Справа № 805/2387/14
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабаш Г.П.
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року справа №805/2387/14

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів: судді-доповідача Гімона М.М.,
суддів Арабей Т.Г., Василенко Л.А., при
секретарі судового засідання Варчук
О.М., за участю позивача ОСОБА_2,
розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року у справі № 805/2387/14 за позовом
ОСОБА_2 до Володарської районної
державної адміністрації Донецької
області про зобов'язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н О В И
В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Володарської районної державної
адміністрації Донецької області, в
якому просив зобов'язати відповідача
надати йому дозвіл на розробку проекту
землеустрою відносно організації
території земельних часток паїв із
земель сільськогосподарського
призначення (пасовищ) розташованих на
території Тополинської сільської ради
для передачі у власність та
встановлення меж в натурі земельних
ділянок в розмірі земельної частки
(паю).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року у задоволені позову ОСОБА_2 до
Володарської районної державної
адміністрації Донецької області про
зобов'язання вчинити певні дії було
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції позивачем подана
апеляційна скарга, в якій він просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Посилається на неповне встановлення
судом обставин, що мають значення для
вирішення справи.

В судовому засіданні позивач просив
апеляційну скаргу задовольнити та
постанову суду першої інстанції
скасувати. Зазначив, що як власник
права на земельну частку (пай)
звернувся до відповідача із заявою про
надання згоди на розробку проекту
землеустрою тієї частини земель
(пасовища) КСП «Первомайська
птахофабрика», які залишились не
розпайованими, з метою реалізації
свого права на отримання в натурі
належної йому земельної частки.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, в наданих
запереченнях на апеляційну скаргу,
просив розглянути справу за
відсутності його представника. На
апеляційну скаргу відповідачем були
надані заперечення, в яких він
посилається на те, що до компетенції
райдержадміністрації віднесені
повноваження по розпорядженню землями
державної власності згідно ч. 3 ст. 122
Земельного кодексу України, а
витребувана позивачем земельна
ділянка, згідно відомостей відділу
Держземагенства у Володарському
районі Донецької області належить до
спільної часткової власності громадян,
розпорядження якою за приписами ст. 88
Земельного кодексу України
здійснюється за згодою всіх
співвласників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення позивача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити, а
постанову суду першої інстанції
скасувати з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що рішенням Тополинської
сільської ради Донецької області від
15.12.1995 року затверджений проект
роздержавлення та приватизації земель
колективного сільськогосподарського
підприємства «Первомайська
птахофабрика» (далі КСП), земельна
ділянка загальною площею 6089,5 га
передана у власність КСП та виданий
державний акт на право колективної
власності на землю від 17.01.1996 серії ДН
ВД №000017.

З сертифікатів на право на земельну
частку (пай) ДН № 0193105, ДН № 0193122, ДН №
0243945 вбачається, що позивачем на
підставі договорів купівлі-проваджу
було набуто право на 3 земельні ділянки
по 6,69 умовних гектарів, які перебувають
у колективній власності КСП
«Первомайська птахофабрика».

Рішенням Тополинської сільської ради
від 23.03.2001 №ІІІ-18/127 ухвалений проект
реформування КСП "Первомайська
птахофабрика", згідно з яким площа
сільськогосподарських угідь становить
5266,3 га, в тому числі ріллі 4601,4 га,
пасовищ 664,9 га (а.с.36-37).

На підставі рішення Тополинської
сільської ради Володарського району
Донецької області від 23.06.2001 року №
ІІІ-ХІХ-141 було затверджено схему
поділу земель колективної власності на
земельні частки (паї) членів КСП.

Розпорядженням голови Володарської
райдержадміністрації від 26.06.2001 року №
270 "Про затвердження схеми розподілу
земель колективної власності на
земельні частки (паї) КСП "Первомайська
птахофабрика" на підставі рішення
Тополинської сільської ради
Володарського району Донецької
області від 23.06.2001 року № ІІІ-ХІХ-141 була
затверджена схема поділу земель
колективної власності на земельні
частки, яка передбачала розподіл ріллі
на 824 земельні частки (паї). Пунктом 2
цього Розпорядження передбачено, що
землі багаторічних насаджень, сіножаті
та пасовищ залишені без поділу на
земельні частки (паї) в приватній
спільній частковій власності
співвласників.

Позивачу у 2001 році на підставі рішення
Тополинської сільської ради
Володарського району Донецької
області від 23.06.2001 року № ІІІ-ХІХ-141
було видано 3 Державні акти на право
приватної власності на землю: серія
ІV-ДН № 065856 від 03.09.2001 р. серія ІV-ДН № 065855
від 03.09.2001 р. серія IV- ДН № 065853 від 03.09.2001
р. із земель КСП «Первомайська
птахофабрика» на території
Тополинської сільської ради
Володарського району Донецької
області для ведення товарного
сільгоспвиробництва.

Згідно інформації Відділу
Держземагенства у Володарському
районі Донецької області від 07.02.2014
року №667 (а.с. 35), в результаті розподілу
земель колективної власності на
земельні частки (паї) КСП, власники
земельних сертифікатів отримали
державні акти на земельні ділянки на
ріллю, а землі багаторічних насаджень,
сіножаті та пасовищ залишені без
поділу на земельні частки в приватній
спільній частковій власності
співвласників, але до теперішнього
часу правовстановлюючі документи про
право спільної власності не оформлено.
За таких обставин за даними державної
статистичної звітності про наявність
земель та розподіл їх за власниками
земель, землекористувачами, угіддями
(форма 6зем) ці землі площею 664,9 га
обліковуються у приватній власності
громадян, власників земельних часток
(паїв) без оформлення права на землю, як
землі сільськогосподарського
призначення.

З довідки Відділу Держземагенства у
Володарському районі Донецької
області від 21.03.2014 р. № 1546 (а.с. 36), та
довідки Відділу Держземагенства у
Володарському районі Донецької
області від 06.11.2013 року № 4930 вбачається,
що згідно з розпорядженням голови
Володарської районної державної
адміністрації від 26.06.2001 р. № 270 землі
багаторічних насаджень, сіножатей,
пасовищ були залишені без поділу на
земельні частки (паї) в приватній
спільній частковій власності
співвласників КСП «Первомайська
птахофабрика». За даними державної
статистичної звітності про наявність
земель та розподіл їх за власниками
земель, землекористувачами, угіддями
(форма-6 зем), зазначені вище землі
багаторічних насаджень, сіножатей,
пасовищ загальною площею 664,90 га
обліковуються у рядках 19, 20 -
невитребувані паї.

14.07.2013 року позивач звернувся до голови
Володарської райдержадміністрації із
заявою про надання дозволу на розробку
землеустрою відносно організації
території земельних часток паїв із
земель сільськогосподарського
призначення (пасовищ) розташованих на
території Тополинської сільської ради
для передачі у власність та
встановлення меж в натурі земельних
ділянок в розмірі земельної частки
(паю). До заяви позивачем було надано
копію державного акту про право
колективної власності від 17.01.1996 серії
ДН ВД №000017, виданий КСП.

Розпорядженням голови Володарської
райдержадміністрації від 07.02.2014 року №
25 йому було відмовлено у наданні
вищезазначеного дозволу. Підставою для
відмови у наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою відповідачем з
посиланням на ч. 3 ст. 122 Земельного
кодексу України зазначена відсутність
компетенції по розпорядженню спірними
землями, які перебувають у спільній
власності осіб.

Вказані обставини знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Крім того, на підставі довідки
Виконавчого комітету Тополинської
сільської ради № 40 від 22.11.2001 р. (а.с. 12)
встановлено, що мешканцям Тополинської
сільської ради, що має право на
земельну частку (пай) належить 0,94 га
пасовищ.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції погодився з
позицією відповідача та зазначив, що
згідно ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу
України до компетенції
райдержадміністрації віднесені
повноваження по розпорядженню землями
державної власності, а витребувана
позивачем земельна ділянка належить до
приватної власності громадян, тому у
відповідності до ст. 88 Земельного
кодексу України володіння,
користування та розпорядження цими
землями здійснюються за згодою всіх
співвласників згідно з договором, а у
разі недосягнення згоди - у судовому
порядку. За таких обставин відповідач
обґрунтовано відмовив у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову в задоволені позову з
наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, спірна земельна ділянка, на
отримання якої позивач бажає
реалізувати своє право на земельну
частку (пай), входить до складу земель,
які на першому етапі реформування
земельних відносин на підставі
Державного акту на право колективної
власності на землю від 17.01.1996 серії ДН
ВД №000017 були передані у колективну
власність КСП «Первомайська
птахофабрика».

Також встановлено, що на другому етапі
реформування земельних відносин в 2001
році було проведено паювання із
виділом в натурі на місцевості та
оформленням державних актів про право
власності на земельні ділянки лише
частини сільськогосподарських земель,
що були передану у колективну
власність КСП, а саме 4601,4 га ріллі, в той
час як інша частина земель сіножать і
пасовищ - 664,9 га - досі залишені не
розпайованими між власниками
земельних сертифікатів та
обліковуються у приватній власності
громадян, власників земельних часток
(паїв) без оформлення права на землю як
не витребувані паї.

Відмовляючи у задоволенні заяви
позивача, відповідач своє рішення
обґрунтував тим, що він не має
компетенції на вирішення цього
питання, оскільки спірні землі не
перебувають у державній власності. При
цьому питання щодо наявності у
позивача права на спірну земельну
ділянку не вирішувалось.

З прийняттям Земельного кодексу
України 25 жовтня 2001 року № 2768-III 25
жовтня 2001 року № 2768-III, право власності
та право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації (ч. 1 ст. 125).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного
кодексу України, право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами.

Тобто, відповідно до положень
вищенаведених норм, право власності на
земельну ділянку виникає з моменту
отримання державного акта на землю та
його державної реєстрації.

Як зазначалося вище, після проведення
першого етапу реформування спірні
земельні ділянки площею 664,9 га
залишилися не розпайованими і окремо
на них право власності у передбаченому
Земельним кодексом України порядку ні
ким не оформлено, а тому ні у кого не
виникло. Ця частина земель КСП
обліковується як землі колективної
власності громадян, оскільки щодо них
не був завершений процес виділення
часток в натурі (паювання).

Таким чином, мотиви, з яких виходив
відповідач при винесенні
розпорядження від 07.02.2014 року № 25 та які
суд першої інстанції вважав
правомірними, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки до
оформлення та державної реєстрації
права спільної часткової власності у
передбаченому ЗК України порядку до
спірних правовідносин не може
застосовуватись правовий режим,
передбачений ст. 88 ЗК України.

Організаційні та правові засади
виділення власникам земельних часток
(паїв) земельних ділянок у натурі (на
місцевості) із земель, що належали
колективним сільськогосподарським
підприємствам, сільськогосподарським
кооперативам, сільськогосподарським
акціонерним товариствам на праві
колективної власності, а також порядок
обміну цими земельними ділянками,
визначені Закон України «Про порядок
виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок власникам земельних
часток (паїв)» від 5 червня 2003 року № 899-IV
(далі Закон № 899). Вказаний Закон на час
виникнення спірних правовідносин є
чинним та, крім іншого, він визначає
повноваження та компетенцію районних
державних адміністрацій щодо
виділення власникам земельних часток
(паїв) земельних ділянок у натурі (на
місцевості) із земель, що належали
колективним сільськогосподарським
підприємствам.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 899, право
на земельну частку (пай) мають
громадяни та юридичні особи України,
які відповідно до законодавства
України набули право на земельну
частку (пай).

Стаття 2 Закону № 899 визначає, що
основним документом, що посвідчує
право на земельну частку (пай), є
сертифікат на право на земельну частку
(пай), виданий районною (міською)
державною адміністрацією.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, право позивача на частину у
спірній земельній ділянці (664,90 га)
підтверджується сертифікатами на
право на земельну частку (пай) ДН № 0193105,
ДН № 0193122, ДН № 0243945. До теперішнього
часу це право позивача залишається не
реалізованим через те, що виділення в
натурі земельних ділянок із залишеної
без розподілу частини земель КСП
проведено не було.

Оригінали зазначених сертифікатів, у
зв'язку з видачею позивачу державних
актів серія ІV-ДН № 065856 від 03.09.2001 р.
серія ІV-ДН № 065855 від 03.09.2001 р.. серія IV-
ДН № 065853 від 03.09.2001 р. на частину земель
(ріллі) КСП, паювання яких було
проведено раніше, знаходяться у
відділі Держземагенства у
Володарському районі Донецької
області.

З доводами відповідача про те, що з
видачею позивачу державних актів на
частину земель, на які позивач має
право, втрачають дійсність, погодитись
не можна, оскільки їх дійсність
припиняється з часу отримання
державних актів на всі частини земель,
право на які посвідчує сертифікат на
право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 3 Закону № 899,
підставами для виділення земельних
ділянок у натурі (на місцевості)
власникам земельних часток (паїв) є
рішення відповідної сільської,
селищної, міської ради чи районної
державної адміністрації.

Особи, власники сертифікатів на право
на земельну частку (пай), які виявили
бажання одержати належну їм земельну
частку (пай) в натурі (на місцевості),
подають до відповідної сільської,
селищної, міської ради чи районної
державної адміністрації заяву про
виділення їм земельної частки (паю) в
натурі (на місцевості).

Земельна частка (пай) виділяється її
власнику в натурі (на місцевості), як
правило, однією земельною ділянкою. За
бажанням власника земельної частки
(паю) йому можуть бути виділені в натурі
(на місцевості) дві земельні ділянки з
різним складом сільськогосподарських
угідь (рілля, багаторічні насадження,
сінокоси або пасовища).

У разі подання заяв про виділення
земельних часток (паїв) у натурі (на
місцевості) більшістю власників
земельних часток (паїв) у межах одного
сільськогосподарського підприємства
відповідна сільська, селищна, міська
рада чи районна державна адміністрація
приймає рішення про розробку проекту
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв).

Статтею 5 Закону України № 899
передбачено, що рішення щодо виділення
в натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв) за межами населених пунктів
приймають районні державні
адміністрації.

Положення наведених норм свідчать про
те, що позивач має право на виділ в
натурі належної йому частини спірної
ділянки (паю), право на яку
підтверджується сертифікатом, для
реалізації цього права потрібно
здійснити розробку проекту
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв), а
повноважним органом, який наділений
вирішувати це питання є відповідна
сільська, селищна, міська рада чи
районна державна адміністрація.

В той же час, виходячи з того, що рішення
відповідача про відмову в задоволенні
заяви ґрунтувалось на невірному
висновку про відсутність компетенції,
але по суті спірних правовідносин
відповідачем заява не була розглянута,
а суд не може перебирати на себе
повноваження, віднесені до компетенції
районної державної адміністрації у
сфері земельних відносин, вірним та
достатнім способом захисту порушених
прав позивача у даних правовідносинах
є зобов'язання відповідного органу
розглянути заяву позивача по суті у
передбаченому законодавством порядку.

Таким чином, Володарська районна
державна адміністрація Донецької
області, до повноважень якої належить
питання розпорядження землею за межами
населених пунктів відповідно до ч. 3 ст.
122 Земельного кодексу України,
зобов'язана з використанням наданих
ст.5 Закону № 899 спеціальних
повноважень та у передбаченому Законом
№ 899 порядку розглянути заяву позивача
по суті та вирішити питання про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Виходячи з того, що під час розгляду
справи суд апеляційної інстанції
встановив, що права позивача порушені у
зв'язку із прийняттям відповідачем
розпорядження від 07.02.2014 року № 25 і про
скасування вказаного рішення
позивачем позовних вимог не
заявлялось, але без цього захист прав
позивача є неможливим, колегія суддів
вважає за необхідним вийти за межі
позовних вимог та для повного захисту
прав, свобод та інтересів позивача
скасувати розпорядження голови
Володарської райдержадміністрації від
07.02.2014 року № 25, яким позивачу було
відмовлено у наданні вищезазначеного
дозволу та зобов'язати відповідача
розглянути заяву ОСОБА_2 про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв) із
земель колишнього КСП «Первомайська
птахофабрика» (землі багаторічних
насаджень, сіножатей та пасовищ), що
були залишені нерозподіленими
відповідно до вимог Закону України
«Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)».

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції при розгляді справи дійшов
висновків, що не відповідають
обставинам справи, та припустив
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, тому постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню.

При звернення до суду позивачем
понесені судові витрати на сплату
судового збору за подання позову та
апеляційної скарги в сумі 105,36 грн.
Виходячи з того, що вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню, на
його користь підлягає стягненню
частина понесених ним судових витрат в
розмірі 52,68 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 198, п.3, 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В
И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року у справі № 805/2387/14 за позовом
ОСОБА_2 до Володарської районної
державної адміністрації Донецької
області про зобов'язання вчинити певні
дії скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Володарської районної державної
адміністрації Донецької області про
зобов'язання вчинити певні дії
задовольнити частково.

Скасувати розпорядження голови
Володарської районної державної
адміністрації Донецької області № 25
від 07.02.2014 року «Про відмову у наданні
дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту
землеустрою відносно організації
території земельних часток (паїв) із
земель запасу сільськогосподарського
призначення (пасовищ)».

Зобов'язати Володарську районну
державну адміністрацію Донецької
області розглянути заяву ОСОБА_2 про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв) із
земель колишнього КСП «Первомайська
птахофабрика» (землі багаторічних
насаджень, сіножатей та пасовищ), що
були залишені нерозподіленими,
відповідно до вимог Закону України
«Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)».

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з
Державного бюджету України судові
витрати в сумі 52,68 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі.

У повному обсязі постанова виготовлена
03 червня 2014 року.

Колегія суддів
М.М. Гімон

Т.Г. Арабей

Л.А. Василенко