Справа № 817/899/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/800/31940/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко О.В.,
Леонтович К.Г. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Дубровицькому районі
Рівненської області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 27 травня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Дубровицькому районі
Рівненської області про визнання
протиправним дій та скасування вимоги,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області, в якому просив: визнати
протиправними дій відповідача з
приводу нарахування позивачу боргу зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з 01
січня 2012 року по 31 грудня 2012 року та
направлення вимоги по сплаті боргу від
20лютого 2013 року №Ф 30/01; скасувати
вимогу №Ф 30/01 від 20 лютого 2013 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
позивач, як фізична особа-підприємець
та пенсіонер за віком звільнений від
сплати за себе єдиного внеску, а відтак
вимога відповідача про сплату боргу є
протиправною та підлягає скасуванню.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03 липня 2013
року, позовні вимоги задоволено
частково: скасовано вимогу відповідача
про сплату боргу №Ф 30/01 від 20 лютого 2013
року.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, Управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, позивач є
фізичною особою-підприємцем, що
здійснює підприємницьку діяльність з 01
січня 2012 року із застосуванням
спрощеної системи оподаткування.
Позивач також є пенсіонером за віком та
отримує пенсію згідно із Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" із
зниженням пенсійного віку.

20 лютого 2013 року відповідачем прийнято
вимогу № Ф 30/01 про сплату боргу зі
сплати єдиного внеску, штрафів та пені
станом на 01 лютого 2013 року в розмірі 4
572,42 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суди першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що позивач є
пенсіонером, а відтак не зобов'язаний
сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до частини четвертої статті
4 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" в
редакції, яка діє з 6 серпня 2011 року,
фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Стаття 9 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлює наступні види
пенсійних виплат 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Разом з тим, статтею 55 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визначено,
що особам, які працювали або проживали
на територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Згідно матеріалів справи позивач
отримує пенсію за віком, призначену зі
зниженням пенсійного віку на підставі
ст.55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" як особа, яка потерпіла
від Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, в даному випадку положення
ст. 55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" потрібно розуміти в
контексті з положеннями ст.26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

В матеріалах справи відсутні докази
про добровільну реєстрацію у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, а тому суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, що вимога №Ф
30/01 від 20 лютого 2013 року про сплату
боргу з єдиного внеску підлягає
скасуванню.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
15 квітня 2014 року №21-25а14.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 27 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-240 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:

з оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша