Справа № 653/1685/13-а
Суддя: Хоменко В. Г.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 653/1685/13-а
Провадження № 2-а/653/143/13
П О С Т А Н О В А

іменем України

24.12.2013 року

Генічеський районний суд Херсонської
області у складі:

головуючого судді - Хоменко В.Г.,

при секретарі - Кідалові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Генічеську
адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
Генічеському районі, про зобов'язання
вчинити певні дії, -

Встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Генічеському районі Херсонської
області (далі відповідач, або УПФУ у
Генічеському районі), за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Головного управління
Пенсійного фонду України у Херсонській
області, в якому просила зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити
їй, як працівнику бюджетної сфери і
особі, що вийшла на пенсію одноразову
допомогу у розмірі десяти призначених
пенсій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
вона з травня 2012 року перебуває на
обліку у відповідача як пенсіонер, та
отримує пенсію за віком. Вважає, що
оскільки вона має тридцять сім років
стажу роботи в закладі охорони
здоров'я, тому у відповідності до
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» має
право на одноразову допомогу у розмірі
10 призначених пенсій при виході на
пенсію працівникам бюджетної сфери
(освіти, культури, охорони здоров'я,
соціального захисту). Однак, УПФУ у
Генічеському районі Херсонської
області відмовило позивачу у виплаті
вищевказаної одноразової допомоги,
мотивуючи тим, що остання не має
30-річного страхового стажу роботи у
закладах та установах державної та
комунальної власності на посадах,
робота яких дає право на призначення
пенсії за вислугу років відповідно до
п. «е» статті 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», оскільки
посада медичного реєстратора
поліклініки районної лікарні, яку
обіймала позивач з 01.06.1981р. по 07.07.1985р. не
відноситься до посад середнього
медичного персоналу, та не дає права
виходу на пенсію за вислугу років.
Позивач вважає таку відмову
відповідача безпідставною, у зв'язку з
чим просила позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги з підстав
викладених у позові, просила їх
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
зазначивши, що відповідач відмовляючи
позивачу у виплаті одноразової
допомоги у розмірі 10 призначених
пенсій при виході на пенсію
працівникам бюджетної сфери, діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Зазначає, що оскільки
посада медичного реєстратора
поліклініки районної лікарні, яку
обіймала позивач з 01.06.1981р. по 07.07.1985р. не
відноситься до посад середнього
медичного персоналу, тому вказана
посада не дає права виходу на пенсію за
вислугу років відповідно до п. «е»
статті 55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», внаслідок чого у
позивача відсутній тридцятирічний
страховий стаж роботи в закладах та
установах державної та комунальної
власності на посадах, робота в яких дає
право на призначення пенсії за вислугу
років, а тому відсутні підстави для
призначення грошової допомоги
відповідно до п.7-1 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Просив у
задоволенні позову відмовити у зв'язку
з його безпідставністю.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, просив справу
розглядати у відсутності представника.
Свою правову позиції виклав у
письмових запереченнях, зі змісту яких
вбачається, що позовні вимоги вважає
безпідставними, так як відсутні
правові підстави для виплати грошової
допомоги у розмірі десяти призначених
пенсій за віком.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач з 21 травня 2012 року перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України у Генічеському районі
Херсонської області, та отримує пенсію
за віком відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне забезпечення».

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне забезпечення»
передбачено, що особам, які працювали у
закладах та установах державної або
комунальної форми власності на
посадах, робота на яких дає право на
призначення пенсії за вислугу років
відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», і мають страховий стаж
(для жінок - до 30 років) на таких посадах,
а також якщо вони до цього часу не
отримували будь-яку пенсію, при
призначенні пенсії за віком
виплачується грошова допомога, яка не
підлягає оподаткуванню, у розмірі їх
десяти місячних пенсій станом на день
її призначення.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач працювала на таких посадах: з
01.10.1977р. по 15.07.1978р. - медсестри дитячої
міської спец клінічної лікарні №14 м.
Києва; з 01.08.1978р. по 02.09.1980р. - медсестри
дитячої консультації Радомишльської
центральної районної лікарні; з 01.06.1981р.
по 07.07.1985р. медичного реєстратора
поліклініки Генічеської районної
лікарні; з 08.07.1985р. по 31.12.2003р., з 01.01.2004р.
по 17.10.2004р., з 01.11.2004р. по 29.05.2005р., з
01.06.2005р. по 10.11.2005р., з 01.12.2005р. по 27.05.2006р.,
з 01.06.2006р. по 30.04.2012р. - медсестра
поліклініки Генічеської районної
лікарні Херсонської області.

Таким чином, стаж роботи позивача у
закладі охорони здоров'я складає
більше тридцяти років.

Однак, відповідач своїм листом від 18
жовтня 2012 року за №к-32/2 відмовив
позивачу у виплаті грошової допомоги у
розмірі десяти місячних пенсій за
віком, оскільки вважає, що ОСОБА_1,
відповідно до постанови КМУ від 04.11.1993р.
№909 «Про перелік закладів і установ
освіти, охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років» не
має тридцятирічного страхового стажу,
який дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до п. «е»
статті 55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», оскільки займана
позивачем з 01.06.1981р. по 07.07.1985р. посада
медичного реєстратора поліклініки не
відноситься до посад середнього
медичного персоналу, та не дає права
виходу на пенсію за вислугу років
відповідно до вищевказаної статті
закону.

Проте, з такою позицією відповідача суд
не погоджується виходячи з наступного.

Питання про право на пенсію за вислугу
років працівникам охорони здоров'я
регулюються Законом України "Про
пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від
05.11.1991 року (далі - Закон № 1788-ХІІ) та
Постановою Кабінету Міністрів України
"Про перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років" № 909
від 04.11.1993 року (далі - Постанова КМУ №
909).

Відповідно до п. "е" ч. 1 ст. 55 Закону №
1788-ХІІ на пенсію за вислугу років мають
право працівники освіти, охорони
здоров'я та соціального забезпечення
при наявності спеціального стажу
роботи від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Переліком, затвердженим постановою КМУ
№ 909, передбачені лікарі та середній
медичний персонал (незалежно від
найменування посад).

До середнього медичного персоналу
належать посади медичних працівників,
робота на яких вимагає від фахівця
наявності спеціальної медичної освіти
(відповідний перелік визначено наказом
Міністерства охорони здоров'я України
від 25 грудня 1992 року № 195 «Про
затвердження Переліку вищих і середніх
спеціальних навчальних закладів,
підготовка і отримання звання в яких
дають право займатися медичною і
фармацевтичною діяльністю»).

Відповідно із вказаним переліком
(розділом ІІІ) до посад середнього
медичного персоналу віднесені серед
інших - медичні сестри всіх
найменувань, медичні статистики,
завідуючі реєстратурою, але посади
медичного реєстратора серед
зазначеного переліку немає.

В той же час, відповідно до п. 61 Наказу
Міністерства охорони здоров'я СРСР від
26.09.1978 року за №900 «Про штатні нормативи
медичного, фармацевтичного персоналу
та робітників кухонь центральних
районних и районних лікарень сільських
районів, міських лікарень та
поліклінік (амбулаторій) міст і селищ
міського типу з населенням до 25 тисяч
чоловік, дільничних лікарень,
амбулаторій у сільській місцевості і
фельдшерсько-акушерських пунктів»
посада медичного реєстратора
відносилась до посад середнього
медичного персоналу.

Крім того, як вбачається зі штатного
розпису медичного, фармацевтичного та
іншого персоналу на 1984 рік
Генічеського кожвендиспансеру,
затвердженого рішенням Виконавчого
комітету Генічеської районної ради
народних депутатів за №11/2 від 17.01.1984р.,
посада медичного реєстратора входить
до складу середнього медичного
персоналу.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що на час перебування
позивача на посаді медичного
реєстратора з 01.06.1981 р. по 08.07.1985 р.,
вказана посада входила до складу
середнього медичного персоналу, та
надавала право на отримання пільгового
стажу.

Посилання відповідача на лист
Міністерства охорони здоров'я України
від 12.09.2001р. за №11.03-15/21, та наказ МОЗ
України від 29.03.2002р. за №117, як на
підставу відмови у нарахуванні та
виплати одноразової грошової допомоги
ОСОБА_1 суд не приймає до уваги,
оскільки відповідно до ст.58
Конституції України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Рішенням Конституційного Суду України
„Про офіційне тлумачення статей 58,78,79,81
Конституції України та статей 243-21, 243-22,
243-25 Цивільного процесуального кодексу
України" №1-зп від 13.05.1997 року було
встановлено, що стаття 58 Конституції
України закріплює один з найважливіших
загальновизнаних принципів сучасного
права закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі. Це означає, що
вони поширюють свою дію тільки на ті
відносини, які виникли після набуття
законами чи іншими
нормативно-правовими актами чинності.

Так, на час перебування позивача на
посаді медичного реєстратора з з 01.06.1981
р. по 08.07.1985 р. чинними були положення
Наказу Міністерства охорони здоров'я
СРСР від 26.09.1978 року за №900 «Про штатні
нормативи медичного, фармацевтичного
персоналу та робітників кухонь
центральних районних и районних
лікарень сільських районів, міських
лікарень та поліклінік (амбулаторій)
міст і селищ міського типу з населенням
до 25 тисяч чоловік, дільничних
лікарень, амбулаторій у сільській
місцевості і фельдшерсько-акушерських
пунктів», які передбачали, що посада
медичного реєстратора входить до
складу середнього медичного персоналу,
та надавали право на отримання
спеціального стажу.

За таких обставин, суд вважає, що
відмова відповідача у зарахуванні до
спеціального стажу строк перебування
на посаді медичного реєстратора є
безпідставною, а тому позовні вимоги
щодо зобов'язання відповідача
нарахувати та виплатити одноразову
грошову допомогу у розмірі десяти
призначених пенсій підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України,
суд -

Постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Генічеському районі
Херсонської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1, як працівнику
бюджетної сфери, що вийшла на пенсію,
одноразову допомогу в розмірі 10
призначених пенсій.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Генічеський райсуд в строк 10 днів з
моменту її проголошення.

Суддя Генічеського районного суду В. Г.
Хоменко