Справа № 802/278/14-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/278/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Віятик Н.В.
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

секретар судового засідання: Мартинюк
В.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Тиврівської районної
державної адміністрації Вінницької
області, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_3 про часткове скасування
розпорядження №347 від 10.07.2008 року , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до
Тиврівської районної державної
адміністрації Вінницької області,
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - ОСОБА_3 про часткове
скасування розпорядження №347 від 10.07.2008
року.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі, посилаючись при цьому
на неповне з'ясування обставин, які
мають значення для справи та порушення
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення спору.

Представник позивача в судовому
засіданні 27 травня 2014 року апеляційну
скаргу підтримала у повному обсязі,
просила вимоги, що в ній викладені,
задовольнити.

Третя особа, з вимогами апеляційної
скарги не погодилась, оскільки вважає,
що постанова суду, прийнята за
наслідками розгляду справи в суді
першої інстанції, є законною та
обгрунтованою, а тому просила суд
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. Про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи,
що судом участь відповідача в судовому
засіданні не визнавалась обов'язковою,
колегія суддів прийшла до висновку
щодо можливості апеляційного розгляду
справи без його участі.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін, з
наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи,
розпорядженням Тиврівської РДА № 189
від 15.04.2008 року «Про надання дозволу на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельні ділянки» надано дозвіл гр.
ОСОБА_4 на виготовлення технічної
документації, що посвідчують право на
земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 0,06 га
для ведення колективного садівництва.

15.10.2008 року позивач звернувся до голови
Тиврівської РДА із заявою про внесення
змін до розпорядження № 189 від 15.04.2008
року. Так, розпорядженням №553 від 03.11.2008
року «Про внесення змін до окремих
розпоряджень голови
райдержадміністрації» голова
Тиврівської РДА вносить зміни в абзац 3
пункту 1 розпорядження №189 від 15.04.2008
року. З урахуванням даних змін гр.
ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення
технічної документації, що посвідчують
право на земельну ділянку АДРЕСА_2,
АДРЕСА_1 площею 0,12 га для ведення
колективного садівництва.

Розпорядженням Тиврівскої РДА № 580 від
19.11. 2008 року «Про затвердження
технічної документації та видачу
державних актів на право власності на
земельні ділянки» затверджено гр.
ОСОБА_4 технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельні ділянки АДРЕСА_2, АДРЕСА_1;
передано їх безоплатно у приватну
власність позивача; зобов'язано видати
державний акт на право власності на ці
земельні ділянки.

24.04 2013 р позивач звернувся з заявою про
внесення відомостей про земельну
ділянку до ДЗК, однак йому було
відмовлено у внесенні відомостей про
земельну ділянку АДРЕСА_2 до ДЗК,
оскільки під час перевірки технічної
документації із землеустрою
встановлено, що земельна ділянка
АДРЕСА_2, перетинається із земельною
ділянкою кадастровий номер якої
:01:003:0421 і яка є приватною
власністю ОСОБА_3

Позивач непогоджуючись із
розпорядженням Тиврівської районної
державної адмінстрації №347 від 10.07.2008
року звернувся до суду з позовом щодо
його скасування.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, вірно
встановив обставини, яким дав
правильну правову оцінку і прийшов до
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні адміністративного позову,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.118 Земельного кодексу
України (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Відповідна місцева державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає заяву, а при
передачі земельної ділянки
фермерському господарству - також
висновки конкурсної комісії, і в разі
згоди на передачу земельної ділянки у
власність надає дозвіл на розробку
проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

У разі відмови органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення заяви без розгляду
питання вирішується в судовому
порядку.

Статтею 35 Земельного кодексу України
передбачено порядок набуття
громадянами України у власність
земельних ділянок для ведення
індивідуального або колективного
садівництва.

Згідно з частиною четвертою статті 35
Земельного кодексу України (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) Землі загального
користування садівницького товариства
є його власністю. До земель загального
користування садівницького товариства
належать земельні ділянки, зайняті
захисними смугами, дорогами, проїздами,
будівлями і спорудами та іншими
об'єктами загального користування.

Частиною п'ятою статті 35 Земельного
кодексу України (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) приватизація земельної
ділянки громадянином - членом
садівницького товариства здійснюється
без згоди на те інших членів цього
товариства.

Системний аналіз вищезазначених норм
права дає можливість прийти до виснову,
що надання громадянину дозволу на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку є одним з
етапів розгляду заяви громадянина про
одержання безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
індивідуального садівництва.

Як встановлено судом першої інстанції
та перевіроно при апеляційному
розгляді справи, розпорядженням
Тиврівської РДА від 08.04.2008 року за №175
«Про надання дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельні ділянки»
надано дозвіл гр. ОСОБА_3 на
виготовлення технічної документації,
що посвідчують право на земельні
ділянки АДРЕСА_3, АДРЕСА_2 площею 0,12 га
для ведення колективного садівництва.

Розпорядженням Тиврівскої РДА № 347 від
10.07.2008 року «Про затвердження технічної
документації та видачу державних актів
на право власності на земельні
ділянки» затверджено гр. ОСОБА_3
технічну документацію із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельні ділянки АДРЕСА_3, АДРЕСА_2
передано їх безоплатно у приватну
власність позивача; зобов'язано видати
державний акт на право власності на ці
земельні ділянки.

ОСОБА_3 видано Державний акт на право
власності на земельні ділянки АДРЕСА_3,
АДРЕСА_2 площею 0,12 га на території
Ворошилівської сільської ради в СТ
«Бодрость» серії НЖ № 619929.

Таким чином колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що на момент надання дозволу
позивачу на розробку та затвердження
технічної документації стосовно
земельної ділянки АДРЕСА_2, дана
земельна ділянка за кадастровим
номером :01:003:0421 перебувала у
власності гр.ОСОБА_3, що не було
встановлено та перевірено
відповідачем та стало перешкодою для
надання йому такої земельної ділянки.

Крім того, суд апеляційної інстанції
підтримує позицію суду першої
інстанції щодо неможливості
відповідачем скасувати ропорядження
про надання дозволу позивачу на
розробку та затвердження технічної
документації, оскільки дане
розпорядження є актом одноразового
застосування та є виконаним в силу
самого факту його прийняття.

Аналогічна правова позиція розкрита в
рішенні Конституційного Суду України
від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (у справі
за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) де
зазначено, що органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є «гарантією
стабільності суспільних відносин» між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги позивача не
ґрунтуються на вимогах законодавства
та не спростовують висновків суду
першої інстанції

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити
без задоволення, а постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
02 червня 2014 року .

Головуючий
Гонтарук В. М.

Судді
Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.