Справа № 812/5120/13-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року
м. Київ К/800/43834/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка
А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євромедіаправо» на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 18.06.2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31.07.2013 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Євромедіаправо» до Луганської
митниці про визнання незаконною та
скасування картки відмови від 30.05.2013
року №
702150501/2013/00007, зобов'язання вчинити певні
дії,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Євромедіаправо»
звернулося до Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
Луганської митниці про визнання
незаконною та скасування картки
відмови від 30.05.2013 року № 702150501/2013/00007,
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 18.06.2013 року
у задоволенні позовних вимог
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Євромедіаправо»
було відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31.07.2013 року
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Євромедіаправо» було залишено без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
18.06.2013 року - без змін.

У касаційній скарзі Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Євромедіаправо», не погоджуючись з
даними рішеннями, посилаючись на
допущені судом порушення норм
процесуального та матеріального права,
просить скасувати постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 18.06.2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31.07.2013 року
та ухвалити нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Луганською митницею подано
заперечення на касаційну скаргу, в яких
вона просить залишити касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євромедіаправо» без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
18.06.2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 31.07.2013 року - без змін.

Луганською митницею подано клопотання
про заміну відповідача
правонаступником, в якому вона просить
замінити відповідача у справі -
Луганську митницю на Луганську митницю
Міндоходів.

Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі вибуття або заміни
сторони чи третьої особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд допускає на
будь-якій стадії адміністративного
процесу заміну відповідної сторони чи
третьої особи її правонаступником. Усі
дії, вчинені в адміністративному
процесі до вступу правонаступника,
обов'язкові для нього в такій самій
мірі, у якій вони були б обов'язкові для
особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.03.2013 року № 229 «Про утворення
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів» постановлено
утворити як юридичні особи публічного
права територіальні органи
Міністерства доходів і зборів.
Реорганізувати шляхом приєднання до
відповідних територіальних органів
Міністерства доходів і зборів
територіальні органи Державної
податкової служби та Державної митної
служби. Визначити територіальні органи
Міністерства доходів і зборів
правонаступниками територіальних
органів Державної податкової служби та
Державної митної служби, що
реорганізуються.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність заміни відповідача -
Луганської митниці на Луганську
митницю Міндоходів.

Перевіривши наведені в касаційній
скарзі доводи, заперечення на неї,
рішення судів першої та апеляційної
інстанції щодо правильності
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 30.05.2013 року керівник
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євромедіаправо»
ОСОБА_2 на автомобілі Volvo S-40,
реєстраційний номер НОМЕР_1 перетинав
кордон України в пункті пропуску
«Ізварине». До митного оформлення
ОСОБА_2 митному органу надано такі
документи:

- наказ Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євромедіаправо» від
30.05.2013 року № 7/ЗЕД;

- статут Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євромедіаправо»;

- виписку з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Євромедіаправо» ;

- картку обліку особи, яка здійснює
операції з товарами № 702/71;

- накладну від 28.05.2013 року № 725;

- акт прийому-передачі від 30.05.2013 року №
1;

- подорожний лист від 30.05.2013 року;

- свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу D 677883;

- наказ ЗАТ «Білевро» від 30.05.2013 року №
88.

Головним інспектором митного поста
«Ізварине» за результатами перевірки
наданих до митного оформлення
документів відмовлено у пропуску через
митний кордон України автомобіля Volvo
S-40, реєстраційний номер НОМЕР_1, про що
складено картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №
702150501/2013/00007 від 30.05.2013 року, якою
відмовлено у пропуску транспортного
засобу через митний кордон України з
таких причин: з урахуванням пункту 59
статті 4 Митного кодексу України та
відповідно до пункту «b» статті 1
Додатка С до Конвенції про тимчасове
ввезення (м. Стамбул, 1990 рік),
транспортний засіб Volvo S-40
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням громадянина-резидента
України ОСОБА_2 не використовується в
комерційних цілях (платне перевезення
осіб або промислове чи комерційне
платне або безоплатне перевезення
вантажів) - відсутні необхідні
документи, згідно вимог статті 335
Митного кодексу України та Закону
України «Про автомобільний транспорт».
Таким чином, транспортний засіб Volvo S-40
реєстраційний номер НОМЕР_1
використовується відповідно до пункту
60 статті 4 Митного кодексу України, як
транспортний засіб особистого
користування - зареєстрований на
території Литви та перебуває у
тимчасовому користуванні
громадянина-резидента України ОСОБА_2
та ввозиться ним на митну територію
України виключно для особистого
користування, а не для промислового або
комерційного (транспортування товарів
чи пасажирів за плату або безоплатно).

Також у картці відмови роз'яснено
вимоги, виконання яких забезпечує
можливість прийняття митної
декларації, митного оформлення,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення: надання
громадянином-резидентом ОСОБА_2,
відповідно до пункту 3 статті 380 Митного
кодексу України, письмового
зобов'язання про зворотне вивезення
транспортного засобу Volvo S-40
реєстраційний номер НОМЕР_1 та після
сплати всіх митних платежів, які
відповідно до закону підлягають сплаті
при імпорті таких транспортних
засобів.

Відповідно до статті 103 Митного кодексу
України, тимчасове ввезення - це митний
режим, відповідно до якого іноземні
товари, транспортні засоби
комерційного призначення ввозяться
для конкретних цілей на митну
територію України з умовним повним або
частковим звільненням від
оподаткування митними платежами та без
застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності і підлягають реекспорту до
завершення встановленого строку без
будь-яких змін, за винятком звичайного
зносу в результаті їх використання.

Згідно із частинами 1, 2, 6 статті 104
Митного кодексу України, митний режим
тимчасового ввезення може бути
застосований до товарів, що надходять
на митну територію України, та до
товарів, що зберігаються під митним
контролем або поміщені в інший митний
режим, який передбачає їх перебування
під митним контролем.

Законодавством України з питань
державної митної справи можуть бути
визначені документи, які
використовуються для декларування
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення в митний
режим тимчасового ввезення замість
митної декларації.

Для поміщення товарів у митний режим
тимчасового ввезення особа,
відповідальна за дотримання митного
режиму, повинна:

1) подати митному органу, що здійснює
випуск товарів, транспортних засобів
комерційного призначення у режимі
тимчасового ввезення, документи на
такі товари, транспортні засоби, що
підтверджують мету їх тимчасового
ввезення;

2) у випадках, передбачених
законодавством, надати митному органу
зобов'язання про реекспорт товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, які тимчасово ввозяться, у
строки, встановлені митним органом;

3) подати митному органу дозвіл
відповідного компетентного органу на
тимчасове ввезення товарів, якщо
отримання такого дозволу передбачено
законодавством;

4) сплатити митні платежі відповідно до
статті 106 цього Кодексу або забезпечити
виконання зобов'язання із сплати
митних платежів відповідно до розділу X
цього Кодексу.

Частиною 1 статті 105 Митного кодексу
України встановлено, що у митний режим
тимчасового ввезення з умовним повним
звільненням від оподаткування митними
платежами поміщуються виключно товари,
транспортні засоби комерційного
призначення, зазначені у статті 189
цього Кодексу та в Додатках В.1-В.9, С, D до
Конвенції про тимчасове ввезення (м.
Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених
цими Додатками, а також повітряні
судна, які ввозяться на митну територію
України українськими авіакомпаніями
за договорами оперативного лізингу.

Згідно із частиною 1 статті 106 Митного
кодексу України, у митний режим
тимчасового ввезення з умовним
частковим звільненням від
оподаткування митними платежами
відповідно до положень Додатка Е до
Конвенції про тимчасове ввезення (м.
Стамбул, 1990 рік) можуть поміщуватися
товари (за винятком підакцизних), не
зазначені у статтях 105, 189 цього Кодексу,
а також у Додатках В.1-В.9, С, D до
Конвенції про тимчасове ввезення (м.
Стамбул, 1990 рік), або такі, що не
відповідають вимогам зазначених
Додатків.

Відповідно до пункту «b» статті 1
додатка С до Конвенції про тимчасове
ввезення, до якої Україна приєдналась
відповідно до Закону України «Про
приєднання України до Конвенції про
тимчасове ввезення», комерційне
використання означає платне
перевезення осіб або промислове чи
комерційне платне або безоплатне
перевезення вантажів.

Умови здійснення міжнародних
перевезень вантажів та пасажирів
(багажу) регламентовано Конвенцію про
договір міжнародного дорожнього
перевезення вантажів (м. Женева, 1956
року) та Конвенцією про договір
міжнародного автомобільного
перевезення пасажирів та багажу (м.
Женева 1973 р.), до яких Україна
приєдналась 01.08.2006 року та 05.12.2004 року,
відповідно.

Конвенція про договір міжнародного
дорожнього перевезення вантажів (м.
Женева, 1956 року) застосовується до
будь-якого договору дорожнього
перевезення вантажів за винагороду з
використанням автомобілів, коли
вказані в договорі місце прийняття до
перевезення вантажу і місце,
передбачене для здачі вантажу,
знаходяться на території двох різних
країн, з яких принаймні одна являється
учасником Конвенції. Статтями 4 та 5
цієї Конвенції, передбачено, що договір
перевезення встановлюється накладною,
другий примірник якої супроводжує
вантаж.

Відповідно до частини 1 статті 189
Митного кодексу України транспортні
засоби комерційного призначення, що
використовуються для переміщення
товарів та/або пасажирів через митний
кордон України, можуть тимчасово
ввозитися на митну територію України
без справляння митних платежів та без
застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

Питання міжнародних перевезень
пасажирів і вантажів врегульовано
розділом IV Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Відповідно до статті 53 Закону України
«Про автомобільний транспорт»:

- організацію міжнародних перевезень
пасажирів і вантажів здійснюють
перевізники відповідно до міжнародних
договорів України з питань міжнародних
автомобільних перевезень (частини 1
статті 53);

- до міжнародних перевезень пасажирів
та небезпечних вантажів допускаються
резиденти України, які мають досвід
роботи на внутрішніх перевезеннях на
договірних умовах не менше ніж три роки
(частина 2 статті 53);

- при виконанні міжнародних перевезень
вантажів резиденти України повинні
мати: дозволи іноземних країн, по
території яких буде здійснюватися
перевезення; ліцензійну картку в разі
здійснення перевезення небезпечних
вантажів; дозвіл щодо узгодження умов
та режимів перевезення в разі
перевищення вагових або габаритних
обмежень чи документ про внесення
плати за проїзд великовагових
(великогабаритних) транспортних
засобів, якщо перевищення вагових
(габаритних) обмежень над визначеними
законодавством становить менше семи
відсотків; свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу; сертифікат
відповідності транспортного засобу
щодо безпеки руху та екологічної
безпеки вимогам країн, територією яких
буде здійснюватися перевезення, якщо
інше не передбачено міжнародними
договорами України; документи на
вантаж (частина 3 статті 53);

- у транспортних засобах, що здійснюють
міжнародні перевезення пасажирів
та/або вантажів, установлюються і
використовуються контрольні пристрої -
тахографи (частина 6 статті 53).

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про транспортно-експедиторську
діяльність», перевезення вантажів
супроводжується товарно-транспортними
документами, складеними мовою
міжнародного спілкування залежно від
обраного виду транспорту або державною
мовою, якщо вантажі перевозяться в
Україні.

Таким документом при автомобільних
перевезеннях може бути міжнародна
автомобільна накладна (СМR).

Пунктом 1 частини 1 статті 335 Митного
кодексу України визначено перелік
документів та відомостей, які
перевізник (декларант, уповноважена
ним особа) надають митному органу при
перевезені товарів автомобільним
транспортом:

а) документи на транспортний засіб,
зокрема ті, що містять відомості про
його державну реєстрацію (національну
належність);

б) транспортні (перевізні) документи
(міжнародні товаротранспортні
накладні);

в) визначений актами Всесвітнього
поштового союзу документ, що
супроводжує міжнародні поштові
відправлення (за їх наявності);

г) комерційні документи (за наявності)
на товари, що перевозяться, які містять
відомості, зокрема, про найменування та
адресу перевізника, найменування
країни відправлення та країни
призначення товарів, найменування та
адреси відправника (або продавця) та
отримувача товарів;

ґ) відомості про кількість вантажних
місць та вид упаковки;

д) найменування товарів;

е) вага брутто товарів (у кілограмах)
або об'єм товарів (у метрах кубічних),
крім великогабаритних вантажів.

Аналіз вказаних норм дає підстави для
висновку, що поміщення транспортного
засобу в митний режим тимчасового
ввезення як транспортного засобу
комерційного використання можливе за
умови доведення його використання для
платного перевезення осіб або
промислового чи комерційного платного
або безоплатного перевезення вантажів,
а також факту його наступного
вивезення з митної території України.

Належними і достатніми доказами
вказаних обставин, є, зокрема,
міжнародна автомобільна накладна (СМR),
документи, що підтверджують здійснення
цією особою діяльності на користь
юридичної особи - власника
(користувача) транспортного засобу;
належний дозвіл користувача права на
тимчасове ввезення транспортного
засобу; документи на транспортний
засіб, що підтверджують його
реєстрацію в іншій державі на ім'я
особи, яка зареєстрована або постійно
проживає за межами України; документи
на транспортний засіб, що
підтверджують мету його тимчасового
ввезення; документи, що підтверджують
комерційне використання транспортного
засобу.

Між тим, жодних з перелічених
документів позивачем до митниці не
подано, не доведено факту здійснення
міжнародного перевезення вантажу,
поміщення транспортного засобу в режим
тимчасового вивезення з іншої країни.
Крім того, позивачем не подано до
митниці зобов'язання вивезти
транспортний засіб протягом певного
строку.

Матеріалами справи підтверджується
правильність висновку митниці про
ввезення вказаного транспортного
засобу в особистих цілях, тобто про
відсутність підстав для його пропуску
в митному режимі «тимчасове ввезення».

Таким чином, відмовляючи в позові про
скасування картки відмови, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, не порушив норм
матеріального і процесуального права,
судом надано правильну і вичерпну
оцінку всім наявним у справі доказам і
доводам.

З огляду на те, що доводами касаційної
скарги не спростовано правильних і
обґрунтованих висновків судів про
правомірність дій та оскарженої картки
відмови митниці, підстави для
скасування постанови та ухвали судів
попередніх інстанцій відсутні.

Керуючись статтями 55, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Замінити в порядку процесуального
правонаступництва
відповідача - Луганську митницю на
Луганську митницю Міндоходів.

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Євромедіаправо» - залишити без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
18.06.2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 31.07.2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євромедіаправо» до
Луганської митниці, правонаступником
якої є Луганська митниця Міндоходів,
про визнання незаконною та скасування
картки відмови від 30.05.2013 року №
702150501/2013/00007, зобов'язання вчинити певні
дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

А.О.
Логвиненко

В.Ф. Мороз