Справа № 816/948/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року
м. Київ К/800/2941/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
служби геології та надр України на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 04 грудня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Керамік" до Державної служби геології
та надр України, треті особи: Державне
підприємство "Полтавський
регіональний науково-технічний центр
стандартизації, метрології та
сертифікації", Державна організація
"Південна територіальна інспекція
державного екологічного контролю за
веденням робіт по геологічному
вивченню та використанню надр" про
визнання незаконним та скасування
наказу, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Публічне акціонерне товариство
"Керамік" звернулось до Державної
служби геології та надр України з
позовом про визнання незаконним та
скасування наказу, зобов`язання
вчинити дії.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року, позов задоволено частково: Наказ
Державної служби геології та надр
України № 607 від 11 грудня 2012 року в
частині анулювання спеціального
дозволу на користування надрами № 2317,
виданого 30 листопада 2000 року
Публічному акціонерному товариству
"Керамік", визнано протиправним та
скасовано. В іншій частині позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів в
частині задоволення позову, відповідач
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати та прийняти нове
рішення про відмову в позові.

Заперечення не надходили.

Відповідно до частини другої статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що для отримання права
використання Супрунівського родовища
Полтавського району Полтавської
області ВАТ "Керамік" отримано ліцензію
(спеціальний дозвіл) на користування
надрами за реєстраційним № 2317 від
30.11.2000р. з терміном дії на 10 років.

На підставі наказу Мінприроди від 22
грудня 2010 року № 585, протоколу № 10-10 від
22 грудня 2010 року термін дії
спеціального дозволу на користування
надрами за реєстраційним № 2317
від 30 листопада 2000 року продовжено на
20 років, до 30 листопада 2030 року.

Згідно із пунктами 2, 4 Особливих умов
надрокористування ПАТ "Керамік"
зобов'язаний виконувати умови ДКЗ
України (протокол від 28.01.1993р. № 24),
проводити щорічний радіаційний
контроль за породами в кар'єрі та
готовою продукцією на відповідність
вимогам НРБУ-97.

19 вересня 2011 року Державною службою
геології та надр України прийнятий
наказ № 76, яким зупинено дію
спеціального дозволу на користування
надрами № 2317 від 30 листопада 2000 року на
видобування суглинку Супрунівського
родовища, виданого ПАТ "Керамік", у
зв'язку з порушеннями пункту 5 частини
другої статті 24, частини третьої статті
53, абзаців 3, 9 статті 56 Кодексу України
про надра, з наданням 21 календарного
дня для усунення порушень.

Про прийняття наказу № 76 від 19 вересня
2011 року позивача повідомлено листом
від 19 вересня 2011 року, який
отриманий останнім 03 жовтня 2011 року.

29 листопада 2011 року наказом Державної
служби геології та надр України № 176,
про прийняття якого позивача
проінформовано листом від 02 грудня 2011
року, надрокористувачу надано строк
один місяць з моменту відправлення
повідомлення для усунення порушень.

Наказами Державної служби геології та
надр України № 51 від 20 лютого 2012 року, №
261 від 11 червня 2012 року позивачу
продовжено до 15 травня 2012 року та до 1
вересня 2012 року, відповідно, термін
усунення порушень для проходження
геологічної експертизи відповідно до
пункту 27 Порядку з направленням
повідомлень.

Наказом Державної служби геології та
надр України № 607 від 11 грудня 2012 року,
який доведений до відома позивача
листом від 17 грудня 2012 року,
спеціальний дозвіл на користування
надрами за реєстраційним № 2317 від 30
листопада 2000 року анульований
(підстава: підпункт 9 пункту 23 Порядку
надання спеціальних дозволів на
користування надрами, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 30 травня 2011 року № 615, відповідно до
додатку № 3 до наказу; далі - Порядок).

Не погоджуючись з наказом відповідача,
позивач звернувся до
адміністративного суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, щодо обґрунтованості
заявленого позову.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів, виходячи з такого.

Статтею 25 Кодексу України про надра
передбачено, що права користувачів
надр охороняються законом і можуть
бути обмежені лише у випадках,
передбачених законодавством України.

Відповідно до статті 26 Кодексу України
про надра право користування надрами
припиняється у разі: 1) якщо відпала
потреба у користуванні надрами; 2)
закінчення встановленого строку
користування надрами; 3) припинення
діяльності користувачів надр, яким їх
було надано у користування; 4)
користування надрами з застосуванням
методів і способів, що негативно
впливають на стан надр, призводять до
забруднення навколишнього природного
середовища або шкідливих наслідків для
здоров'я населення; 5) використання надр
не для тієї мети, для якої їх було
надано, порушення інших вимог,
передбачених спеціальним дозволом на
користування ділянкою надр; 6) якщо
користувач без поважних причин
протягом двох років, а для
нафтогазоперспективних площ та
родовищ нафти та газу - 180 календарних
днів не приступив до користування
надрами; 7) вилучення у встановленому
законодавством порядку наданої у
користування ділянки надр.

Право користування надрами
припиняється органом, який надав надра
у користування, а у випадках,
передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті,
у разі незгоди користувачів, - у
судовому порядку. При цьому питання про
припинення права користування
земельною ділянкою вирішується у
встановленому земельним
законодавством порядку.

Аналіз наведеної норми права дає
підстави вважати, що право
користування надрами припиняється
органом, який надав надра у
користування, самостійно або у
судовому порядку.

У разі відсутності спору відповідач
має право у випадках, передбачених
пунктами 1, 2, 3, 7 частини першої статті 26
Кодексу України про надра, самостійно
припиняти право користування надрами,
а у випадках, передбачених пунктами 4, 5,
6 цієї статті, у разі незгоди
користувачів це право припиняється у
судовому порядку.

Таким чином, об'єднуючою ознакою цих
випадків є неналежне використання
права, зокрема, використання надр не
для тієї мети, для якої їх було надано,
порушення строків виконання певних
робіт тощо.

Відповідно до частини третьої статті 26
зазначеного Кодексу законодавством
України можуть бути передбачені й інші
випадки припинення права користування
надрами.

Підпунктом 9 пункту 23 Порядку
передбачено, що право користування
надрами припиняється у разі невжиття
надрокористувачем заходів для
усунення причин зупинення дії дозволу
в установлений строк.

Суд зазначає, що Порядок може
встановлювати додаткові підстави для
припинення користування надрами,
оскільки це передбачено частиною
третьою статті 26 Кодексу, але не може
змінювати правило, відповідно до якого
у разі незгоди користувачів з
припиненням права на користування
надрами, воно може припинятися лише у
судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
10 грудня 2013 року у справі 21-450а13 та у
постановах від 19 вересня та 25 червня 2011
року (справи №№ 21-164а11, 21-36а11,
відповідно).

Частиною першою статті 244-2 КАС України
встановлено, що рішення Верховного
Суду України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Однак, відповідач не звернув уваги на
вимоги статті 26 Кодексу України про
надра та правові висновки Верховного
Суду України з розгляду справ цієї
категорії, внаслідок чого прийняв
незаконне рішення.

За вказаних обставин суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку про задоволення
позовних вимог в частині визнання
незаконним та скасування наказу.

Доводи касаційної скарги не
відповідають фактичним обставинам та
спростовуються вище переліченими
нормами права, у зв'язку з чим відсутні
підстави для її задоволення та
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Державної служби
геології та надр України відхилити, а
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 04 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: