-1514/31
від 06.08.2004 року ТОВ «Технотел» мало
виконувати послуги з технічного
обслуговування та ремонту кліматичної
техніки, обладнання кондиціонування
повітря та обладнання моніторингу
температури у всіх філіях ПАТ
«Укртелеком» по всій території
(обласні центри, міста, села, смт.), а
згідно з умовами Договорів №030ВР/389-034вх
від 04.06.2010, №027ВР/365-03вх від 28.05.2010 такі
послуги мали надаватись на території
АР Крим.

Водночас, відповідно до інформації,
наведеній в акті ДПІ у Оболонському
районі міста Києва Державної
податкової служби від 05.02.2013 року
№113/22-6/32979916 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Технотел» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.03.2011 року по
31.03.2011 року та з 01.09.2011 року по 31.12.2011
року», згідно даних реєстру 1-ДФ, на ТОВ
«Технотел» працювало 5 працівників.

Вказана кількість працівників є
недостатньою для здійснення обсягу
робіт та послуг, передбачених умовами
вказаних договорів з урахуванням
кількості філій ПАТ «Укртелеком», де
розмішено обладнання, яке мало
обслуговуватись ТОВ «Технотел».

Стосовно посилання позивача на лист
ТОВ «Технотел» щодо залучення
субпідрядника для виконання договорів
№030ВР/389-034вх від 04.06.2010, №027ВР/365-03вх від
28.05.2010, має місце зазначити, що він не
може бути прийнятий як належний доказ
виконання сторонами умов зазначених
договорів, з огляду на наступне.
Позивач не надав суду жодного доказу,
який би свідчив про те, на виконання
вказаних договорів були виконанні
будь-які роботи субпідрядником - ТОВ
«Спектор сервіс». Крім того, на жодних
первинних документах, копії яких
надані позивачем до матеріалів справи
не міститься печатка вказаного
товариства.

Таким чином, позивач не надав суду
належних та допустимих доказів
реального виконання ТОВ «Технотел»
умов вищезазначених договорів.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Господарські
операції, як зазначено в пункті 5 статті
9 цього Закону, повинні бути
відображені в облікових регістрах у
тому звітному періоді, в якому вони
були здійснені.

Первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення
(статті 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»).

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», валові витрати
виробництва та обігу (валові витрати) -
це сума будь-яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8
статті 5 (підпункт 5.2.1 пункту 5.2 статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Підпунктом 5.3.9. пункту 5.2 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» визначено, що будь - які
витрати не підтверджені розрахунками,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
податкового обліку, не належать до
складу валових витрат.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1
статті 131 Податкового кодексу України,
об'єктом оподаткування податку на
прибуток підприємств є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України).

Підпунктом 7.5.1 пунктом 7.5 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У відповідності до підпункту 14.1.181
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України, податковий кредит - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів та
послуг (пункт 198.1 статті 198 Кодексу).
Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2 статті 198 Кодексу).

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

З аналізу наданих позивачем
документів, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позивачем
документально не підтверджено право на
включення до валових витрат та
податкового кредиту сум податку на
додану вартість по операціям з ТОВ
«Технотел».

У відповідності до приписів
Інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2011 № 1936/11/13-11, «судам апеляційної
інстанції при вирішенні питання про
прийняття доказів, які не
досліджувалися судом першої інстанції,
варто враховувати приписи частини
другої статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Згідно з наведеною нормою, суд
апеляційної інстанції може дослідити
докази, які не досліджувалися у суді
першої інстанції, з власної ініціативи
або за клопотанням осіб, які беруть
участь у справі, якщо визнає
обґрунтованим ненадання їх до суду
першої інстанції або необґрунтованим
відхилення їх судом першої інстанції.»

Враховуючи вищевикладене, суд, на
підставі зібраних у справі доказів,
дійшов висновку про правомірність та
обґрунтованість доводів податкового
органу щодо заниження ПАТ «Укртелеком»
податку на додану вартість на суму 677
609,00 грн. та завищення від'ємного
значення об'єкта оподаткування з
податку на прибуток на загальну суму 1
074 253,00 грн., огляду на що податкове
повідомлення-рішення № від 12.11.2013
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 994 972,00 грн., та
№ від 12.11.2013 року, яким позивачу
зменшено від'ємне значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 1 074 253,00 грн. є правомірними.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних
повноважень, у випадку, якщо він є
відповідачем в адміністративній
справі, покладено обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом
адміністративного судочинства України
на кожну сторону, в не залежності від
того чи є вона суб'єктом владних
повноважень, покладено обов'язок щодо
доведення обставин на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укртелеком» -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 17 квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 10
червня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 05
червня 2014 року.

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.