Справа № 2а/1770/4689/12
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/44110/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М., Бившевої Л.І.,
Шипуліної Т.М., розглянувши у
попередньому судовому засіданні

касаційні скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 та Дубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 30.01.2013

та постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 05.08.2013

у справі № 2а/1770/4689/2012

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до Дубенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Рівненської

області Державної
податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 30.01.2013
частково задоволено позовні вимоги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
(надалі - позивач, фізична
особа-підприємець ОСОБА_4) до
Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Рівненської
області Державної податкової служби,
правонаступником якої є Дубенська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області (надалі -
відповідач, Дубенська ОДПІ): визнано
нечинним податкове
повідомлення-рішення від 18.07.2012 №
, яким позивачеві визначено суму
грошового зобов'язання за платежем
«податок на доходи фізичних осіб
суб'єктів підприємницької діяльності і
незалежної професійної діяльності» в
розмірі 704 417,81 грн. (563 534,25 грн. - за
основним платежем, 140 883,56 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями). В
задоволенні позовних вимог щодо
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень від 18.07.2012 №
та № відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 05.08.2013
скасовано постанову суду першої
інстанції та винесено нове рішення про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 18.07.2012
в частині визначення штрафної
(фінансової) санкції на суму 140 882,56 грн.;
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 18.07.2012
в частині визначення штрафної
(фінансової) санкції на суму 509,00 грн. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, у
якій просить скасувати постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 30.01.2013 та
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 05.08.2013 і
винести нове рішення про задоволення
позову.

Відповідач також подав касаційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 30.01.2013 та
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 05.08.2013 в
частині задоволення позову і прийняти
нове рішення про відмову в позові в
повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що Дубенською ОДПІ
проведено документальну планову
перевірку з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства платника податків
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за
період з 01.01.2011 по 31.12.2011, за наслідками
якої складено акт від 03.07.2012 №
144/17-38/НОМЕР_4 про порушення позивачем:

- п.177.2 ст.177 Податкового кодексу
України, у результаті чого
донараховано податок на доходи
фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності на суму 563
534,25 грн.;

- пп. «а», «б» п. 187-1 ст.187, п.198.6 ст.19
розділу V Податкового кодексу України,
у результаті чого занижено податок на
додану вартість у періоді, що
перевірявся, на загальну суму 87 688 грн.,
у тому числі: за січень 2011 року - 19 350
грн., за березень 2011 року - 68 338 грн., та
встановлено завищення податкових
зобов'язань за квітень 2011 року в сумі 18
333 грн.;

- п. 51.1 ст.51, пп. «б», «г» п.176.2 ст. 176
Податкового кодексу України, а саме:
позивач за вказаний період не подавав
до Дубенської ОДПІ податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, а також сум нарахованого та
утриманого з них податку. При цьому, в
податкових розрахунках форми 1ДФ не
відображено дані про виплачені доходи
за надані послуги та виплачені доходи
фізичним особам-підприємцям за
придбаний у них товар за 2011 рік.

На підставі акта перевірки Дубенською
ОДПІ прийнято податкові
повідомлення-рішення від 18.07.2012:

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 69 355,00 грн. та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію на суму 1,00 грн.;

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб та нараховано 510
грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб на 563 534,25 грн.
основного платежу та застосовано 140 883,56
грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Переглянувши судові рішення у межах
касаційних скарг, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційних
скарг, з огляду на наступне.

Перевіркою повноти визначення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за період з 01.01.2011 по
31.12.2011 податковим органом встановлено
їх заниження у сумі 37 683 грн., у тому
числі: за січень 2011 року - 19 350 грн., за
березень 2011 року - 18 333 грн., та
встановлено завищення податкових
зобов'язань в сумі 18 333 грн. за квітень
2011 року. В ході перевірки проведено
аналіз розрахунків фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 з його
контрагентами. Згідно автоматизованої
бази співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України виявлено заниження
податкового зобов'язання по
взаєморозрахунках з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5 в січні 2011
року на суму 116 100 грн., в т.ч. ПДВ - 19 350
грн.

Позивачем в складі податкового
зобов'язання за січень 2011 року не
відображено відвантаження товарів
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 в
сумі 116 100 грн., в т.ч. ПДВ - 19 350 грн., чим
порушено пп. «б» п.187.1 ст.187 розділу V
Податкового кодексу України. Станом на
01.01.2011 по взаєморозрахунках із вказаною
особою обліковувалась дебіторська
заборгованість по рахунку 361 в сумі 287 693
грн., в т.ч. ПДВ - 47 932 грн. Дану
заборгованість фізична
особа-підприємець ОСОБА_5 погасив в
січні 2011 року в сумі 287 653 грн., в т.ч. ПДВ -
47 932 грн., та відвантажив товари по
видаткових накладних і
товарно-транспортних накладних на
загальну суму 886 168 грн. (ПДВ - 147 695 грн.).
До податкового зобов'язання з ПДВ за
січень 2011 року позивач включив
вартість відвантажених товарів в сумі
770 050 грн., в т.ч. ПДВ - 128 345 грн. В поданій
декларації з ПДВ за січень 2011 року
підприємцем податкове зобов'язання
визначено в сумі 270 822 грн. За даними
перевірки обліку платника податкове
зобов'язання з ПДВ за січень 2011 року
становить 290 172 грн.

Проведеною перевіркою збільшено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість за січень 2011 року на
суму 19 350 грн.

В порушення пп. «а» п.187.1 ст.187 розділу V
Податкового кодексу України позивачем
в складі податкового зобов'язання за
березень 2011 року не відображено
надходження на розрахунковий рахунок
від ТОВ «Експансія» суми в розмірі 110 000
грн., в т.ч. ПДВ - 18 333,33 грн. В поданій
декларації з ПДВ за березень 2011 року
підприємцем податкове зобов'язання
визначено в сумі 527 683 грн. За даними
перевірки обліку платника податкове
зобов'язання за березень 2011 року
становить 546 016 грн.

Проведеною перевіркою збільшено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість за березень 2011 року на
суму 18 333 грн., і, відповідно, зменшено
податкове зобов'язання за квітень 2011
року на суму 18 333 грн.

Враховуючи норми ст.192 розділу V
Податкового Кодексу України, фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 в лютому 2011
року подано розрахунок коригування сум
ПДВ до податкової декларації за січень
2011 року (вх.№ від 21.02.2011), яким
зменшено суму податкового зобов'язання
з ПДВ за січень 2011 року на 360 грн.

В травні 2011 року подано розрахунок
коригування сум ПДВ до податкової
декларації за квітень 2011 року (вх.№
від 20.05.2011), яким зменшено суму
податкового зобов'язання з ПДВ за
квітень 2011 року на 90 грн., згідно
розрахунку коригування кількісних і
вартісних показників.

У вересні 2011 року подано розрахунок
коригування сум ПДВ до податкової
декларації за серпень 2011 року (вх.№
від 20.09.2011), яким зменшено суму
податкового зобов'язання з ПДВ за
серпень 2011 року на 39 998 грн.

В жовтні 2011 року подано розрахунок
коригування сум ПДВ до податкової
декларації за вересень 2011 року (вх.№
від 19.10.2011), яким зменшено суму
податкового зобов'язання з ПДВ за
вересень 2011 року на 412 грн.

Проаналізувавши дані автоматизованої
бази співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України, податковим органом
встановлено, що на момент написання
акта перевірки за позивачем
обліковується завищення податкового
кредиту в грудні 2010 року по
взаєморозрахунках з ДП
«Мирогощанський державний іподром» на
50 000,03 грн. При цьому, фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 до складу
податкового кредиту за січень 2011 року
включено податкову накладну № 228 від
02.12.2010 на суму 350 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 58
333,33 грн., виписану ДП «Мирогощанський
державний іподром». В реєстрі
отриманих податкових накладних дана
податкова накладна зареєстрована за №
16. Також, дану податкову накладну № 228
від.02.12.2010 позивач включив до
податкового кредиту в березні 2011 року,
в реєстрі отриманих податкових
накладних дана податкова накладна
зареєстрована за № 2.

У червні 2011 року позивачем подано
розрахунок коригування сум ПДВ до
податкової декларації за травень 2011
року (вх. № від 20.06.2011), яким
зменшено суму податкового кредиту з
ПДВ за травень 2011 року на 8 333 грн.,
оскільки відбулося повернення товару
ДП «Мирогощанський державний іподром»
на загальну суму 49 970 грн. (ПДВ - 8 333 грн.).

Отже, судами попередніх інстанцій
підтверджено позицію податкового
органу про те, що позивачем до
податкового кредиту двічі в січні та
березні 2011 року віднесено податкову
накладну № 228 від 02.12.2010 на загальну
суму 350 000,00 грн. (ПДВ - 58 333,33 грн.), що є
порушенням порядку формування
податкового кредиту відповідно до норм
Податкового кодексу України.

Отже, сума нарахування податкового
зобов'язання згідно оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення від
18.07.2012 № є обґрунтованою та не
підлягає скасуванню.

Щодо правомірності податкового
повідомлення-рішення від 18.07.2012 №
слід зазначити наступне.

Проведеною вибірковою перевіркою за
період з 01.01.2011 по 31.12.2011 встановлено
порушення вимог п.51.1 ст.51, пп. «б», «г»
п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України:
позивач за вказаний період не подавав
до Дубенської ОДПІ податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, а також сум нарахованого та
утриманого з них податку. При цьому, в
податкових розрахунках форми 1ДФ не
відображено дані про виплачені доходи
за надані послуги та виплачені доходи
фізичним особам-підприємцям за
придбаний у них товар за 2011 рік.

Згідно пп. «б-г» п.176.2 ст. 176 Податкового
кодексу України особи, які відповідно
до цього Кодексу мають статус
податкових агентів, зобов'язані:

б) подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

в) подавати на вимогу платника податку
відомості про суму виплаченого на його
користь доходу, суму застосованих
соціальних податкових пільг та суму
утриманого податку.

г) подавати органу державної
податкової служби інші відомості про
оподаткування доходів окремого
платника податку в обсягах та згідно з
процедурою, визначеною цим розділом та
розділом II цього Кодексу.

Позивачем не дотримано вказаних
правових норм. Але, зважаючи на приписи
п.6, п. 7 підрозділу 10 розділу XX
Перехідних положень Податкового
кодексу України, не застосовуються
фінансові санкції до платників податку
на прибуток підприємств та платників
податків, що перейшли на загальну
систему оподаткування, за порушення
податкового законодавства за
наслідками діяльності у
другому-четвертому календарних
кварталах 2011 року. Штрафні санкції за
порушення податкового законодавства
за період з 1 січня по 30 червня 2011 року
застосовуються у розмірі не більше 1
гривні за кожне порушення.

Судом встановлено, що позивач протягом
2010 року знаходився на спрощеній
системі оподаткування та був платником
єдиного податку, а з 01.01.2011 перейшов на
загальну систему оподаткування.

Відтак, податкове
повідомлення-рішення від 18.07.2012 №
підлягає скасуванню в частині
визначення штрафної (фінансової)
санкції в розмірі 509 грн.

Згідно норми п. 177.2 ст. 177 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового
кодексу України до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно із розділом III Податкового
кодексу України.

Згідно п. 138.1 ст. 138 розділу III
Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 статті 138 Податкового
кодексу України.

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг,
визначаються витратами того звітного
періоду, в якому визнано доходи від
реалізації таких товарів, виконаних
робіт, наданих послуг.

Нормою пп.139.1.12 п. 139.1 ст.139 Податкового
кодексу України передбачено, що
витрати, понесені у зв'язку із
придбанням товарів (робіт, послуг) та
інших матеріальних і нематеріальних
активів у фізичної особи-підприємця, що
сплачує єдиний податок, не
враховуються при визначенні
оподатковуваного доходу.

В порушення вказаних норм позивач
включив до складу витрат транспортні
послуги в сумі 12 960 грн. та собівартість
придбаних ТМЦ в сумі 27 283 грн., що
придбавались у фізичних
осіб-підприємців, які сплачували в 2011
році єдиний податок, в тому числі, у
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6
Тобто, позивач завищив витрати за 2011
рік на суму 40 243 грн.

За період з 01.01.2011 по 31.12.2011 позивачем
віднесено до складу витрат вартість
придбання товару, який відвантажено,
але станом на 01.01.2012 не оплачено на суму
3 283 597,67 грн., що є порушенням п.138.4 ст.138
Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується із
позицією суду апеляційної інстанції
про необхідність збільшення позивачу
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб- підприємців на
суму 563 534,25 грн.

Водночас, враховуючи приписи п.6, п. 7
підрозділу 10 розділу XX Перехідних
положень Податкового кодексу України,
не застосовуються фінансові санкції до
платників податку на прибуток
підприємств та платників податків, що
перейшли на загальну систему
оподаткування, за порушення
податкового законодавства за
наслідками діяльності у
другому-четвертому календарних
кварталах 2011 року, а штрафні санкції за
порушення податкового законодавства
за період з 1 січня по 30 червня 2011 року
застосовуються у розмірі не більше 1
гривні за кожне порушення. Наведене
підтверджує наявність у суду
апеляційної інстанції підстав для
скасування податкового
повідомлення-рішення № в частині
визначення штрафних (фінансових)
санкцій на суму 140 882,56 грн.

З урахуванням викладеного, доводи
касаційних скарг не дають підстав
вважати, що судом апеляційної
інстанції при винесенні постанови
порушено норми матеріального права чи
не дотримано норми процесуального
закону.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційні скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 та Дубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
залишити без задоволення.

2. Постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 05.08.2013 у справі № 2а/1770/4689/2012
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис) А.М.
Лосєв Судді:(підпис) Л.І. Бившева
(підпис) Т.М. Шипуліна