Справа № 163/1126/14-а
Суддя: Мосієвич І. В.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/1126/14-а
Провадження № 2-а/163/38/14
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2014 року
м. Любомль

Любомльський районний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді Мосієвича
І.В.,

при секретарі Костюк Р.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача Романюка
В.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Любомль справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
особи рішення якої оскаржується
головного лісничого Державного
підприємства "Любомльське лісове
господарство" Романюка В.М. про
визнання протиправною та скасування
постанови №37 від 15.04.2014 року про
накладення адміністративного
стягнення, передбаченого ч.1 ст.85
КУпАП,-

в с т а н о в и в :

До суду з адміністративним позовом
звернувся ОСОБА_1 до головного
лісничого Державного підприємства
"Любомльське лісове господарство"
Романюка Василя Миколайовича,
Волинського обласного управління
лісового та мисливського господарства
про визнання протиправною та
скасування постанови № 37 від 15.04.2014
року про притягнення до
адміністративної відповідальності за
порушення «Законодавства про охорону і
використання тваринного світу» та
накладення адміністративного
стягнення.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим,
що 15 квітня 2014 року постановою № 37
винесеною головним лісничим ДП
"Любомльське лісове господарство"
Романюком В.М. на нього накладено
стягнення у вигляді штрафу на суму 1530
грн.. З якої вбачається, що позивач
порушив п.3 ст. 20 Закону України «Про
мисливське господарство та полювання»,
та вчинив правопорушення, передбачене
ч.1 ст.85 КУпАП, оскільки, знаходився
близько 22 год. 00 хв. з нарізною зброєю
карабін ОП СВТ № НОМЕР_1 калібру 7,62 на
оглядовій вежі в урочищі «Гряда»
мисливських угідь РО УТМР. Дану
постанову вважає неправомірною,
оскільки 11.04.2014 року перебував в
урочищі «Гряда», де займався ремонтом
мисливських угідь та здійснював піший
обхід своєї території, тобто виконував
покладені на нього обов'язки,
передбачені статутом товариства, і
відповідно до вимог ст.39 Закону України
«Про мисливське господарство та
полювання» мав право, а полюванням не
займався. Також вважає, що враховуючи
вимоги ст. ст. 14, 245, 251, 256, 268, 280 КУпАП
ст.ст.9,70 КАС відповідач, який склав цей
протокол та виніс постанову, вийшов за
межі своїх повноважень і діяв всупереч
вимогам, які передбачені
законодавством України, а вказаний
протокол та постанова є незаконними,
оскільки у протоколі відсутнє його
пояснення, як особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності.

Із заперечень відповідача Романюка В.М.
проти позову ОСОБА_1 вбачається, що
згідно з Наказом директора по ДП
«Любомльський лісгосп» №72 від 11.04.2014
року «Про проведення рейду перевірки
дотримання природоохоронного
законодавства» з метою забезпечення
охорони державного лісового фонду, не
допущення самовільних рубок та
випадків браконьєрства було проведено
патрулювання мисливських угідь
Любомльської РДА лісових масивів
Мосирського лісництва з 11.04.2014 року по
13.04.2014 року рейдовою бригадою в складі
головного лісничого Романюка В.М.,
районного мисливствознавця ОСОБА_3 та
водія ОСОБА_4, під час якого у урочищі
«Гряда» було виявлено жителя м.
Любомль, ОСОБА_1, який спускався з
оглядової вежі, після чого в
останнього було виявлено карабін з
нічним прицілом і ріжка з набоями. Він
пред'явив лише посвідчення на зброю,
посвідчення, яке б підтверджувало, що
він працює єгерем на даній території
він пред'явити відмовився та будь-яких
інших документів які б підтверджували
його легітимність перебування у
вказаному лісовому масиві в нічний час
позивач не пред'явив. Писати особисто
пояснення до протоколу ОСОБА_1 також
відмовився, посилаючись на поганий
зір, проте пояснення було написано з
його слів відповідачем, однак ним
особисто викреслено в поясненні, що він
знаходився з нічним оптичним прицілом,
що стверджено його підписами на першій
та на другій сторінці і на пропозицію
поїхати додому і взяти окуляри ОСОБА_1
не погодився та згодом пообіцяв
приїхати в інший день для до оформлення
адміністративного протоколу. При цьому
пропонував відповідачу написати
протокол на його товариша ОСОБА_5, який
був поряд з ним на оглядові вишці, який
в свою чергу визнає вину і заплатить
штраф, і таким чином «заладити»
справу. Крім того, відповідач в своїх
запереченнях зазначив, що 29.04.2014 року на
зборах членів Любомльського РО УТМР
котрі були зібрані , крім інших питань
товариства по питанню (проступку)
ОСОБА_1, де 185 членів останнього
одноголосно проголосували про
звільнення ОСОБА_1 з посади єгеря та
виключення його з членів Любомльської
РО УТМР.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримав.

Відповідач позов не визнав з підстав
наведених у запереченні.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з протоколу № 34 від 11.04.2014
року про порушення правил користування
і охорони тваринного світу на
території України, складеного головним
лісничим ДП «Любомльське лісове
господарство» Романюком В.М. відносно
громадянина ОСОБА_1, про те, що останній
11 квітня 2014 року на території
мисливських угідь РО УТМР ур. »Гряда»
близько 22 год. 00 хв. знаходився на
оглядовій вежі з нарізною зброєю
карабін ОП СВТ НОМЕР_1 калібру 7,62,
дозвіл на зброю НОМЕР_2 виданий 01.02.2014 р.,
чим порушив п.3 ст.20 Закон України «Про
мисливське господарство та полювання»
та вчинив правопорушення, передбачене
ч.1 ст.85 КУпАпП.

При цьому, як зазначено в
протоколі, правопорушник від пояснень
та від підпису в останньому відмовився
в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
крім того йому роз'яснено права
передбачені ст.268 КУпАП, які зазначені в
протоколі та повідомлено останнього
про розгляд справи 15 квітня 2014 року в
приміщенні ДП «Любомльське ЛГ».

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі
про адміністративне правопорушення
зазначаються: дата і місце його
складення, посада, прізвище, ім'я, по
батькові особи, яка склала протокол;
відомості про особу, яка притягається
до адміністративної відповідальності
(у разі її виявлення); місце, час
вчинення і суть адміністративного
правопорушення; нормативний акт, який
передбачає відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
при наявності свідків і потерпілих
протокол може бути підписано також і
цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності,
від підписання протоколу, в ньому
робиться запис про це. Особа, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, має право подати
пояснення і зауваження щодо змісту
протоколу, які додаються до протоколу,
а також викласти мотиви свого
відмовлення від його підписання.

Таким чином, з огляду на
вищенаведене відповідачем правомірно
до вимог закону було складено
вищевказаний адміністративний
протокол, а позивачем використано його
право відмовитись від особистого
підпису та отримання копії останнього
та внести до нього свої зауваження, чим
не порушено його права передбачені
ст.ст.256 та 268 КУпАП.
Як вбачається з пояснення записаного
зі слів позивача ОСОБА_1 від 11.04.2014 року,
останній знаходився з нарізною зброєю
марки ОП СВТ НОМЕР_1, калібр 7,62 близько
22 год. 00 хв. на оглядовій вежі, що
знаходиться на території Любомльської
РО УТМР в урочищі «Гряда».

При цьому, як зазначив в судовому
засіданні відповідач Романюк В.М.,
позивач ОСОБА_1 посилаючись на поганий
зір відмовився власноручно написати
свої пояснення на місці вчинення
проступку. Також він не заперечує, що у
вступній частині бланку пояснення
помилково записав своє прізвище, ім'я
та по - батькові замість
правопорушника, оскільки було темно та
помилився в протоколі та згодом при
винесенні постанови щодо року
народження позивача, вказавши замість
правильного 1958, 1957 рік народження,
однак незважаючи на це ОСОБА_1 при
ознайомлені записаними з його слів
поясненнями, проставив свої особисті
підписи та викреслив слова з «нічним
оптичним прицілом», при цьому,
власноручно зазначивши в бланку
пояснення, що «перебував в обході на
оглядовій вежі». Крім того, відповідач
в судовому засіданні показав, що ОСОБА_1
при вставленні його особи надав
рейдовій бригаді, тільки дозвіл на
зброю, і будь яких інших документів які
б підтверджували його легітимність
(правомірність) знаходження в нічний
час на території мисливських угідь,
зокрема на вежі біля кормових полів не
представив. Разом з тим, під час
розмови, ОСОБА_1 просив скласти
протокол на його товариша ОСОБА_5, який
знаходився разом з ним на вежі.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото - і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото - і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

З постанови від 15.04.2014 року
винесеної відповідачем по справі
вбачається, що єгер Любомльського РО
УТМР порушив вимоги п.3 ст.20 Закону
України «Про мисливське господарство
та полювання» тим, що знаходився з
нарізною зброєю карабін ОПСВТ НОМЕР_1,
калібр 7,62 на оглядовій вежі в урочищі
«Гряда», чим вчинив правопорушення,
передбачене ч.1 ст.85 КУпАП та накладено
стягнення у виді 1530 грн.

Відповідно до вимог ч.2 ст.283 КУпАП
постанова повинна містити:
найменування органу (посадової особи),
який виніс постанову, дату розгляду
справи; відомості про особу, щодо якої
розглядається справа; опис обставин,
установлених при розгляді справи;
зазначення нормативного акта, який
передбачає відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення.

Беручи до уваги вищенаведене суд
не погоджується з доводами позивача, що
при винесенні постанови відповідачем
порушено вимоги закону, оскільки
постанова винесена законно та
обґрунтовано і стягнення накладено в
межах санкції ч.1 ст.85 КУпАП та в
присутності особи яка притягується до
адміністративної відповідальності.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
судовому засіданні повністю
підтвердили пояснення відповідача
Романюка В.М. а також те, що дійсно та
законно 11.04.2014 року перебували в рейді з
метою забезпечення охорони державного
лісового фонду, недопущення
самовільних рубок та випадків
браконьєрства, що стверджено наказом
№72 від 11.04.2014 року. При цьому свідок
ОСОБА_3 показав, що особисто тримав в
руках стрілецьку нарізну зброю з
оптичним нічним прицілом яка належала
ОСОБА_1, однак щоб не виникло ніяких
непорозумінь при застосуванні сили при
вилучені даної зброї повернув її
останньому. Крім того, в розмові з
позивачем в урочищі «Гряда» ОСОБА_1
пояснював ОСОБА_3 що він хотів «забити»
козлика.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 також пояснював, що він окрім
ремонту годівниць в обході, також
перебував у рейдовій бригаді з
товаришем ОСОБА_5 при цьому подавши
суду копії Наказу №6 від 09 липня 2013
року РО УТМР та списку рейдової бригади
в складі двох осіб. Однак вказані
докази судом не беруться до уваги,
оскільки вони спростовуються показами
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судовому
засіданні, які засвідчили, що кожен
рейд бригади по охороні мисливських
угідь РО УТМР повинен оформляється
відповідним Наказом голови РО УТМР, а
не єгерем особисто на підставі списку
членів бригади, в будь-який час. Факт
наявності відповідного Наказу в день
рейду згодом визнав і сам позивач
виступаючи в дебатах, при цьому
наполягаючи, що він знаходився в
обході 11.04.2014 року з метою ремонту
годівниць мисливських угідь, а тому
судом пояснення та доводи позивача та
свідка ОСОБА_5 до уваги не беруться
оскільки вони є суперечливими та не
послідовними.

При цьому, свідок ОСОБА_8 в
судовому засіданні також ствердив, що
ОСОБА_1 11.04.2014 року йому по питанню рейду
в мисливські угіддя до нього, як голови
РО УТМР, на передодні вказаної дати не
звертався і не дзвонив.

З Наказу №5 від 08.07.2013 року по
Любомльському РО УТМР «Про проведення
полювання у мисливський сезон 2013/2014
років на території угідь, закріплених
за Любомльською РО УТМР» вбачається, що
останній термін полювання в 2014 році на
лисицю закінчився 28 лютого 2014 року.

Відповідач по справі та свідок
ОСОБА_3 також пояснили та визнали, що на
усну просьбу голови Любомльської РО
УТМР по факту вчиненого
правопорушення ОСОБА_1 було передчасно
передано світлокопію не до кінця
оформленого адміністративного
протоколу для відому, оскільки в даній
організації відбувалось засідання
президії.

Натомість, як вбачається з
протоколу №1 від 15.04.2014 року президії
Любомльської РО УТМР по факту
вчиненого правопорушення ОСОБА_1
винесено рішення про недовіру єгерю
ОСОБА_1 про подальше перебування на
займаній посаді за яке проголосували з
шести членів президії, чотири - за, один
- утримався, один проти.
Відповідно до Наказу №2 від 15.04.2014 року
голови Любомльської РО УТМР ОСОБА_8
єгеря ОСОБА_1 тимчасово відсторонено
від виконання службових повноважень до
вияснення питань згідно протоколу в
суді згідно правового кола.

Як вбачається з протоколу від 29.04.2014
року загальних зборів членів
Любомльського РО УТМР котрі були
зібрані крім інших питань товариства
по питанню (проступку) ОСОБА_1, - 185
членів останнього одноголосно
проголосували про звільнення ОСОБА_1 з
посади єгеря та виключити його з членів
Любомльської РО УТМР за недовіру та як
злісного браконьєра.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Таким чином, беручи до уваги
викладене з урахуванням
проаналізованих доказів та
встановлених фактичних правовідносин
по справі, вимог КУпАП та показів
свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_4, які
достовірно ствердили винуватість
ОСОБА_10 в порушенні вимог п.3 ст.20 Закону
України «Про мисливське господарство
та полювання», та у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 85
КУпАП, суд приходить до висновку, щодо
правомірності прийнятого рішення
відповідачем справі, а тому постанову
№37 від 15.04.2014 року про визнання ОСОБА_1
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.85
КУпАП України та накладення стягнення,
слід визнати законною та
обґрунтованою, а тому в задоволенні
позову слід відмовити.

При цьому незначні недоліки
допущені відповідачем під час
провадження в адміністративній справі,
на які посилається позивач, жодним
чином не спростовують факту вчинення
правопорушення останнім, та не є
підставою для скасування вищевказаної
постанови.

Керуючись ст.ст. 9-11, 17, 158-163, 167, 171-2
КАС України, ч.1 ст.85 КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанову головного лісничого
Державного підприємства «Любомльське
лісове господарство» Романюка В.М. №37
від 15.04.2014 року про визнання ОСОБА_1
виним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.85
КУпАП України та накладення
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 1530,00 гривень, залишити
без змін.

Постанова суду є остаточна і
оскарженню не підлягає.

Головуючий : суддя
І.В. Мосієвич