Справа № 2а-3312/11
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року №
149962/12/9104Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Клюби В.В.

суддів - Рибачука А.І., Яворського І.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Долинському районі
Івано-Франківської області на
постанову Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 17
червня 2011 року у адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Долинському районі Івано-Франківської
області про зобов'язання нарахувати
щомісячну державну соціальну допомогу
«Дітям війни»,-

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з вищевказаним адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Долинському районі
Івано-Франківської області, в якому
просила зобов'язати відповідача
здійснити нарахування та виплату
підвищення до пенсії як дитині війни в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
врахуванням ст. 6 Закону України "Про
статус гірських населених пунктів в
Україні" за період починаючи з 22 грудня
2010 року .

Постановою Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 17
червня 2011 року у справі № 2а-3312/11
заявлений позов задоволено .
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Долинському районі
Івано-Франківської області нарахувати
та виплатити на користь ОСОБА_1
підвищення до пенсії як дитині війни на
30% мінімальної пенсії за віком за
період починаючи з 22 грудня 2010 року .

Не погодившись із винесеним рішенням,
його оскаржило управління Пенсійного
фонду України в Долинському районі
Івано-Франківської області, яке
покликаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить скасувати
постанову суду першої інстанції і
винести нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки
апеляційну скаргу подано на рішення
суду першої інстанції, яке прийнято у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу. Перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги позивачу
по справі, суд виходив з того, що
позивач належить до категорії
громадян, на яких поширюється державні
соціальні гарантії дітям війни, а тому
має право на встановлене ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» підвищення до пенсії.

Статтею 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
Кабінету Міністрів України надано
право у 2010 році встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.
Названа норма передбачає встановлення
в абсолютних сумах розмірів лише тих
виплат, вихідним критерієм розрахунку
яких є розмір мінімальної заробітної
плати. Відповідно її дія не поширюється
на спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» до внесення в нього
змін не передбачено будь-яких обмежень
щодо виплати надбавки, передбаченої
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни».

Отже, нарахування та виплата
підвищення до пенсії як дитині війни
позивачу повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з рішенням суду першої
інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1
щодо нарахування та виплати підвищення
до пенсії як дитині війни за період
починаючи з 22 грудня 2010 року
підлягають задоволенню.

Суд погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо необхідності
врахування під час здійснення
перерахунку та виплати позивачу пенсії
статті 6 Закону України "Про статус
гірських населених пунктів в Україні",
так як позивач одержав статус особи, що
проживає і працює (навчається) на
території населеного пункту, якому
надано статус гірського, у зв'язку з
чим, відповідно до вимог зазначеної
статті, розмір його пенсії
збільшується на 20 відсотків.

У відповідності до ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність.
Положення ч.3 ст.28 цього Закону, на думку
колегії суддів не є перешкодою для
застосування величини мінімального
розміру пенсії за віком до обрахування
інших пенсій чи доплат пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого крім передбаченого ч.1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.160, ст. 195, ст. 197, ч.1 п.1 ст. 198,
ст.ст. 200, 205, 206, 254 КАС України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Долинському
районі Івано-Франківської області -
залишити без задоволення, а постанову
Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 17
червня 2011 року у справі № 2а-3312/11 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя Клюба В.В.
СуддяРибачук А.І. СуддяЯворський І.О.