Справа № 813/3427/14
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/3427/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого - судді Сидор Н.Т.,
за участі секретаря судових засідань
представник позивача не прибув,
представник відповідача не прибув,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Старосамбірському районі Львівської
області про зобов'язання до вчинення
Управління Пенсійного фонду
України в Старосамбірському районі
Львівської області звернулось до
Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Старосамбірському районі про
спонукання до вчинення дій, а саме
включення в акти звірки та списки
виплачені управлінням Пенсійного
фонду України в Старосамбірському
районі суми пенсій за період з 01.10.2013
року по 31.03.2014 року громадянину ОСОБА_2 у
розмірі - 914,04 грн. і в подальшому їхнє
включення до щомісячних актів та
списків на відшкодування виплачених
Позов мотивований тим, що
відповідач необґрунтовано відмовляє
позивачу у включенні до щомісячних
актів звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Як стверджує позивач,
така відмова відповідача обґрунтована
тим, що нещасний випадок стався поза
межами України (на території країн СНД).
Також, позовна заява мотивована
нормами Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав суду заяву
про розгляд справи у їх відсутності.
Просить позов задовольнити,
покликаючись на мотиви позовної заяви.
Відповідач явку уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, хоча належним чином
повідомлявся про дату, час та місце
розгляду справи, що підтверджується
поштовим повідомленням про вручення
судової кореспонденції, наявного в
матеріалах справи.
За таких обставин суд на підставі
ч. 4 ст. 128 КАС України ухвалив
розглянути справу у відсутності
представника відповідача на підставі
наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи,
всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши наявні у справі докази,
давши їм оцінку, суд дійшов до висновку,
що у задоволенні позову слід відмовити
повністю з таких підстав.
Відповідно до статті 1 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998 року
за №16/98-ВР встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом (далі - роботодавець),
громадянами, а також бюджетних та інших
джерел, передбачених законом.
Відповідно до статті 4
вищенаведених Основ, залежно від
страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.
Як передбачено статтею 12
зазначених Основ, спори, що виникають
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
За пенсійним страхуванням, у
відповідності до ст. 25 даних Основ,
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення,
зокрема, пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи
та допомога на поховання пенсіонерів.
Пунктом 4 цієї ж статті визначено,
що за страхуванням від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.
У частині 4 статті 26 Основ
встановлено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
Правовий аналіз вищевказаних
норм законодавства дає змогу зробити
висновок про те, що Фонд є особою, яка
відповідно до закону зобов'язана
здійснювати спірні виплати.
Частина 2 статті 24 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 року за
№1105-XIV, з наступними змінами та
доповненнями, закріпляє таке ж правило,
- якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.
Сфера дії цього Закону
поширюється на таку категорію
інвалідів, щодо відшкодування витрат
на виплату пенсій яким виник спір.
За змістом частини 2 статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
При цьому, право на таке
забезпечення, яке встановлено в
Україні, не залежить від того, у якій з
колишніх республік СРСР стався
нещасний випадок на виробництві з
застрахованою особою або виникло
професійне захворювання, пов'язане з
виконанням нею трудових обов'язків.
Підпунктом "а" статті 27 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
Відповідно до пункту 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
Отже, з наведеної норми,
вбачається, що обов'язок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.
Відповідно до абзацу 7 наведеного
вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.
Статтею 3 цієї Угоди встановлено,
що всі витрати, пов'язані зі
здійсненням пенсійного забезпечення
за даною Угодою, несе держава, яка надає
За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.
Правовий аналіз вищевказаних
норм законодавства дає змогу зробити
висновок про те, що Фонд є особою, яка
відповідно до закону зобов'язана
здійснювати спірні виплати.
16.05.2003 року Міністерством юстиції
України зареєстрована постанова
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, якою затверджено Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (далі - Порядок).
Пунктом 2 вказаного Порядку
визначено механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному фонду витрат,
пов'язаних з виплатою відповідних
Згідно з пунктами 5, 6 і 7 Порядку
органи Пенсійного фонду щомісяця
проводять з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
звірку витрат по особових справах
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки, в якому визначають загальну
суму витрат, що підлягає відшкодуванню,
та до 15 числа місяця, наступного за
звітним, подають його відповідно
головним управлінням Пенсійного фонду
і управлінням виконавчої дирекції
Фонду на місцях. Головні управління
Пенсійного фонду та управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
підставі поданих актів узагальнюють і
узгоджують Довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
відповідних пенсій, та до 20 числа
місяця, наступного за звітним, подають
її відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків. Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
підставі вказаної довідки на
централізованому рівні до 25 числа
місяця, наступного за звітним,
перераховує відповідні кошти
З аналізу зазначених положень
підзаконного акту вбачається, що
взаєморозрахунки між Пенсійним фондом
України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України включають
декілька етапів, які проходять на
Так, на рівні місцевих органів
здійснюється звірка витрат за
особовими справами потерпілих та
складення акту щомісячної звірки.
На рівні Головних управлінь
узагальнюється і узгоджується довідка,
яка подається відповідно до Пенсійного
фонду та Фонду соціального страхування
від нещасних випадків.
На підставі довідки про
відшкодування витрат на
централізованому рівні Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків перераховує відповідні кошти
З наведеного вбачається, що
вимоги про відшкодування/стягнення
коштів на відшкодування витрат
пов'язаних із проведенням соціальних
виплат можуть бути пред'явленні
виключно Пенсійним фондом України до
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків України, тобто даний
Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
„Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.
Суд також звертає увагу, що даним
Порядок, не врегульовує спірних
відносин, які виникли у даному випадку,
оскільки він встановлює лише механізм
включення та відшкодування витрат за
особовими справами потерпілих і
розрахований на відсутність спору.
Верховний Суд України
неодноразово висловлював свою позицію
у спорах цієї категорії (постанови
20.03.2007 року № 21-1087во06, від 06.06.2011 року №
21-116а11, від 20.06.2011 року № 21-76а11, від 28.11.2011
року), яка полягає, зокрема, в тому, що
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, не регулює спірні
відносини, які виникли у цьому випадку,
оскільки встановлене ним правило щодо
підписання актів звірки розрахунків
підлягає застосуванню лише за
У разі наявності спору та незгоди
на підписання актів звірки розрахунків
з боку Фонду вимоги про стягнення таких
сум мають вирішуватись у судах
адміністративної юрисдикції шляхом
пред'явлення органами Пенсійного фонду
України позову про стягнення цих сум, а
не шляхом пред'явлення вимог про
зобов'язання Фонд включити в акти
звірки витрати по особових справах
Відповідно до ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З врахуванням вищевикладеного,
суд дійшов до висновку що позивачем
невірно обрано у цій справі спосіб
захисту/відновлення порушеного права,
а відтак суд не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог, так як
встановлений порядок прийняття до
заліку та включення даних сум
розрахований на відсутність спору.

Щодо судових витрат, то у
відповідності до вимог ст. 94 КАС
України, витрати у формі судового збору
зі сторін не належить стягувати.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94,
128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с
т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Судові витрати зі сторін не стягуються.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя
Сидор Н.Т.

Повний текст постанови складено та
підписано 02.06.2014 року.