Справа № 2а-1970/836/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
Справа №
9104/41622/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
контрольно-ревізійного управління в
Тернопільській області на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2011 року у справі за позовом
контрольно-ревізійного управління в
Тернопільській області до
Тернопільського національного
технічного університету ім. І.Пулюя про
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

контрольно-ревізійне управління в
Тернопільській області звернулось в
суд першої інстанції з
адміністративним позовом до
Тернопільського національного
технічного університету ім. І.Пулюя в
якому просило зобов'язати відповідача
виконати п. 2 вимоги від 17.11.2010 року
№19-03-13-14/6263.

Постановою Тернопільського
окружного адміністративного суду від 28
березня 2011 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції контрольно-ревізійне
управління в Тернопільській області
оскаржило його в апеляційному порядку,
вважає, що постанова винесена з
порушенням норм матеріального права, а
висновки суду не відповідають
обставинам та матеріалам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що
проведеною ревізією установи -
відповідача встановлено, що при
зарахуванні студентів на державну
форму навчання, відповідачем
укладались угоди про підготовку
фахівців з вищою освітою, в яких
вказано про направлення їх на роботу, а
також про відшкодування коштів до
державного бюджету випускниками у
випадку не відпрацювання ними трьох
років в державному секторі народного
господарства.

З метою перевірки працевлаштування
випускників 2009-2010 років, направлених
відповідачем на роботу в державний
сектор народного господарства,
відповідно до виданих направлень, та
відпрацювання ними трьох років, під час
ревізії надіслано запити за місцем
працевлаштування випускників. Згідно
отриманих інформацій лише частково
підтверджено працевлаштування
випускників. Так, в 23 випадках (10 осіб -
випуск 2009 року, 13 осіб - випуск 2010 року)
випускники не з'явились до місця
роботи, в порушення п.14 Порядку
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.08.1996
№992. Враховуючи, що підготовка вказаних
випускників здійснювалася за державні
кошти, неявка їх на місце роботи за
направленням призвела до
недоотримання державним бюджетом
коштів на суму 663694,73 грн. (в тому числі:
2009 рік -301835,47 грн., 2010 рік-361859,26 грн.).
Внаслідок допущеного порушення
державному бюджету завдано збитків на
суму 663694,73 грн.

На підставі п.7 ст.10 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні» відповідачу пред'явлено
вимоги від 17.11.2010 № 19-03-13-14/6263 пунктом 2
яких було зобов'язано останнього
провести претензійно-позовну роботу із
випускниками щодо повернення
затрачених на їх навчання коштів в сумі
663694,73 грн. та перерахувати вказану суму
до державного бюджету. Термін
виконання вимог встановлено до 17.12.2010р.
У встановлений термін, виконання
пункту 2 пред'явлених вимог
відповідачем не забезпечено.

Пунктом 10 статті 10 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні» контрольно-ревізійним
управлінням в областях надається право
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Враховуючи викладене, звернення КРУ в
Тернопільській області з позовом щодо
зобов'язання відповідача виконати п. 2
вимог, відповідає способу захисту
порушеного права суб'єкта владних
повноважень і не суперечить п. 10 ст. 10
згаданого вище Закону.

У зв'язку з вище викладеним просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
позовні вимоги задовольнити.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
контрольно-ревізійним управлінням в
Тернопільській області проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності Тернопільського
національного технічного університету
ім. І.Пулюя та його структурних
підрозділів, в тому числі щодо
використання коштів державного
бюджету, виділених на підготовку
кадрів вищими навчальними закладами
І-ІV рівнів акредитації за період з
01.07.2008р. по 01.09.2010р. За наслідками
ревізії складено акт від 22.10.2010р. №
03-22/91. Ревізією встановлено, що при
зарахуванні студентів на державну
форму навчання, відповідачем
укладались угоди про підготовку
фахівців з вищою освітою, в яких
вказано про направлення їх на роботу, а
також про відшкодування коштів до
державного бюджету випускниками у
випадку не відпрацювання ними трьох
років в державному секторі народного
господарства. З метою перевірки
працевлаштування випускників 2009-2010
років, направлених відповідачем на
роботу в державний сектор народного
господарства, відповідно до виданих
направлень, та відпрацювання ними
трьох років, під час ревізії надіслано
запити за місцем працевлаштування
випускників. Згідно отриманих
інформацій з місць роботи випускників
установи - відповідача, підтверджено їх
працевлаштування частково. Так, в 23
випадках (10 осіб - випуск 2009 року, 13 осіб
- випуск 2010 року) випускники не
з'явились до місця роботи, в порушення
п.14 Порядку працевлаштування
випускників вищих навчальних закладів,
підготовка яких здійснювалась за
державним замовленням, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.08.1996р. №992, що призвело до
недоотримання державним бюджетом
коштів на суму 663,694,73 грн. Внаслідок
допущеного порушення державному
бюджету завдано збитків на суму 663694,73
грн.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції враховано, що відповідно до
п. 14 Порядку працевлаштування
випускників вищих навчальних закладів,
підготовка яких здійснювалась за
державним замовленням передбачено, що
у разі неприбуття молодого фахівця за
направленням або відмови без поважної
причини приступити до роботи за
призначенням, звільнення його з
ініціативи адміністрації за порушення
трудової дисципліни, звільнення за
власним бажанням протягом трьох років
випускник зобов'язаний відшкодувати у
встановленому порядку до загального
фонду державного бюджету вартість
навчання та компенсувати замовникові
всі витрати. Згідно п. 5 вказаного
Порядку державними замовниками із
підготовки молодих фахівців є
міністерства, інші центральні органи
виконавчої влади, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим, обласні,
Київська та Севастопольська міські
державні адміністрації, державні
організації та установи, уповноважені
Кабінетом Міністрів України. Пунктом 11
цього ж Порядку визначено, що
формування та розміщення державних
замовлень на поставку продукції для
державних потреб і контролю за їх
виконанням, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 29
лютого 1996р. № 266 здійснення контролю за
виконанням державного замовлення
покладено на державних замовників і
Міністерство економіки та з питань
європейської інтеграції.

Згідно п. 4 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про Порядок
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням» № 992 від 22 серпня 1996р.
Міністерству фінансів разом з
Міністерством освіти. Міністерством
економіки. Міністерством юстиції та
Національним банком доручено до 1 січня
1997р. розробити і затвердити Порядок
визначення та відшкодування
випускниками вартості навчання у разі
порушення ними умов угоди про
працевлаштування, проте на даний час,
такий порядок не затверджений.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що згідно п. 3 згаданої вище
Постанови КМУ № 992 від 22 серпня 1996р
положення Порядку не можуть
застосовуватись щодо питання
працевлаштування випускників
Університету 2009-2010р.р., оскільки його
дія поширюється лише на осіб, які
вступали до вищих навчальних закладів
у 1996/97 навчальному році. Вказані вище
нормативні акти не містять положень,
які б надавали університету право чи
закріплювали обов'язок здійснювати
контроль за дотриманням випускниками
вимог законодавства про обов'язкове
відпрацювання трьох років за
направленням, а отже, університет не
має правових підстав проводити
претензійно-позовну роботу щодо
відшкодування випускниками вартості
навчання до державного бюджету. Також
Закон України «Про вищу освіту» не
містить норм які би зобов'язували вищий
навчальний заклад контролювати
прибуття випускників, які навчалися за
державним замовленням, до місця
працевлаштування, та відшкодовувати
вартість навчання у разі порушення
випускниками умов угоди про
працевлаштування.

Крім того колегія суддів вважає, що
позивачем вибрано невірний спосіб
захисту, оскільки згідно положень
Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
вимоги контрольно-ревізійного
управління є обов'язковими до
виконання.

З огляду на вище викладене, суд першої
інстанції підставно відмовив у
задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу
контрольно-ревізійного управління в
Тернопільській області - залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2011 року по справі № 2а-1970/836/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин