Справа № 2а-2703/10/0770
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 р.
Справа № 40233/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу державного підприємства
«Закарпатський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2011 року у справі за позовом державного
підприємства «Закарпатський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» до державної
інспекції з контролю за цінами в
Закарпатській області про визнання
недійсним рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ДП «Закарпатський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» звернувся з
адміністративним позовом до державної
інспекції з контролю за цінами в
Закарпатській області про визнання
недійсним рішення про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін №000015 від
11.06.2010 року у вигляді вилучення у дохід
Державного бюджету 9026 гривень та
фінансових санкцій у вигляді штрафу в
сумі 18050 грн.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що вартість робіт
по здійсненню кадастрової зйомки, як
окремого виду робіт, плата за який не
передбачена Законом України «Про
захист конституційних прав на землю»,
встановлюється в договірному порядку.
Крім того, зазначає що безоплатним є
тільки виготовлення та реєстрація
державного акта на право власності на
земельну ділянку, а виготовлення
технічної документації є оплатним.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2011 року в задоволені позовних вимог
відмовлено. Суд виходив з того, що
позивачем невірно трактується вимоги
та положення нормативно-правових
актів, не можна погодитись, що роботи по
здійсненню зйомки є окремим видом
робіт. Роботи із землеустрою є більш
ширшим поняттям, ніж землевпорядні
роботи. Крім того, укладення договору
не змінює державного регулювання цін, а
лише врегульовує відносини сторін.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, позивачем подано апеляційну
скаргу, з якої із-за порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, просить його
скасувати та постановити рішення, яким
задоволити апеляційну скаргу та
задоволити позовні вимоги в повному
об'ємі.

Покликання маються на те, що роботи по
здійсненню кадастрової зйомки є
окремим видом робіт, що
підтверджується позицією Вищого
адміністративного суду України, справа
№ К-23550/08 від 03.03.2010 року. Крім того,
укладення із одним замовнимком робіт
двох договорів на різні види робіт не
суперечить законодавству, оскільки за
рішеннями органів місцевого
самоврядування, прийнятими після 15.08.2009
року, приватизація земельних ділянок
здійснюється у звичайному оплатному
порядку, оскільки не підпадає під
постанову КМУ № 844 від 05.08.2009 року
«Деякі питання реалізації права
власності на землю громадянами України
у 2009 році».

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що з 25 травня 2010
року по 04 червня 2010 року державною
інспекцією з контролю за цінами в
Закарпатській області проведено
планову перевірку державного
підприємства «Закарпатський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою»з питань
дотримання дисципліни цін при
формуванні, встановленні та
застосуванні тарифів (плати) на роботи
із землеустрою, земельно-кадастрові та
пов'язані з оформленням документів.
Даною перевіркою встановлено,
порушення Закону України «Про захист
конституційних прав громадян на
землю», наказу Держкомзему України
«Про затвердження граничних розмірів
плати з виконання землевпорядних
робіт», постанови КМУ « Деякі питання
реалізації права власності на землю
громадянами України», про що складено
відповідний Акт від 04 червня 2010 року. На
підставі даного Акту прийнято рішення
про застосування економічних санкцій
за порушення державної дисципліни цін
№000015 від 11.06.2010 року у вигляді
вилучення у дохід Державного бюджету
9026 гривень та фінансових санкцій у
вигляді штрафу в сумі 18050 грн.

Закон України «Про захист
конституційних прав громадян на землю»
(далі - Закону № 858-IV), який визначає
фінансові засади щодо реалізації
громадянами України прав власності на
землю відповідно до статті 14
Конституції України є Законом
спеціальної дії, яким впорядковано
плату, яку мають сплачувати громадяни
України у випадках безоплатної
приватизації ними земельних ділянок.

Частиною другою статті 1 зазначеного
Закону № 858-IV передбачено, що вартість
робіт із землеустрою щодо виготовлення
документів, які посвідчують право
власності на земельні ділянки при
безоплатній передачі їх у власність
громадянам України відповідно до ст.121
Земельного кодексу України не може
перевищувати дев'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, або 153 грн.

Згідно зі статтею 56 Закону № 858-IV
складання технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку, крім поділу та об'єднання
земельних ділянок, включає складання
акта приймання-передачі межових знаків
на зберігання, тому роботи зі
встановлення (відновлення) в натурі (на
місцевості) меж земельної ділянки є
частиною робіт, необхідних для
складання цієї документації із
землеустрою.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2
Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 4 травня 1999 року № 43, роботи зі
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку або на
право постійного користування
земельною ділянкою виконуються в такій
послідовності: підготовчі роботи;
встановлення (відновлення) в натурі (на
місцевості) меж земельної ділянки та
меж обмежень на використання земельної
ділянки; складання кадастрового плану
земельної ділянки; заповнення бланка
державного акта.

Оскільки Законом № 2375-IV встановлено
граничну вартість робіт не на
конкретний вид документації із
землеустрою, а на всі роботи із
землеустрою, які необхідні для
складання державного акта, то вартість
робіт за виконання робіт зі
встановлення меж земельної ділянки в
натурі відповідно до цього закону не
може стягуватись понад визначену
граничну вартість, а отже, висновок
місцевого суду у справі, що
розглядається, є законним і
ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене, а також
беручи до уваги практику Верховного
Суду України, що мається у справі,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що роботи із землеустрою щодо
виготовлення документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку, включають роботи із
землеустрою зі встановлення
(відновлення) в натурі (на місцевості)
меж земельної ділянки.

Відтак, доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Закарпатський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» залишити без
задоволення, постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 24
березня 2011 року по справі № 2а-2703/10/0770,
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

суддів
Н.Г.
Левицька

В.П. Сапіга