Справа № 813/1222/14
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
Справа №
876/4508/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Мікули О.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря
Рак Х.І.,

представників позивача
Михалусь О.Я., Босака О.Є.,

представника відповідача
Гейвича М.М.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ековектор» до
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення,-

в с т а н
о в и в:

ТзОВ «Ековектор» звернулося в суд із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2014
року позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області №
від 06.02.2014 року та № від
06.02.2014 року.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції Державна податкова
інспекція у Галицькому районі м.Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області оскаржила її,
подавши до Львівського апеляційного
адміністративного суду апеляційну
скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана
постанова є незаконна і необґрунтована
та прийнята з неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, при невідповідності
висновків суду обставинам справи і
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позову, оскільки ТзОВ «Ековектор»
порушив п. 201.1 ст. 201 ПК України від 02.12.2010
р. № 2755-VI, внаслідок чого завищив
податковий кредит на загальну суму
220769,73 грн., оскільки позивач включив до
розрахунку податкового кредиту
податкові накладні, в яких відсутній
номер та дата ВМД. Вважають, що лист
Державної податкової служби України
№1272/0/71-12/15-3117 від 21.08.2012р. не є
узагальнюючою податковою
консультацією, а тому, позивачу слід
було отримати індивідуальну податкову
консультацію з цього приводу. Також,
вказують, що ТзОВ «Ековектор» не було
надано до перевірки належним чином
заповнених первинних документів, які б
свідчили про реальність операцій між
ТзОВ «Ековектор» та ТзОВ «Авіста
Логістик».

Представник Державної податкової
інспекції у Галицькому районі м.Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав,
просить постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 11
квітня 2014 року скасувати та прийняти
нову постанову про відмову в
задоволенні позову.

Представники ТзОВ «Ековектор» в
судовому засіданні апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області заперечили, просять постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2014
року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області не підлягає до задоволення
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ДПІ у Галицькому
районі м.Львова ГУ Міндоходів у
Львівській області проведено планову
виїзну перевірку ТзОВ «Ековектор» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2011 р. по
31.12.2012 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2011 р. по
31.12.2012 р., про що складено акт перевірки
від 24.01.2014 року №29/22-10/23958705 (далі - акт
перевірки).

Згідно висновків вищевказаного акта
перевірки встановлено порушення ТзОВ
«Ековектор», а саме:

- п.п.135.1, 135.2, 135.3, 135.4 ст.135,п.137.1 ст.137,п.
138.2,п.138.8 ст.138, пп.139.1.9 п. 139.1 ст.139 ПК
України, в результаті чого занижено
нараховану суму податку на прибуток
всього в сумі 56 217,56 грн., а саме по
періодах: за 4 квартал 2011 року в сумі
55509,52 грн., за 2 квартал 2012 року в сумі 369,95
грн., за 3 квартал 2012 року в сумі 145,07 грн.,
за 4 квартал 2012 року в сумі 193,02 грн.;

- п. 198.2, п. 198.3, п.198.4, п. 198.6 ст. 198, п.201.1 ст.201
ПК України, в результаті чого занижено
нараховану суму податку на додану
вартість всього у сумі 221 559,24 грн., в
тому числі по періодах: за жовтень 2011
року в сумі 115,17 грн., за квітень 2012 року
в сумі 77,17 грн., за травень 2012 року в сумі
275,17 грн., за серпень 2012 року в сумі 45 482,83
грн., за вересень 2012 року в сумі 82 350,61
грн., за жовтень 2012 року в сумі 47892,52 грн.,
за листопад 2012 року в сумі 28548,84 грн., за
грудень 2012 року в сумі 16816,93 грн.

Державною податковою інспекцією у
Галицькому районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області на
підставі вищевказаного акта перевірки
було прийнято:

- податкове повідомлення-рішення
№ від 06.02.2014р., яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 56 217,56 грн. та штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 354,02 грн.,
всього на суму 56 571,58 грн.;

- податкове повідомлення-рішення
№ від 06.02.2014р., яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 221 559,24 грн. та
штрафні (фінансові) санкції в розмірі 110
779,62 грн., всього на суму 332 338,86 грн.

Судом встановлено, що відповідач в акті
перевірки (ст. акта перевірки 34) вказує
про те, що ТзОВ «Ековектор» сформувало
податковий кредит по податкових
накладних, в яких відсутні номер та
дата митної декларації, за якою було
здійснено митне оформлення товару. З
огляду на це, відповідач вважає, що ТзОВ
«Ековектор» безпідставно завищено
податковий кредит в частині віднесення
до його складу ПДВ по податкових
накладних, в яких відсутні номер та
дата митної декларації, за якою було
здійснено митне оформлення товару,
ввезеного на митну територію України
при отриманні запчастин та
навантажувача закордонного
виробництва від постачальників в
період з 13.08.2012р. по 31.12.2012р. на загальну
суму 220769,73 грн.

Законом N 5083-VI частину другу пункту 201.1
статті 201 Кодексу доповнено новим
підпунктом "ї" та визначено, що у
податковій накладній в окремих рядках
зазначаються додаткові обов'язкові
реквізити "номер та дата митної
декларації, за якою було здійснено
митне оформлення товару, ввезеного на
митну територію України".

Разом з цим, пунктом 4 розділу II
"Прикінцеві положення" Закону N 5083-VI
доручено Кабінету Міністрів України
протягом трьох місяців з дня набрання
чинності Законом N 5083-VI забезпечити
перегляд та приведення відповідними
центральними органами виконавчої
влади їх нормативно-правових актів у
відповідність до цього Закону. Зокрема,
форму податкової накладної,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 01.11.2011 N 1379 "Про
затвердження форми податкової
накладної та Порядку заповнення
податкової накладної", зареєстрованим
у Міністерстві юстиції України 22.11.2011р.
за N1333/20071, буде доповнено відповідними
графами для зазначення номера та дати
митної декларації, за якою було
здійснено митне оформлення товару,
ввезеного на митну територію України.

Таким чином, реквізити "номер та дата
митної декларації, за якою було
здійснено митне оформлення товару,
ввезеного на митну територію України"
підлягають зазначенню у податковій
накладній з моменту набрання чинності
змін до форми податкової накладної про
її доповнення відповідними графами для
відображення таких реквізитів.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, змін до форми податкової
накладної, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від
01.11.2011 N 1379 "Про затвердження форми
податкової накладної та Порядку
заповнення податкової накладної", щодо
номера та дати митної декларації
внесено не було.

Колегія суддів також вважає
необґрунтованими покликання
відповідача на те, що ТзОВ «Ековектор»
слід було звернутись до органу
державної податкової служби та
отримати індивідуальну податкову
консультацію з цього приводу, оскільки
нормами чинного законодавства не
передбачено покладення такого
обов'язку на позивача.

Враховуючи те, що податкові накладні
відповідають вимогам ст. 201 ПК України,
суд дійшов висновку, що ТзОВ
«Ековектор» правомірно включено до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість в розмірі 220769,73 грн.

Судом встановлено, що відповідач в акті
перевірки (ст. 22 акта перевірки) вказує
на те, що ТзОВ «Ековектор» не було
надано до перевірки належним чином
заповнених первинних документів, які б
свідчили про реальність операцій між
ТзОВ «Ековектор» та ТзОВ «Авіста
Логістик», а саме: до перевірки надано
акти виконаних робіт та
товарно-транспортні накладні,
заповнені з порушенням правил
складання первинних документів. Також
відповідачем в акті перевірки вказано,
що в ході перевірки не підтверджено
наявність отримання послуг від ТзОВ
«Авіста Логістик», тобто не
підтверджено фактичне здійснення
господарської операції, а тому
використані при проведенні перевірки
документи не мають сили первинних
документів.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
позивачем було включено до складу
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування з податку на
прибуток, суму вартості
транспортно-експедиційних послуг,
наданих ТзОВ «Авіста Логістик», в
розмірі 3947,49 грн. та включено до
податкового кредиту суму податку на
додану на суму 789,51 грн.

В підтвердження правомірності
включення до складу витрат та
формування податкового кредиту з
вартості транспортно-експедиційних
послуг, наданих ТзОВ «Авіста Логістик»,
позивачем - ТзОВ «Ековектор» надано
такі докази:

акт здачі-приймання робіт (надання
послуг) №ПП/0-0000305 від 26.10.2011р. про
надання транспортно-експедиційних
послуг по перевезенню палета ЕН№6
на суму 691,00 грн.,

податкову накладну видану ТзОВ «Авіста
Логістик» №301 від 26.10.2011р. на суму 691,00
грн., в тому числі ПДВ 115,17 грн.,
товарно-транспортну накладну
№РВК251011-02 від 25.10.2011р.;

акт здачі-приймання робіт (надання
послуг) №ПП/0-0001408 від 05.04.2012р. про
надання транспортно-експедиційних
послуг по перевезенню палета ЕН№9
на суму 463,00 грн.,

податкову накладну, видану ТзОВ
«Авіста Логістик», №80 від 05.04.2012р. на
суму 463,00 грн., в тому числі ПДВ 77,17 грн.,
товарно-транспортну накладну №0535 від
30.03.2012р.;

акт здачі-приймання робіт (надання
послуг) № ПП/0-0005162 від 27.09.2012р. про
надання транспортно-експедиційних
послуг по перевезенню палета ЕН№5
в кількості 2 шт. на суму 829,00 грн.,
податкову накладну, видану ТзОВ
«Авіста Логістик», №592 від 27.09.2012р. на
суму 829,00 грн., в тому числі ПДВ 138,17 грн.
та товарно-транспортну накладну №163
від 17.09.2012р.;

акт здачі-приймання робіт (надання
послуг) №ПП/0-0006929 від 05.12.2012р. про
надання транспортно-експедиційних
послуг по перевезенню палет ЕН№4
в кількості 2 шт. на суму 1103,00 грн.,
податкову накладну, видану ТзОВ
«Авіста Логістик», №38 від 05.12.2012р. на
суму 1103,00 грн., в тому числі ПДВ 183,83 грн.
та товарно-транспортну накладну
№03/12-2012 від 03.12.2012р.;

акт здачі-приймання робіт (надання
послуг) №ПП/0-0001744 від 24.04.2012р. про
надання транспортно-експедиційних
послуг по перевезенню палет ЕН№8
в кількості 3 шт. на суму 1651,00 грн.,
податкову накладну, видану ТзОВ
«Авіста Логістик», №396 від 24.04.2012р. на
суму 1651,00 грн., в тому числі ПДВ 275,17 грн.
та товарно-транспортну накладну 1-03СП №
201344 від 23.04.2012р.

Платіжним дорученням №2330 від 13.06.2012р.
підтверджується оплата ТзОВ
«Ековектор» на користь ТзОВ «Авіста
Логістик» 1651,00 грн., в т.ч. ПДВ 275,17 грн. за
транспортні послуги; платіжним
дорученням №6143 від 25.12.2012 р.
підтверджується оплата ТзОВ
«Ековектор» на користь ТзОВ «Авіста
логістик» 1103,00 грн., в т.ч. ПДВ 183,83 грн. за
транспортні послуги; платіжним
дорученням №5038 від 17.04.2012 р.
підтверджується оплата ТзОВ
«Ековектор» на користь ТзОВ «Авіста
логістик» 463,00 грн., в т.ч. ПДВ 77,17 грн. за
транспортні послуги; платіжним
дорученням №4359 від 16.11.2011р.
підтверджується оплата ТзОВ
«Ековектор» на користь ТзОВ «Авіста
логістик» 691,00 грн., в т.ч. ПДВ 115,17 грн. за
транспортні послуги; платіжним
дорученням №5801 від 10.10.2012 р.
підтверджується оплата ТзОВ
«Ековектор» на користь ТзОВ «Авіста
логістик» 829,00 грн., в т.ч. ПДВ 138,17 грн. за
транспортні послуги.

В підтвердження надання ТзОВ «Авіста
Логістик» позивачу
транспортно-експедиційних послуг,
зокрема, необхідності транспортування
товару з м. Києва до м.Львова, позивачем
надано накладну на внутрішнє
переміщення № ПМРВК 251011-02 від 25.10.2011р.;
видаткову накладну №РН-0535 від 30.03.2012р.;
видаткову накладну №163 від 17.09.2012р.;
видаткову накладну №234 від 03.12.2012р.;
накладну на внутрішнє переміщення №
ПМРВК 230412-01 від 23.04.2012р.

Досліджуючи надані позивачем
товарно-транспортні накладні на
транспортування товару з м. Києва до м.
Львова, суд першої інстанції вірно
зазначив, що останні містять необхідні
відомості та реквізити для
ідентифікації та підтвердження
надання транспортно-експедиційних
послуг, а, зокрема, останні містять
відомості про: автопідприємство - ТзОВ
«Авіста Логістик», замовника - ТзОВ
«Ековектор», вантажовідправника,
вантажоодержувача, пункт навантаження,
пункт розвантаження, відомості про
транспортний автомобіль, водія, назву
продукції (вантажу), кількість, суму,
перелік документів що слідують з
вантажем, масу, підписи осіб, що
відвантажили та отримали товар,
печатки юридичних осіб, підписи
водія-експедитора.

Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, що фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
завершення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 вищеназваного Закону
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 2 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. п. 2.1 п. 2 наказу
Міністерства фінансів України від 24.05.95
р. N 88 "Про затвердження Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку" (надалі -
Положення N 88), первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Із встановлених вище обставин суд
робить висновок, що зібрані у справі
докази в повній мірі підтверджують
факт здійснення позивачем
господарських операцій з ТзОВ «Авіста
Логістик», а відповідні первинні
документи відображають зміст
господарських операцій між Позивачем
та контрагентом та є тими документами,
на підставі яких ведеться податковий
та бухгалтерський облік згідно з ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік і фінансову звітність в Україні».

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податковий кредит - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Правила формування податкового
кредиту визначені Податковим кодексом
України.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту відповідно до
пункту 198.2 ст. 198 ПК України вважається
дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України,
встановлено заборону віднесення до
податкового кредиту сум податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, які не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Згідно пп. 201.1 ст. 201 ПК України, платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну
з зазначеними в ній обов'язковими
реквізитами згідно переліку,
визначеного цим же підпунктом.

Згідно пп. 201.10 ст. 201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Колегія суддів зазначає, що достатньою
підставою для правомірного формування
податкового кредиту за умови
реальності проведених господарських
операцій є наявність у платника
податку - покупця належно оформленої
податкової накладної, яка є водночас
податковим і розрахунковим документом,
та сплата продавцю вартості товару з
податком на додану вартість.

Суд першої інстанції вірно встановив,
що вказані вище податкові накладні
відповідають вимогам ст. 201 Податкового
кодексу України, а вказані вище
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
підтверджуються первинними
документами відповідно до ст. 138
Податкового кодексу України.

З огляду на вищевказане, судом першої
інстанції вірно встановлено, що
позивачем підтверджено первинними
документами правомірність включення
до складу витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування з
податку на прибуток, суму вартості
транспортно-експедиційних послуг,
наданих ТзОВ «Авіста Логістик» в
розмірі 3947,49 грн. та включення до
податкового кредиту суми податку на
додану вартість на суму 789,51 грн.

При цьому акт ДПІ у Святошинському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві від
15.11.2013 №1877/26-57-22-03-07 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Авіста-Логістик» ()»,
вірно не взятий судом першої інстанції
до уваги, оскільки згідно з пунктом 73.5
ст. 73 Податкового кодексу України
визначено, що зустрічні звірки не є
перевірками і проводяться в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК
України, об'єктом оподаткування
податком на прибуток підприємств є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 ПК України, на
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 ПК України, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 ПК України.

Дохід від реалізації товарів
визнається за датою переходу покупцеві
права власності на такий товар (п. 137.1
ст. 137 ПК України).

Таким чином, отримані передоплати за
товарно-матеріальні цінності до
01.04.2011р. підлягають включенню до складу
валових доходів за датою отримання
коштів згідно із нормами пп. 4.1.1 п. 4.1 ст.
4 та пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України від
28 грудня 1994 року N 334/94-ВР "Про
оподаткування прибутку підприємств".

Згідно з п. 7 підрозділу 4 розділу XX
«Перехідні положення» ПК України,
дохід не визначається щодо товарів
(результатів робіт, послуг),
відвантажених (наданих) після дати
набрання чинності розділом III цього
Кодексу в частині вартості таких
товарів (результатів робіт, послуг),
оплаченої у вигляді авансів
(передоплати) до такої дати, у тому
числі в період перебування на
спрощеній системі оподаткування. У
разі відвантаження товарів (виконання
робіт, надання послуг) після набрання
чинності розділом III цього Кодексу в
рахунок авансів, отриманих до такої
дати, витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, та здійснені після дати
набрання чинності цим Кодексом, за
умови, що вони не були включені до
складу валових витрат, визнаються
витратами на дату відвантаження таких
товарів (виконання робіт, надання
послуг) (п. 1 підрозд. 4 р. XX "Перехідні
положення" ПК України).

Відповідно до вказаних вище норм ПК
України, з 2 кварталу 2011 року
оподаткування операцій, властивих
перехідному періоду, передбачено
Перехідними положеннями Податкового
кодексу, викладеними у розділі ХХ ПК
України «Особливості справляння
податку на прибуток підприємств
містить підрозділ 4 Перехідних
положень». Норми розділу ІІІ
застосовуються для розрахунків з
бюджетом, починаючи з доходів і витрат,
отриманих з 01.04.2011р.

Форма податкової декларації з податку
на прибуток підприємства, що
використовується платниками податку
починаючи з другого кварталу 2011 року,
затверджена наказом Державної
податкової адміністрації України від 28
лютого 2011 року №114.

Згідно з п. 2 підрозділу 4 розділу XX
"Перехідні положення" ПК України, з дати
набрання чинності розділом III цього
Кодексу платники податку на прибуток
підприємств складають наростаючим
підсумком та подають декларацію з
податку на прибуток за такі звітні
податкові періоди: другий квартал,
другий і третій квартали та другий -
четвертий квартали 2011 року.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що у податкових деклараціях ТзОВ
«Ековектор» з податку на прибуток
підприємства за ІІ-ІV квартали 2011 року
правомірно не включались суми
отриманих попередніх оплат, так як вони
були включені в дохід та були
оподатковані у І кварталі 2011 року, що
підтверджується декларацією з податку
на прибуток за І квартал 2011р. та
платіжним дорученням №3515 від 29.04.2011р.
про сплату податку на прибуток за 1
квартал. 2011 р. в розмірі 3000,00 грн. Відтак,
в діях ТзОВ «Ековектор» відсутні
порушення п.п.135.1, 135.2,135.3, 135.4 ст. 135,п.137.1
ст. 137,п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, пп.139.1.9 п. 139.1 ст.
139 ПК України.

Враховуючи те, що судом не встановлено
порушення позивачем вимог податкового
законодавства в межах цього спору,
колегія суддів приходить до висновку,
що застосування до позивача штрафних
санкцій є протиправним.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та надав їм
належну правову оцінку, доводами
апеляційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні не спростовуються і
підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Галицькому районі м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області слід залишити без задоволення,
а постанову суду першої інстанції без
змін.

Керуючись ст.ст.195,198,200,205,206,254 КАС
України, суд, -

у х в а л
и в :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2014
року у справі №813/1222/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
О.І.Мікула

Д.М.Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 30
травня 2014 року.