Справа № 2-а-1695/11/0226
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-1695/11/0226

Головуючий у 1-й інстанції: Ковганич С.В.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

28 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
21 березня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання
нарахування щомісячної додаткової
пенсії та доплати , -

В С Т А Н О В И В :

позивачка звернулась до Тульчинського
районного суду Вінницької області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання
нарахування щомісячної додаткової
пенсії та доплати.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області позов
задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог, з підстав
порушення судом норм матеріального
права.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені вчасно та належним
чином.

Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких підстав колегія суддів,
керуючись положеннями статті 197 КАС
України, вважає, що справу можливо
розглянути в порядку письмового
провадження на підставі наявних в
матеріалах справи доказів, без
фіксування судового засідання (частина
1 статті 41 КАС України).

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін, з
наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачка є пенсіонером за віком,
особою, віднесеною до категорії 4
постраждалих внаслідок катастрофи на
Чорнобильській АЕС та постійно
проживає в зоні посиленого
радіоекологічного контролю.

Позивачка звернулась до відповідача із
заявою про перерахунок пенсії
відповідно до положень, ст.ст.39, 51
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", однак управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області, повідомило про відмову в
проведенні перерахунку пенсії
позивачу, обґрунтовуючи правомірність
такої відмови положеннями постанов
Кабінету Міністрів України №530 від 28
травня 2008 року.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками
Тульчинського районного суду
Вінницької області про протиправність
відмови у проведенні перерахунку
пенсії позивачу, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 49 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", пенсії особам, віднесеним
до категорій 1,2,3,4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Частина 2 статті 39 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" передбачає,
що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
підвищуються у розмірах, встановлених
частиною першою цієї статті, а згідно ч.
1 даної статті громадянам, які працюють
на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах: - у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення - три
мінімальні заробітні плати; - у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати; - у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата. Відповідно
до ст. 51 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", особам, віднесеним до
постраждалих четвертої категорії
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни,
внесені Законом України "Про державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" від 28 грудня 2007 року до
ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" були визнані
неконституційними і втратили чинність.
Аналогічна позиція з даного питання
була висловлена і у Рішенні
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року № 6-рп/2007.

Частиною 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено, що мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
в розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Згідно статті 2 Закону України "Про
прожитковий мінімум", прожитковий
мінімум застосовується, зокрема, для
встановлення розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком, визначення розмірів
соціальної допомоги, допомоги сім'ям з
дітьми, допомоги по безробіттю, а також
стипендій та інших соціальних виплат,
виходячи з вимог Конституції України
та законів України.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів приходить до висновку, що
відповідач своїми діями допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Висновки суду першої інстанції про
протиправність дій відповідача щодо
нарахування та виплати пенсії
позивачці відповідно до положень
постанов Кабінету Міністрів України
№530 від 28 травня 2008 року та №836 від 26
липня 1996 року, які суперечать вимогам
ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", повністю відповідають
матеріалам та обставинам справи.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області залишити без задоволення, а
постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 21 березня
2011 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України та підлягає
касаційному оскарженню.

Ухвала суду складена в повному обсязі
30 червня 2014 року .

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.