Справа № 2а-7857/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року №
117853/12/9104Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Носа С.П.

суддів:
Клюби В.В., Рибачука А.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Ковелі Волинської області
на постанову Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 15 серпня 2011 року у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Ковелі Волинської області
про зобов'язання здійснити нарахування
та виплату підвищення до пенсії, -

встановив:

28 липня 2011 року Ковельським
міськрайонним судом Волинської
області зареєстровано позовну заяву
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Ковелі Волинської області
про стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги дітям
війни за період з січня 2011 року по
липень 2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
враховуючи положення ст.1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» позивач є дитиною війни, а тому у
відповідності до ст.6 даного Закону
останньому повинна виплачуватись
щомісячна соціальна допомога в розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком. Однак
така допомога не виплачувалась в
повному обсязі.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 15 серпня 2011 року позов
задоволено частково. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
м.Ковелі Волинської області здійснити
нарахування та виплату на користь
ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі
30 відсотків мінімальної пенсії за
віком на підставі положень ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», з врахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
період з 28 січня 2011 року по 18 червня 2011
року з урахуванням виплачених сум. В
решті позовних вимог відмовлено.
Постанову звернено до негайного
виконання.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено, що дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищується на 30 % мінімальної пенсії
за віком.

Оскільки, позивач, відноситься до
соціальної групи «діти війни», то з
огляду на викладене слід зобов'язати
відповідача здійснити нарахування і
виплату підвищення до пенсії в розмірі
30 відсотків мінімальної пенсії за
віком на підставі положень ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 28 січня 2011 року по 18
червня 2011 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
відповідачем подано апеляційну скаргу
до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
судом першої інстанції при прийнятті
оскаржуваної постанови допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи те, що постанова суду
першої інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, а постанову
суду першої інстанції скасувати, а
позов задовольнити частково
знаступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивача, суд першої інстанції виходив
з того, що він має право на підвищення
до пенсії на 30 % мінімальної пенсії за
віком відповідно до вимог ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни». Рішенням Конституційного Суду
України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року
визнано такими, що не відповідають
Конституції України і є
неконституційними положення статей
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
якими зупинено дію ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

В той же час, суд апеляційної інстанції
вважає, що судом першої інстанції при
прийнятті постанови порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Частиною 2 ст. 152 Конституції України
передбачено, що закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність, тому
ненарахування та невиплата
відповідачем підвищення до пенсії на 30
% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 22
травня 2008 року є безпідставною.

Враховуючи вказане положення суд
апеляційної інстанції вважає за
потрібне наголосити, що нарахування та
виплату підвищення до пенсії у розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком,
передбачене ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», слід
здійснювати в період з 22 травня 2008 року.

Однак, у відповідності до ч.2 ст.5 КАС
України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

У відповідності до ст.ст.99, 100 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Відтак, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про необхідність
застосування строку звернення до суду,
визначеного ст.99 КАС України та
залишення без розгляду позовних вимог
позивача в частині нарахування та
виплати підвищення до пенсії як дитині
війни за період до 27 січня 2011 року.

Відповідно до ч. 2 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні
вимоги, просить здійснювати виплату
підвищення до пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
за період з січня 2011 року по липень 2011
року.

Положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», що
дають право позивачам на підвищення до
пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, на 01 січня 2009 року та по 30
червня 2011 року включно є чинними, а тому
відповідно й обов'язковими до
застосування протягом певного часу, на
певній території, щодо певного кола
фізичних і юридичних осіб.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення, а саме в
частині виплати підвищення до пенсії
за період з 28 січня 2011 року по 30 червня
2011 року у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком, передбаченого ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», з врахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум, оскільки правових
підстав для такої невиплати немає.

Суд апеляційної інстанції також вважає
за необхідне наголосити, що
відсутність бюджетного фінансування
на виплату передбаченого Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни» підвищення до пенсії, не може
бути причиною невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Беручи до уваги, що правові положення,
які передбачають виплату підвищення до
пенсії особам, на яких поширюється дія
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» є чинними, а позивач
належить до вказаної групи осіб і має
право на її отримання, органи державної
влади не можуть свідомо зменшувати
розмір такої допомоги.

Водночас суд апеляційної інстанції у
відповідності до п.1 ч.2 ст.162 Кодексу
адміністративного судочинства вважає
за необхідне визнати дії Управління
Пенсійного фонду України в м.Ковелі
Волинської області щодо ненарахування
та невиплати в повному обсязі
підвищення до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком,
передбаченого ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум -
протиправними.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 158-163, 183-2,195, 197, п. 3, 4 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, 254 КАС
України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Ковелі
Волинської області задовольнити
частково.

Постанову Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 15 серпня 2011
року в справі № 2а-7857/11 - скасувати та
прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Ковелі
Волинської областіпро стягнення
невиплаченої щомісячної соціальної
державної допомоги за період з 01 січня
2011 року по 27 січня 2011 року - залишити без
розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Ковелі
Волинської області про стягнення
невиплаченої щомісячної соціальної
державної допомоги за період з 28 січня
2011 року по 30 червня 2011 року -
задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в м.Ковелі Волинської
області щодо не нарахування та
невиплати в повному обсязі за період з
28 січня 2011 року по 30 червня 2011 року на
користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
передбаченого ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум -
протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Ковелі Волинської
області нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
передбачене ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», за
період з 28 січня 2011 року по 30 червня 2011
року, з врахуванням ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та виплачених
сум.

Звернути постанову до негайного
виконання в межах суми стягнення за
один місяць.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Постанова касаційному оскарженню не
підлягає

Головуючий суддя : Нос С.П.Судді :Клюба
В.В. Рибачук А.І.