Справа № 826/2001/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2014 року № 826/2001/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Огурцова О.П. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Українські Аграрні
Інвестиції" до Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платниківпровизнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень №
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українські Аграрні
Інвестиції" звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників про
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлень - рішень №
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує наступним.
Податкові зобов'язання позивачу
нараховані за результатами
позапланової невиїзної перевірки
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання і сумою
податкового кредиту та бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за 2010 - 2013 роки. Підставою для
нарахування податкових зобов'язань з
податку на додану вартість є висновок
податкового органу про відсутність у
позивача правових підстав для
формування податкового кредиту за
рахунок сум ПДВ по податкових
накладних отриманих від контрагентів -
Не погоджуючись з висновком
податкового органу, позивач зазначає,
що у період, який перевірявся
податковим органом, мав фінансово -
господарські відносини з ТОВ "Гамма-Юг"
за договором купівлі-продажу № 1902/1 від
19.02.2013 та ПП «Волинські аграрні
інвестиції» за договором № 67/04/11 від
01.04.2011, які за твердженням позивача мали
реальний характер, та за якими було
придбано товар використаних ним у
власній господарській діяльності та з
метою отримання прибутку, а документи
бухгалтерського та податкового
обліків за цими операціями були
оформлені у відповідності до вимог
податкового законодавства.
У судовому засіданні 07.05.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити позов у
Відповідач проти позовних вимог
заперечив, через канцелярію суду надав
суду письмові заперечення, у яких
просив відмовити у задоволенні
адміністративного позову повністю.
Доводи відповідача викладені в
письмових запереченнях ґрунтуються на
відсутності у позивача первинних
документів, не надання їх до перевірки
та до суду, а також неможливість
проведення зустрічних звірок
контрагентів - покупців. Також
відповідач посилався на доводи
викладені в акті перевірки №
1313/40-50-37-20/33558346 від 31.10.2013.
У судовому засіданні 07.05.2014 представник
відповідача заперечив проти позовних
вимог та просив суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.
У судовому засіданні 07.05.2014
представники сторін не заперечували
проти розгляду справи в порядку
письмового провадження та подали
заяву, в якій просили здійснити розгляд
справи в порядку письмового
провадження, за відсутності
представників сторін.
Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
З урахуванням наведеного суд,
заслухавши у судовому засіданні
представників позивача та відповідача
ухвалив продовжити розгляд справи у
письмовому провадженні.
Підчас судового розгляду справи, суд,
В період з 25.10.2013 по 30.10.2013
Міжрегіональним Головним управлінням
Міндоходів - Центральній офіс з
обслуговування великих платників на
підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20, підпункту 78.1.8 пункту 78.1
статті 78, пункту 79.1 статті 79
Податкового кодексу України та наказу
№ 603 від 17.10.2013 була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка ТОВ "Українські Аграрні
Інвестиції" від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання і сумою податкового
кредиту та бюджетного відшкодування
податку на додану вартість за 2010 - 2013
За результатами перевірки складено акт
№ 1313/40-50-37-20/33558346 від 31.10.2013 яким
встановлено порушення статті 185,
пунктів 198.3, 198.4, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення суми податкового
кредиту в розмірі 2774372,53 грн., пунктів
200.1, 200.2, 200.3 статті 200 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення суми від'ємного значення
податку на додану вартість, яка
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 19 податкової декларації)
заниження позитивного значення
податку на додану вартість поточного
звітного періоду (рядок 18 податкової
декларації) у розмір 274292,00 грн. за
травень 2013 та в розмірі 2407052,00 грн. за
квітень 2011 року та порушення підпункту
14.1.18 пункту 14.1 статті 14, пункту 200.4,
статті 200 Податкового кодексу України,
що призвело до завищення суми
бюджетного відшкодування на суму ПДВ в
розмірі 2407052,00 грн. за квітень 2011 року,
завищення залишку від'ємного значення
(рядок 24 податкової декларації), який
включається до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду у розмірі 274292,00
грн. за травень 2013 року.
20.11.2013 на підставі акта № 1313/40-50-37-20/33558346
від 31.10.2013 прийнято податкові
зменшено суму від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 367
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
у розмірі 2407052,00 грн.
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Українські аграрні
інвестиції" до Міністерства доходів і
зборів України була подана скарга на
податкові повідомлення - рішення №
яка рішенням № 1832/6/99-99-10-01-15 від
03.02.2014 про залишення скарги без
розгляду була повернута скаржнику без
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українські аграрні
інвестиції" не погоджуючись з
податковими повідомленнями - рішеннями
та вважаючи їх такими, що підлягають
скасуванню звернулось з відповідними
позовом до суду.
Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позов таким, що
не підлягає задоволенню з наступних
Суть офіційного з'ясування всіх
обставин у справі визначена в частинах
четвертій та п'ятій статті 11 цього
Кодексу, якими встановлено, що суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
Принцип офіційного з'ясування всіх
обставин справи зобов'язує суд
встановити обставини справи для
забезпечення прийняття правосудного
рішення, в тому числі незалежно від
посилань чи доводів сторін.

Відповідно до статті 185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є операції платників податку з:
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; ввезення товарів (супутніх
послуг) на митну територію України в
митному режимі імпорту або реімпорту
(далі - імпорт); вивезення товарів
(супутніх послуг) у митному режимі
експорту або реекспорту (далі -
експорт); з метою оподаткування цим
податком до експорту також
прирівнюється постачання товарів
(супутніх послуг), які перебувають у
вільному обігу на території України, до
митного режиму магазину безмитної
торгівлі, митного складу або
спеціальної митної зони, створених
згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного
кодексу України; з метою оподаткування
цим податком до імпорту також
прирівнюється постачання товарів
(супутніх послуг) з-під митного режиму
магазину безмитної торгівлі, митного
складу або спеціальної митної зони,
створених згідно з положеннями глав 35 -
37 Митного кодексу України, для їх
подальшого вільного обігу на території
України; постачання послуг з
міжнародних перевезень пасажирів і
багажу та вантажів залізничним,
автомобільним, морським і річковим та
авіаційним транспортом.

Отже, об'єктом оподаткування можуть
бути майно, товари, дохід (прибуток) або
його частина, обороти з реалізації
товарів (робіт, послуг), операції з
постачання товарів (робіт, послуг) та
інші операції платника податків, які
відповідно до статті 185 Податкового
кодексу України визначені як об'єкт
оподаткування.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів,
витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів,
пов'язаних з обчисленням і сплатою
податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних,
не підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише
в разі фактичного здійснення
господарської операції, якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні
документи не можуть вважатися
первинними документами для цілей
ведення податкового обліку навіть за
наявності всіх формальних реквізитів
таких документів, що передбачені
чинним законодавством.

Отже, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як
обов'язкова ознака господарської
операції кореспондує з нормами
податкового кодексу України.

Пунктом 198.1 Податкового кодексу
України встановлено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів основних
засобів, у тому числі інших необоротних
матеріальних активів та незавершених
капітальних інвестицій у необоротні
капітальні активи), у тому числі при їх
імпорті, з метою подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Отже, необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту є факт придбання
товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Господарські операції для визначення
податкового кредиту для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність таких операцій.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу податкового
кредиту з податку на додану вартість
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Аналогічна позиція викладена в листі
Вищого адміністративного суду України
№ 742/11/13-11 від 02.06.2011.

Зазначеним листом Вищого
адміністративного суду України також
визначено, що з метою встановлення
факту здійснення господарської
операції, формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість
судам належить з'ясовувати, зокрема,
такі обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції,
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції, установлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг), спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг), понесенням
інших витрат і господарською
діяльністю платника податку.

Таким чином, при визначенні права
платника податків на формування
податкового кредиту судом має бути
перевірено чи мали операції між
платником податків та його
контрагентами реальний товарний
характер, можливість здійснення таких
операцій з урахуванням оперативності
проведення операцій та віддаленості
контрагентів один від одного, подальше
використання позивачем придбаної у
зазначених контрагентів продукції та
отриманих послуг, при цьому, суд має
виходив з того, що наявність у покупця
належно оформлених документів, які
відповідно до закону необхідні для
віднесення певних сум до податкового
кредиту та валових витрат, зокрема
виданих продавцями податкових
накладних, не є безумовною підставою
для формування відшкодування податку
на додану вартість в подальшому, якщо
податковий орган доведе, що відомості в
таких документах не відповідають
дійсності, наприклад, у випадку, коли не
проводилися самі операції.

Позивачем на підтвердження факту
реальності фінансово - господарських
відносин з контрагентами ТОВ "Гамма-Юг"
та ПП "Волинські Аграрні Інвестиції" до
суду було надано договір
купівлі-продажу № 1902/1 від 19.02.2013 та
договір поставки мінеральних добрив
№67/04/11 від 01.04.2011, видаткові накладні,
податкові накладні, товарно-транспорті
накладні.

Відповідно до укладеного договору
купівлі-продажу № 1902/1 від 19.02.2013 його
предметом є зобов'язання продавця
поставити і передати у власність, а
покупця прийняти і оплатити соєві боби,
урожай 2012 року на умовах передбачених
договором.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що
кожен автомобіль повинен
супроводжуватись оригіналами
товарно-транспортною накладною,
карантинним сертифікатом ГХІ.

Порядок розрахунку здійснюється
покупцем протягом трьох банківських
днів від дати отримання наступних
документів:

- оригінал рахунку-фактури;

- оригінал видаткової та
податкової накладних;

- реєстру прийнятих автомобілів на
станції Миколаїв-Вантажних філія ПАТ
«Державна продовольчо - зернова
корпорація України» «Миколаївський
портовий елеватор» з зазначенням
номера товарно-транспортної накладної,
держ. номера автомобіля, прийнятої
ваги.

Предметом договору № 67/04/11 від 01.04.2011 є
зобов'язання постачальника поставити
(передати у власність Покупця) товар,
найменування, кількість та ціна якого
наведені в таблиці.

Пунктом 3.8 даного договору передбачено,
що постачальник разом з товаром
зобов'язується передати покупцю
наступні документи:

- рахунки (оригінали) та товар та
залізничний тариф (вислати поштою);

- податкову та видаткову накладні
(вислати поштою);

- залізничну накладну (з вагоном);

- паспорт якості, виданий заводом -
виробником (вислати поштою);

- інші документи, обов'язкові,
згідно законодавства України (по
домовленості сторін)

Розділом 4 договору № 67/04/11 від 01.04.2011
передбачений розрахунок сторін, а саме
покупець розраховується з
постачальником за товар та транспорті
витрати шляхом перерахування коштів по
факту відвантаження протягом 3-х
банківських днів, виходячи із
кількості відвантаженої продукції за
ціною вказаною в пункту 1.1 на
розрахунковий рахунок постачальника
згідно виставлених рахунку (рахунків).
Остаточний розрахунок на підставі акту
звірки розрахунків.

Таким чином, первинними документами
які мають засвідчувати факт виконання
своїх зобов'язань сторонами договорів
№ 67/04/11 від 01.04.2011 та № 1902/1 від 19.02.2013 є
товарно-транспортні накладні,
карантинні сертифікати ГХІ, оригінал
видаткових та податкових накладних,
реєстри прийнятих автомобілів на
станції Миколаїв-Вантажних філія ПАТ
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України» «Миколаївський
портовий елеватор» з зазначенням
номера товарно-транспортної накладної,
держ. номера автомобіля, прийнятої
ваги, рахунки та товар та залізничний
тариф, залізничні накладні, паспорт
якості, виданий заводом - виробником,
акти звірки розрахунків.

Позивачем специфікацій, карантинних
сертифікатів ГХІ, реєстрів прийнятих
автомобілів на станції
Миколаїв-Вантажних філія ПАТ «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» «Миколаївський портовий
елеватор» з зазначенням номера
товарно-транспортної накладної, держ.
номера автомобіля, прийнятої ваги,
рахунків та товару та залізничного
тарифу, залізничних накладних,
паспортів якості, виданих заводом -
виробником, актів звірки розрахунків
за договорами № 67/04/11 від 01.04.2011 та № 1902/1
від 19.02.2013 суду надано не було, як і не
було зазначено про причини
неможливості її надання.

Крім того, суд звертає увагу на той
факт, що з відповіді № 10/8019 вх від 24.04.2014
наданої Управлінням державної
автомобільної інспекції Головного
управління МВС УКраїни в м. Києві
відповідачу на його запит № 1166/9/28-10-10-5-11
від 15.04.2014 транспортні засоби зазначені
у запиті, а саме автомобілі вказані в
наданих позивачем суду ТТН, згідно
облікових даних УДАІ у м. Києві не
зареєстровані.

Надані позивачем на підтвердження
факту використання товару отриманого
від ПП «Волинські аграрні інвестиції»
та ТОВ «Гамма-Юг» за договорами № 67/04/11
від 01.04.2011 та № 1902/1 від 19.02.2013 у власній
господарській діяльності та з метою
отримання прибутку первинні документи,
а саме, видаткові накладні, картки
звіту та вантажно митні декларації не
приймаються судом до уваги з огляду на
те, що з зазначених документів не
вбачається можливим встановити факт
того, що товар, який відповідно до
зазначених документів було надано
позивачем контрагентам - покупцям, було
отримано саме від ПП «Волинські
аграрні інвестиції» та ТОВ «Гамма-Юг»
за договорами № 67/04/11 від 01.04.2011 та № 1902/1
від 19.02.2013.

З огляду на викладене, враховуючи те,
що, як було встановлено судом,
позивачем не надано суду достатніх
первинних документів, які мали
складатися під час здійснення поставки
товару контрагентами ПП «Волинські
аграрні інвестиції» та ТОВ «Гамма-Юг»
відповідно до умов укладених з ними
договорів, суд дійшов висновку про те,
що позивачем не надано суду належних
доказів на підтвердження реальності та
товарності фінансово - господарських
відносин з контрагентами ПП «Волинські
аграрні інвестиції» та ТОВ «Гамма-Юг»
за договорами № 67/04/11 від 01.04.2011 та № 1902/1
від 19.02.2013.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, керуючись
статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова набирає законної сили після
закінчення строку для її апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.П. Огурцов

Справа №826/2001/14