Справа № 522/17913/13-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 522/17913/13-а

Категорія: 3.6 Головуючий в 1 інстанції:
Суворова О.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача -
Потапчука В.О.

суддів - Коваля
М.П.

- Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на постанову
Приморського районного суду м. Одеси
від 12 грудня 2013 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Одеської міської ради, треті особи -
Комунальне підприємство «Центр
екологічних проблем та ініціатив»,
Департамент екології та розвитку
рекреаційних зон про визнання
незаконною бездіяльності суб'єкта
владних повноважень та стягнення
матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду першої
інстанції із адміністративним позовом
до Одеської міської ради, у якому
просить визнати протиправною
бездіяльність Одеської міської ради у
частині не виконання нею обов'язків,
покладених на неї нормативно-правовими
та іншими актами, що визначають його
повноваження у сфері управлінської
діяльності, а саме невиконання вимог
ст. 24 Закону України «Про захист тварин
від жорстокого поводження», ст. 16
Закону України «Про захист населення
від інфекційних хвороб», п.п. 4, 6 Порядку
проведення заходів, необхідних
для скорочення чисельності тварин, які
становлять небезпеку, затвердженого
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України № 425 від 28 вересня 2010 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13 грудня 2010 року за №
1247/18542 , глав 1, 2, 4, 9 Програми охорони
тваринного світу та регулювання
чисельності безпритульних тварин у м.
Одесі на 2007-2015 роки, затвердженої
рішенням Одеської міської ради № 1388-V
від 4 липня 2007 року, що призвело до
порушення його права на охорону
здоров'я на сприятливе навколишнє
середовище, зобов'язати Одеську міську
раду виконати вимоги зазначених
нормативно-правових актів та вжити
дієвих заходів з відлову безпритульних
собак на території Приморського району
м. Одеси, стягнути з Одеської міської
ради на його користь компенсацію
спричиненої майнової шкоди в розмірі 89
гривень та моральної шкоди у розмірі
10000 гривень.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3
посилається на те, що 19 січня 2013 року
біля 14 год. 00 хв. на вул. Армійській у м.
Одесі його вкусила безпритульна
собака, у зв'язку із чим позивач був
вимушений звернутись до медичного
закладу за відповідною допомогою.
Позивач вважає, що даний інцидент
відбувся через бездіяльність Одеської
міської ради щодо виконання покладених
на неї законом функцій, у зв'язку із чим
бездіяльністю відповідача йому було
спричинено майнову та моральну шкоду.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 12 грудня 2013 року
відмовлено у задоволенні
адміністративного позову.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивачем подано
апеляційну скаргу у якій зазначено, що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою задовольнити
позовні вимоги позивача.

Сторони були сповіщені належним чином
про час і місце судового засідання, що
підтверджується письмовими доказами
наявними в матеріалах справи, сторони
до суду не прибули.

Відповідно до ч 4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а
також враховуючи те що в матеріалах
справи достатньо доказів для вирішення
справи, - дійшла висновку про
можливість розгляду справи за
відсутністю сторін по справі.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено що
19 січня 2013 року о 14 год. 00 хв. позивача на
вул. Армійській біля будинку № 10 вкусив
безнаглядний пес. В результаті укусу
він отримав тілесні ушкодження у
вигляді саден та підшкірної гематоми
правої голені. Після даного інциденту
позивач звернувся до медичних
закладів, де йому було надано медичну
допомогу та виконано протиінфекційні
процедури. Дані факти підтверджуються
медичними довідками від 19 січня 2013
року, виданої лікарем КУ «Міська
клінічна лікарня № 9 імені професора
О.І. Мінакова», від 22 січня 2013 року,
виданої лікарем КУ «Міська клінічна
лікарня № 3 імені професора Л.Й.
Алейнікової», актом обстеження № 202 від
24 січня 2013 року, виконаного Бюро
судово-медичної експертизи Управління
охорони здоров'я Одеської
облдержадміністрації, відмовними
матеріалами № 404 від 23 січня 2013 року та
№ 3114 від 15 травня 2013 року, наданими
Шевченківським ВМ Приморського РВ УМВС
України в Одеській області на
виконання ухвали суду від 15 жовтня 2013
року.

З відповіді КУ «Міська поліклініка № 6»
№ 735 від 3 грудня 2013 року, наданої на
виконання ухвали Приморського
районного суду від 19 листопада 2013 року,
вбачаєтся, що у КУ «Міська поліклініка
№ 6» за період 2012-2013 р.р. зареєстровано 11
звернень за медичною допомогою
пацієнтів, які отримали тілесні
ушкодження в результаті нападу на них
безхазяйних собак в районі вул.
Армійської, буд. № 8 та № 10.

Співробітниками КП «Центр екологічних
проблем та ініціатив» було розглянуто
звернення позивача № ТД 152373 від 24 січня
2013 року на телефон довіри Одеського
міського голови з приводу знаходження
безхазяйних тварин в районі вулиць
Армійської та Сегедської.
Співробітниками служби відлову
безхазяйних тварин було відловлено
собаку, яка доставлена до притулку,
стерилізована, отримала щеплення від
сказу та була повернена до
попереднього місця мешкання. Це
підтверджується листом КП «Центр
екологічних проблем та ініціатив» №
32/09-10 від 11 лютого 2013 року.

За наявних обставин, суд першої
інстанції не вбачає факту
бездіяльності Одеської міської ради з
приводу виконання обов'язків щодо
регулювання чисельності безпритульних
тварин у м. Одесі, оскільки Одеською
міською радою прийнята та фінансується
Програма охорони тваринного світу та
регулювання чисельності безпритульних
тварин у м. Одесі на 2007-2015 роки,
створений та функціонує служба відлову
безпритульних тварин.

Також суд першої інстанції вважає, що
не підлягає задоволенню вимога
позивача про зобов'язання Одеської
міської ради виконати вимоги
зазначених нормативно-правових актів
та вжити дієвих заходів з відлову
безпритульних собак на території
Приморського району м. Одеси з огляду
на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 4
Європейської хартії місцевого
самоврядування органи місцевого
самоврядування в межах закону мають
повне право вільно вирішувати будь-яке
питання, яке не вилучене із сфери
їхньої компетенції і вирішення якого
не доручене жодному іншому органу.
Враховуючи дану норму, а також гарантії
місцевого самоврядування, визначені
Конституцією України та законами
України, ніхто не може зобов'язати
колегіальний орган місцевого
самоврядування, прийняти будь-яке,
наперед визначене рішення, а суд може
лише зобов'язати орган місцевого
самоврядування розглянути окреме
конкретно визначене питання у
встановленому законом порядку.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що належним відповідачем
за заявленими позивачем вимогами є КП
«Центр екологічних проблем та
ініціатив», яке не є суб'єктом владних
повноважень, що виключає заміну
відповідача в межах адміністративної
юрисдикції, суд доходить до висновку
про необхідність відмови у позові,
роз'яснивши позивачеві право
звернутись до суду із відповідними
вимогами до КП «Центр екологічних
проблем та ініціатив» у порядку
цивільного судочинства.

Колегія суддів не може погодитись з
такими висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Конституції
України, кожен має право на безпечне
для життя і здоров'я довкілля та на
відшкодування завданої порушенням
цього права шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
«Про захист населення від інфекційних
хвороб», захист населення від
інфекційних хвороб, спільних для
тварин і людей (зооантропонозних
інфекцій), забезпечується проведенням
ветеринарно-санітарних,
протиепізоотичних, профілактичних і
протиепідемічних заходів під час
догляду за тваринами, виробництва,
переробки та реалізації продукції
тваринництва, дотриманням усіма
господарюючими суб'єктами вимог
ветеринарних, санітарно-гігієнічних і
санітарно-протиепідемічних правил і
норм, а також контролем місцевих
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування за їх
дотриманням. З метою запобігання
виникненню та поширенню
зооантропонозних інфекцій серед людей
місцеві органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування:
затверджують комплексні програми і
плани профілактики та боротьби з цими
інфекціями; затверджують правила
утримання тварин у домашніх умовах,
виділяють і облаштовують на територіях
населених пунктів місця для їх
вигулювання, забезпечують відлов,
тимчасове утримання та регулювання
чисельності бродячих тварин;
забезпечують систематичне проведення
дератизації на територіях населених
пунктів, у місцях масового відпочинку
населення та рекреаційних зонах.

У відповідності до п.п. 4, 6 Порядку
проведення заходів, необхідних для
скорочення чисельності тварин, які
становлять небезпеку, затвердженого
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України № 425 від 28 вересня 2010 року,
регулюванню чисельності підлягають
безпритульні тварини, які: заподіюють
шкоду компонентам природного
середовища, життю, здоров'ю та майну
громадян, майну юридичних осіб;
заподіюють шкоду сільському, лісовому,
мисливському і (або) рибному
господарству; завдають клопоту
мешканцям населених пунктів; створюють
загрозу чи перешкоджають
транспортному руху, функціонуванню
ліній електромережі, промислових і
військових об'єктів; народилися з
відхиленнями у фізичному розвитку,
хворі або є носіями збудників хвороб,
небезпечних для життя і здоров'я інших
тварин чи людей; чисельність яких
загрожує санітарно-епідеміологічному
благополуччю населення; створюють
загрозу виникнення епізоотій.

Безпритульні тварини підлягають
вилову. Подальше обстеження виловлених
безпритульних тварин, проведення
процедур з ними і вирішення питання
власності на них здійснюються
відповідно до вимог статті 24 Закону
України «Про захист тварин від
жорстокого поводження».

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 24 Закону України «Про
захист тварин від жорстокого
поводження», собаки, незалежно від
породи, належності та призначення, у
тому числі й ті, що мають нашийники з
номерними знаками і намордники, але
знаходяться без власника на вулицях,
площах, ринках, у скверах, садах, на
бульварах, пляжах, у громадському
транспорті, дворах та інших
громадських місцях, вважаються
безпритульними і підлягають вилову.

Для забезпечення вилову та тимчасової
ізоляції собак, котів та інших домашніх
тварин органами місцевого
самоврядування можуть створюватися
комунальні служби або підприємства з
питань утримання та поводження з
тваринами в населених пунктах
відповідно до місцевих програм
регулювання чисельності тварин у
населених пунктах.

З метою впровадження принципів захисту
тварин від жорстокого поводження та
гуманного ставлення до них, Одеською
міською радою було прийнято рішення №
1388-V від 4 липня 2007 року, яким було
затверджено Програму охорони
тваринного світу та регулювання
чисельності безпритульних тварин у м.
Одесі на 2007-2015 роки.

Відповідно до п. 1 розділу VІІI
«Організація управління та контролю за
ходом виконання Програми», служба
відлову безпритульних тварин
організується на базі комунального
підприємства «Центр екологічних
проблем та ініціатив». Вилов
безпритульних тварин проводиться
співробітниками служби відлову з
дотриманням принципів гуманності і
відповідно до цієї Програми та
існуючого законодавства. Заборонена
діяльність інших організацій і осіб, у
тому числі, приватних, стосовно вилову
і знищення безпритульних тварин.
Загальне керівництво службою відлову,
вирішення проблем, що виникають під час
вилову та транспортування тварин,
координація робіт з вилову та
співпраця з БУ «Притулок для захисту і
допомоги безпритульним тваринам» (далі
Притулок) покладається на начальника
служби відлову. Начальник служби
відлову призначається наказом
директора КП «Центр екологічних
проблем та ініціатив».

Таким чином, обов'язок щодо відлову
безпритульних тварин було покладено на
службу відлову безпритульних тварин,
яка є структурним підрозділом КП
«Центр екологічних проблем та
ініціатив».

Відповідно до розділу ІІ Програми
охорони тваринного світу та
регулювання чисельності безпритульних
тварин у м. Одесі на 2007-2015 роки, її
фінансування здійснюється за рахунок
місцевого бюджету, а головним
розпорядником коштів являється
Управління екологічної безпеки
Одеської міської ради.

Відповідно до р.1 п.1.1 Положення про
Управління екології та розвитку
рекреаційних зон Одеської міської
ради, затвердженого рішенням Одеської
міської ради №384-VI від 28.02.2011 року
Управління екології та розвитку
рекреаційних зон Одеської міської ради
являється виконавчим органом Одеської
міської ради та правонаступником
Управління екологічної безпеки
Одеської міської ради.

Згідно з п. 3.3 рішення Одеської міської
ради № 2747-VI від 19.02.2013 року «Про
затвердження структури виконавчих
органів, загальної чисельності апарату
Одеської міської ради і її виконавчих
органів в новій редакції»,
найменування Управління екології та
розвитку рекреаційних зон Одеської
міської ради було змінено на
Департамент екології та розвитку
рекреаційних зон.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить висновку, що оскільки КП
«Центр екологічних проблем та
ініціатив» підпорядковане
Департаменту екології та розвитку
рекреаційних зон та фінансування
здійснюється за рахунок місцевого
бюджету, то висновок суду першої
інстанції, що належним відповідачем за
заявленими позивачем вимогами є КП
«Центр екологічних проблем та
ініціатив», яке не являється суб'єктом
владних повноважень є помилковим.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за можливе визнати протиправною
бездіяльність Одеської міської ради у
частині не виконання нею обов'язків,
покладених на неї нормативно-правовими
та іншими актами, що визначають її
повноваження у сфері управлінської
діяльності, а саме невиконання вимог
ст. 24 Закону України «Про захист тварин
від жорстокого поводження», ст. 16
Закону України «Про захист населення
від інфекційних хвороб», п.п. 4, 6 Порядку
проведення заходів, необхідних для
скорочення чисельності тварин, які
становлять небезпеку, затвердженого
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України № 425 від 28 вересня 2010 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13 грудня 2010 року за №
1247/18542 , глав 1, 2, 4, 9 Програми охорони
тваринного світу та регулювання
чисельності безпритульних тварин у м.
Одесі на 2007-2015 роки, затвердженої
рішенням Одеської міської ради № 1388-V
від 4 липня 2007 року, що призвело до
порушення права ОСОБА_3 на охорону
здоров'я та на сприятливе навколишнє
середовище.

Колегія суддів з приводу задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 в частині
компенсації спричиненої майнової
шкоди в розмірі 89 гривень та моральної
шкоди у розмірі 10000 гривень зазначає
наступне:

Відповідно до ст. 56 Конституції України
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Колегія суддів з матеріалів справи
вбачає товарний чек, згідно якого
позивач має право на відшкодування
матеріальної шкоди в розмірі 89,00 грн.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Колегія суддів вважає, що позивачу за
даних обставин була спричинена
моральна шкода, яка виразилась у
порушенні планів позивача,
необхідності проходити медичні
обстеження, витрачати час на пошуки
собаки, що на рівні з фізичним болем
викликало тяжкі душевні переживання за
свій стан здоров'я. З огляду на
зазначене, колегія суддів вважає що
наслідки бездіяльності відповідача
спричинили моральну шкоду, що нанесена
позивачу та приходить висновку про
наявність права у ОСОБА_3 на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення його прав
в сумі 3000,00 (три тисячі) грн.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; 3) невідповідність
висновків суду обставинам справи; 4)
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Враховуючи, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
права та висновки суду не відповідають
обставинам справи, колегія суддів
дійшла до висновку про необхідність
скасування оскаржуваної постанови та
ухвалення нової, якою задовольнити
позовні вимоги позивача.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 207 КАС
України, ст. 22,1166 ЦК України колегія
суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 12 грудня 2013 року по справі
за адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Одеської міської ради, треті особи -
Комунальне підприємство «Центр
екологічних проблем та ініціатив»,
Департамент екології та розвитку
рекреаційних зон про визнання
незаконною бездіяльності суб'єкта
владних повноважень та стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -
скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Одеської міської ради, треті особи -
Комунальне підприємство «Центр
екологічних проблем та ініціатив»,
Департамент екології та розвитку
рекреаційних зон про визнання
незаконною бездіяльності суб'єкта
владних повноважень та стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -
задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Одеської міської ради у частині не
виконання нею обов'язків, покладених на
неї нормативно-правовими та іншими
актами, що визначають її повноваження у
сфері управлінської діяльності, а саме
невиконання вимог ст. 24 Закону України
«Про захист тварин від жорстокого
поводження», ст. 16 Закону України «Про
захист населення від інфекційних
хвороб», п.п. 4, 6 Порядку проведення
заходів, необхідних для скорочення
чисельності тварин, які становлять
небезпеку, затвердженого наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України № 425 від
28 вересня 2010 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13 грудня
2010 року за № 1247/18542 , глав 1, 2, 4, 9 Програми
охорони тваринного світу та
регулювання чисельності безпритульних
тварин у м. Одесі на 2007-2015 роки,
затвердженої рішенням Одеської
міської ради № 1388-V від 4 липня 2007 року,
що призвело до порушення права ОСОБА_3
на охорону здоров'я на сприятливе
навколишнє середовище.

Зобов'язати Одеську міську раду
виконати вимоги зазначених
нормативно-правових актів та вжити
дієвих заходів з відлову безпритульних
собак на території Приморського району
м. Одеси.

Стягнути з Одеської міської ради на
користь ОСОБА_3 компенсацію
спричиненої майнової шкоди в розмірі
89,00 ( вісімдесят дев'ять) гривень та
моральної шкоди в розмірі 3000,00 (три
тисячі) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді
Коваль М.П.

Семенюк Г.В.