Справа № 826/10797/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2014 р. м. Київ
К/800/64695/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:
Вербицької О.В.

суддів:
Маринчак Н.Є.

Муравйова ОВ..

за участю секретаря:
Горголь І.С.

представників:

позивача: Мазур В.В., Мельник Т.С.

відповідача: Безручко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.11.2013 року

у справі № 826/10797/13-а

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Джапан продукт»
доДержавної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
провизнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Джапан продукт»
(далі по тексту - позивач, ТОВ «Джапан
продукт») звернулось з позовом до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві (далі
по тексту - відповідач, ДПІ) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
19.08.2013 року в задоволенні позовних
вимог ТОВ «Джапан продукт» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.11.2013 року
скасовано постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
19.08.2013 року. Прийнято нову постанову,
якою адміністративний позов
задоволено.

Відповідач, не погоджуючись з
вищевказаним рішенням суду
апеляційної інстанції, оскаржив його у
касаційному порядку, просить скасувати
з мотивів порушення норм матеріального
та процесуального права та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ
«Джапан продукт», посилаючись на те, що
суд апеляційної інстанції не допустив
порушень норм матеріального та
процесуального права, просить
касаційну скаргу ДПІ залишити без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представників сторін, дослідивши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, суд касаційної
інстанції дійшов висновку щодо
наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДПІ проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на додану вартість
ТОВ «Джапан продукт» в частині
декларування р.24 «Залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду» у розмірі 5 198 173,00
грн. за грудень 2012 року, за результатами
якої складено акт від 05.02.2013 року №
55/15.5-61.

В акті перевірки зазначено, що
позивачем порушено п. 200.4 ст. 200
Податкового кодексу України, пп. 4.6.4. пп.
4.6.5. розділу V пп. 14.2 розділу ІІІ Порядку
№1492 «Порядок заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість» (далі - Порядок №1492).

На підставі висновків, що викладені в
акті перевірки, ДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення від 19.02.2013 року №
, яким ТОВ «Джапан продукт»
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість на 2 283
649 грн.

Суд апеляційної інстанції визнав
необґрунтованими такі висновки
податкового органу, з чим погоджується
суд касаційної інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) (в редакції, чинній на час
спірних правовідносин) податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п. 200.1. ст. 200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.2 ст. 200 ПК України
передбачено, що при позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом.

Згідно п. 200.3.ст. 200 ПК України при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК
Українипередбачено, що якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до п. 4.6.4. розділу V Порядку №
1492 (який був чинний на момент
виникнення спірних правовідносин),
якщо в наступному звітному податковому
періоді різниця між сумою податкових
зобов'язань і сумою податкового
кредиту з урахуванням залишку такого
від'ємного значення минулого звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту
поточного звітного (податкового)
періоду, має від'ємне значення (рядок 22
декларації), до декларації 0110 подається
(Д2) (додаток 2).

Як вбачається з матеріалів справи,
21.01.2013 року позивачем подано до ДПІ
податкову декларацію з податку на
додану вартість № за грудень 2012
року в частині декларування р.24
«залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду» у розмірі 5 198 173 грн.

Також, позивач подав до податкового
органу додаток 2 до декларації з ПДВ за
грудень 2012 року та відобразив суму
значення рядка 24 декларації звітного
податкового періоду з розмірі 5 198 173
грн., яка згідно поданого (Д2) виникла у
квітні 2012 року.

Відповідно до п. 50.1ст. 50 ПК України у
разі коли у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу) платник податків самостійно
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім митної декларації або обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою, що діє на час
подання уточнюючого розрахунку.

Згідно з п. 50.2 ст. 50 ПК України платник
податків не має права подавати
уточнюючий розрахунок до податкової
декларації, поданої за період, який на
дату подання уточнюючого розрахунку
перевіряється відповідним
контролюючим органом.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ТОВ «Джапан продукт»
06.02.2013 року в електронному вигляді
направило ДПІ уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок та уточнюючий додаток 2 до неї
за грудень 2012 року з уточненням
звітного періоду, у якому виникла сума
від'ємного значення попереднього
звітного періоду, зазначивши період у
якому виникло від'ємне значення з
квітня по листопад 2012 року.

Зазначене уточнення відповідачем було
прийнято, що підтверджується наявною в
матеріалах справи квитанцією.

В свою чергу, виникнення у позивача
від'ємного значення з ПДВ за період з
квітня по листопад 2012 року,
підтверджується реєстром виданих та
отриманих податкових накладних, що
подавався ДПІ разом із декларацією з
ПДВ за грудень 2012 року.

Отже, з огляду на вищевказані обставини
справи, суд апеляційної інстанції
дійшов вірного висновку, що допущення
помилок позивачем в податковій
декларації за грудень 2012 року, не
призвели до завищення від'ємного
значення сум з податку на додану
вартість, оскільки під час перевірки
відповідач використовував податкову
звітність та податкові декларації з
ПДВ з додатками і за період
квітня-листопада 2012 року та
відповідачем не заперечується
достовірність формування такого
податку.

Таким чином, колегія суду приходить до
висновку, що саме за вищевказаних
обставин справи, суд апеляційної
інстанції вірно застосував норми
матеріального права, отже, прийняте
податковим органом спірне рішення є
неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом апеляційної
інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин у справі дана
вірно.

В свою чергу, доводи касаційної скарги
не відповідають фактичним обставинам
справи та спростовуються
вищезазначеними нормами права, отже,
відсутні підстави для її задоволення.

За таких обставин, касаційна скарга
відповідача підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26.11.2013 року залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 210, 214-215, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.11.2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька Судді
Н.Є. Маринчак О.В. Муравйов