Справа № 2а-2255/09
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р. м. Київ
К-23721/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої Г.К.,
Рибченка А.О.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі м. Києва на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.06.2010 по
справі № 2а-2255/09/2670

за позовом Приватного
підприємства "Солекс"

до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва

про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємство звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції про скасування рішення від
23.09.2008 № /0, яким до позивача
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 6 960,00 грн. за
порушення Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг".

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14.05.2009 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.06.2010
рішення суду першої інстанції
скасовано, позов задоволено. Скасовано
рішення Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва від 23.09.2008 № /0 про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 6 960,00 грн.

Не погодившись із судовим рішенням
суду апеляційної інстанції, Державна
податкова інспекція подала касаційну
скаргу, де посилаючись на порушення
судом норм матеріального права,
просить зазначене судове рішення
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що фактичною
підставою нарахування Підприємству
фінансових санкцій згідно
оспорюваного рішення слугував
висновок фахівців податкового органу,
викладений у акті перевірки від 05.09.2008,
що позивачем в порушення п. 1, п.2 та п. 3
ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" надавались послуги у сфері
грального бізнесу на 19 гральних
автоматах, які були обладнані
купюроприймачами, але не були
переведені у фіскальний режим роботи у
встановленому порядку.

Судом апеляційної інстанції також
встановлено, що позивач при наданні
зазначених послуг на гральних
автоматах використовував належним
чином зареєстрований, опломбований та
переведений у фіскальний режим роботи
реєстратор розрахункових операцій
(далі - РРО) Samsung ER-350F UA 01i.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що суб'єкт господарювання
починаючи з 01.07.2008 був зобов'язаний
надавати послуги через переведені у
фіскальний режим роботи РРО.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції Київський апеляційний
адміністративний суд зазначив про
несумісність комп'ютерно-касової
системи "Фіскал" із гральними
автоматами, які введені в експлуатацію
до внесення відповідних змін у
законодавство щодо забезпечення
кожного грального автомата
комп'ютерно-касовою системою "Фіскал".
Крім того, суд також зазначив, що
Товариством при наданні послуг
використовувався зареєстрований та
опломбований у встановленому порядку
РРО, а тому, в діях суб'єкта
господарювання відсутня вина, що в свою
чергу виключає відповідальність
позивача.

Так, правові засади застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг визначені №
265/95-ВР.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону на
суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій формі при наданні послуг у
сфері грального бізнесу законодавець
покладає обов'язок проводити
розрахункові операції через
зареєстровані, опломбовані в
установленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій, видавати
розрахунковий документ встановленої
форми, а також застосовувати
реєстратори розрахункових операцій, що
включені до Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій, з
додержанням встановленого порядку їх
застосування.

Згідно положень п. 2 ст. 17 Закону №
265/95-ВР за порушення вимог цього Закону
до суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних
органів державної податкової служби
України застосовуються фінансові
санкції у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян у разі застосування при
здійсненні розрахункових операцій
непереведеного у фіскальний режим
роботи, незареєстрованого,
неопломбованого або опломбованого з
порушенням встановленого порядку
реєстратора розрахункових операцій.

За своєю правовою природою зазначені
санкції є
адміністративно-господарськими у
розумінні приписів статті 238
Господарського кодексу України (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 218
Господарського кодексу України (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

На підставі ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин)
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

При цьому, слід ураховувати, що
елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.
Вважається, що застосування принципу
вини як умови відповідальності
пов'язане з необхідністю доведення
порушення зобов'язання.

Судами було встановлено, що позивач
використовував гральні автомати, які
не були переведені у фіскальний режим
роботи, а отже не забезпечували
фіскалізацію кожного грального
автомата.

Терміни переведення суб'єктів
підприємницької діяльності на облік
розрахункових операцій у готівковій та
безготівковій формі (із застосуванням
платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо) із застосуванням РРО
встановлюються Кабінетом Міністрів
України за поданням центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики, Державної
податкової адміністрації України та
Національного банку України (ст. 11
Закону № 265/95-ВР).

Пунктом 6 додатку до постанови Кабінету
Міністрів України від 07.02.2001 № 121 "Про
терміни переведення суб'єктів
підприємницької діяльності на облік
розрахункових операцій у готівковій та
безготівковій формі із застосуванням
реєстраторів розрахункових операцій"
(в редакції на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено
термін переведення суб'єктів
підприємницької діяльності, які
працювали у сфері грального бізнесу із
використанням гральних автоматів до 31
грудня 2006 року.

Статтею 12 Закону № 265/95-ВР передбачено,
що на території України дозволяється
реалізовувати та застосовувати лише ті
РРО вітчизняного та іноземного
виробництва, які включені до
Державного реєстру та конструкція і
програмне забезпечення яких
відповідає
конструкторсько-технологічній та
програмній документації виробника.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів
України № 121 на Міністерство
промислової політики України було
покладено обов'язок забезпечити
організацію розроблення автоматів з
продажу товарів (послуг), які
відповідатимуть зазначеним вимогам, а
також запам'ятовуючих пристроїв
(фіскальної пам'яті) для оснащення
автоматів, що вже діють.

Наказом Державної податкової
адміністрації України від 01.07.2008 № 430
"Про затвердження Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій у
новій редакції" (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин) до
Державного реєстру було включено
комп'ютерно-касову систему "Фіскал", яка
призначена для фіскалізації гральних
автоматів, автоматизації збору, обліку
і контролю даних про функціонування
залів гральних автоматів.

Отже, державою виконано обов'язок з
організації розроблення автоматів з
продажу товарів (послуг), які
відповідають передбаченим Законом №
265/95-ВР вимогам, а також запам'ятовуючих
пристроїв (фіскальної пам'яті) для
оснащення автоматів, що вже діють. Тому
з 01.07.2008 до суб'єктів господарювання,
які надають гральні послуги з
використанням гральних автоматів, у
яких не реалізовані фіскальні функції,
застосовуються фінансові санкції у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян,
передбачені п. 2 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, за
кожний ігровий пристрій.

Вказана позиція узгоджується з
рішеннями Верховного Суду України,
зокрема, з постановою від 05.06.2012 № 21-97а12
(305/12) у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "КСІ-У" до
Державної податкової інспекції у м.
Краматорську Донецької області та
Державної податкової інспекції
Деснянського району м. Києва про
визнання протиправним та скасування
рішення про застосування штрафних
санкцій.

Аналізуючи положення Закону № 265/95-ВР,
Верховний Суд України дослідивши факт
надання послуг (зали гральних
автоматів) господарюючим суб'єктом з
використанням РРО типу МINI-600.02МЕ, який
включений до Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій
наказом Державної податкової
адміністрації України, але не
забезпечивши фіскалізацію кожного
грального автомата, дійшов висновку, що
оскільки Наказом ДПА від 01.07.2008 № 430 "Про
затвердження Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій у
новій редакції" до Державного реєстру
було включено комп'ютерно-касову
систему "Фіскал", яка призначена для
фіскалізації гральних автоматів,
автоматизації збору, обліку і контролю
даних про функціонування залів
гральних автоматів, то з цього часу
суб'єкт господарювання не має
можливості посилатися на невиконання
державою взятих на себе обов'язків з
організації розроблення автоматів з
продажу товарів (послуг), які
відповідатимуть передбаченим Законом
№ 265/95-ВР вимогам, а також
запам'ятовуючих пристроїв (фіскальної
пам'яті) для оснащення автоматів, що вже
діють.

Таким чином, приймаючи до уваги
вищевикладене та те, що перевірка
здійснена контролюючим органом у
вересні 2008 року, тобто після включення
вищезазначеної комп'ютерно-касової
системи до Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій,
податковим органом правомірно
застосовано до суб'єкта господарювання
штрафні (фінансові) санкції за
порушення порядку використання
реєстраторів розрахункових операцій
під час надання послуг у сфері
грального бізнесу.

Отже, оскаржуване рішення від 23.09.2008 №
/0 про застосування штрафних
(фінансових) санкцій є законним та
обґрунтованим.

З урахуванням викладеного суд першої
інстанції застосував норми
матеріального права та спір у справі
вирішив правильно, тому рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а рішення ухвалене судом
першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.06.2010 по
справі № 2а-2255/09/2670 скасувати та
залишити в силі постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14.05.2009.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, крім як з
підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К.Голубєва

А.О. Рибченко