Справа № 2а-4647/10/1670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/14852/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24.02.2011

у справі № 2а-4647/10/1670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дельта СКВ»

до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 26.10.2010 в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.02.2011
постанову суду першої інстанції
скасовано. Скасовано податкові
повідомлення-рішення від 21.06.2010 №
/0/2014 та від 10.09.2010 № /1/2969.

Кременчуцька ОДПІ у Полтавській
області подала касаційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що підставою для
визначення позивачеві за податковими
повідомленнями-рішеннями від 21.06.2010 №
/0/2014 та від 10.09.2010 № /1/2969
податкового зобов'язання з орендної
плати за землю в сумі 47549,09 грн.
основного платежу та в сумі 23774,52 грн.
штрафних (фінансових) санкцій
слугували висновки невиїзної
документальної перевірки з питань
правильності нарахування орендної
плати за земельні ділянки державної і
комунальної власності за 2008 рік,
викладені в акті від 08.06.2010 №
2765/15-227/30661702.

Податковий орган вважає, що
позивач неправомірно за 2008 рік
обчислював орендну плату за землю
виходячи зі встановленого договорами
оренди земельної ділянки комунальної
власності розміру орендної плати, без
врахування змін, внесених Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
№ 107-VI, чинних до 22.05.2008 (до визнання
неконституційними цих положень
рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 № 10-рп/2008), та змін, внесених
Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України» від
03.06.2008 № 309-VI до Закону України «Про
оренду землі» щодо розміру орендної
плати за землю.

Позивач є користувачем земельної
ділянки комунальної власності на
підставі договору оренди землі від
06.06.2007, укладеного ним з Кременчуцькою
міською радою, яким передбачена річна
орендна плата за земельну ділянку, що
встановлюється у грошовій формі і
складає 1,5 % від грошової оцінки землі.

Відповідно до ст. 2 Закону України
«Про плату за землю» від 03.07.1992 № 2535-ХІІ
(у редакції, чинній на час періоду, що
перевірявся) (далі Закону № 2535-ХІІ)
використання землі в Україні є платним.
Плата за землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати,
що визначається залежно від грошової
оцінки земель. Розміри податку за
земельні ділянки, грошову оцінку яких
не встановлено, визначаються до її
встановлення в порядку, визначеному
цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону
України «Про оренду землі» від 06.10.1998 №
161-XIV (в редакції Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
№ 107-ІV) річна орендна плата за земельні
ділянки, які перебувають у державній
або комунальній власності, надходить
до відповідних бюджетів,
розподіляється і використовується
відповідно до закону і не може бути
меншою:

для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється Законом України «Про
плату за землю»;

для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється Законом
України «Про плату за землю».

Рішенням Конституційного Суду
України положення пункту 8 Розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
визнано неконституційними.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону
України «Про оренду землі» від 06.10.1998 №
161-XIV (в редакції Закону України від
03.06.2008 № 309-VI) (далі Закону № 161-XIV) річна
орендна плата за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності, надходить до
відповідних бюджетів, розподіляється і
використовується відповідно до закону
і не може бути меншою:

для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється Законом України «Про
плату за землю»;

для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється Законом
України «Про плату за землю».

Згідно зі ст. 13 Закону № 2535-ХІІ
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, є договір оренди такої
земельної ділянки.

Відповідно до ст. 19 Закону №
2535-ХІІ розмір, умови і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за угодою сторін у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності).

Положення ч. 2 ст. 21 Закону № 161-XIV
кореспондують наведеним вище
положенням ст. 19 Закону № 2535-ХІІ.

Відповідно до ст. 30 Закону № 161-XIV
зміна умов договору оренди землі
здійснюється за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору оренди землі спір
вирішується в судовому порядку.

Таким чином, зміна розміру
земельного податку згідно із Законом
від 03.06.2008 № 309-VI є підставою для
перегляду встановленого розміру
орендної плати шляхом внесення
відповідних змін до договору оренди
землі за взаємною згодою сторін або на
підставі відповідного рішення суду,
прийнятого за наслідками вирішення
спору між сторонами договору у разі
недосягнення згоди щодо зміни. Без
внесення таких змін до договору оренди
землі орендна плата сплачується у
розмірі, встановленому за угодою
сторін у договорі.

Виходячи з вимог ст. 14, ст. 20 Закону
України «Про систему оподаткування»
від 25.06.1991 № 1251-XII (чинного на час
виникненні спірних відносин) орендна
плата за земельні ділянки державної та
комунальної власності належить до
загальнодержавних податків, зборів
(обов'язкових платежів), контроль за
правильністю та своєчасністю
справляння яких здійснюється
державними податковими органами та
іншими державними органами в межах
повноважень, визначених законами.

Статтею 27 Закону контроль за
правильністю обчислення і справляння
земельного податку, а також орендної
плати за земельні ділянки державної та
комунальної власності, покладено на
органи державної податкової служби.

Таким чином, органи державної
податкової служби були наділені
повноваженнями зі здійснення контролю
за правильністю обчислення, повнотою і
своєчасністю сплати до бюджету
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності,
яка за законом з питань оподаткування
належала до загальнодержавних
податків, зборів (обов'язкових
платежів), проте не наділені
повноваженнями щодо втручання у
цивільно-правові відносини сторін
договору, в т.ч. відносини щодо
визначення ними в договорі розміру
орендної плати землі. Зміна розміру
земельного податку згідно із Законом №
З09-VI є підставою для перегляду
встановленого розміру орендної плати
шляхом внесення відповідних змін до
договору оренди землі його учасниками,
однак зазначене не тягне автоматичні
зміни орендної плати.

Зазначена вище позиція
узгоджується з правовою позицією,
викладеною Верховним Судом України у
постанові від 11.06.2013 у справі № 21-443а12 за
позовом ЗАТ «Кримвтормет» до ДПІ у
Балаклавському районі м.Севастополя
про скасування податкового
повідомлення-рішення, яка за вимогами
ч. 1 ст. 2442 Кодексу адміністративного
судочинства України є обов'язковою для
всіх судів України.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області
залишити без задоволення, а постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.02.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун