Справа № 2а-9215/10/1070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/10265/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «СВС-Груп»
та Іванківської міжрайонної державної
податкової інспекції в Київській
області

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 22.11.2010

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.02.2011

у справі № 2а-9215/10/1070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «СВС-Груп»

до Іванківської міжрайонної державної
податкової інспекції Київської
області

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 22.11.2010,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17.02.2011, адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправними дії Іванківської МДПІ
Київської області щодо невизнання
податкової декларації з податку на
додану вартість за червень 2010 року. У
задоволенні решти позову про
зобов'язання відповідача визнати
декларацію з податку на додану
вартість за червень 2010 року податковою
звітністю та провести її в особовому
рахунку платника податків відмовлено.

ТОВ «СВС - Груп» подало касаційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
суду апеляційної інстанції та змінити
постанову суду першої інстанції,
виклавши резолютивну частину в
редакції, за якою зобов'язати
відповідача визнати декларацію з
податку на додану вартість позивача за
червень 2010 року податковою звітністю
та відобразити її в особовому рахунку
платника податків. У решті постанову
суду першої інстанції залишити без
змін. Посилається на те, що вимоги
позивача про зобов'язання відповідача
визнати податкову декларацію
податковою звітністю та провести її в
особовому рахунку платника податків
мала бути задоволена, оскільки є
похідною від вимоги про визнання дій
відповідача протиправними.

Іванківська МДПІ в Київській області
подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове судове рішення про
відмову в задоволенні позову.
Посилається на порушення судами норм
матеріального і процесуального права:
абз. 5 п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 № 2181-ІІІ, п.п. 7.2.8 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, п. 1.3
Порядку заповнення та подання
податкової декларації з податку на
додану вартість, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 30.05.1997 № 166 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 09.07.1997 за № 250/2054, ст.
159 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційних скарг, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційні скарги не підлягають
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Позивачем 20.07.2010 засобами поштового
зв'язку на адресу податкового органу
направлена декларація з ПДВ за червень
2010 року, яка зареєстрована 27.07.2010 за №
11198, але не визнана податковою
звітністю через відсутність
обов'язкового додатку «Реєстр
отриманих і виданих податкових
накладних» в електронному вигляді.

Відповідачем позивачеві надіслано
листа від 27.07.2010 № 3258/10/28-008 з
пропозицією надати декларацію з
виправленими недоліками.

Відповідно до абз. 1 п.п. 4.1.2. п. 4.1 ст. 4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ прийняття
податкової декларації є обов'язком
контролюючого органу. Податкова
декларація приймається без
попередньої перевірки зазначених у ній
показників через канцелярію, чий
статус визначається відповідним
нормативно-правовим актом. Відмова
службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Згідно з абз. 5 п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4
вказаного Закону визначено вичерпний
перелік підстав, за яких контролюючий
орган має право не визнавати надану
платником податків звітність
податковою звітністю. Такою підставою
є заповнення податкової декларації
всупереч правилам, зазначеним у
затвердженому порядку її заповнення,
зокрема, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків.

Правила заповнення податкової
декларації з податку на додану
вартість на час виникнення спірних
відносин були передбачені Порядком
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість, затвердженим Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 30.05.1997 № 166 та
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України від 09.07.1997 за № 250/2054 (далі
Порядок № 166), в межах яких платник
податку зобов'язаний був діяти
складаючи та подаючи податкову
декларацію з податку на додану
вартість.

Відповідно до п. 1.3 Положення № 166
декларація складається із вступної
частини, службових полів, чотирьох
розділів та обов'язкових додатків, з
них платником заповнюються вступна
частина, службові поля, перші три
розділи та додатки, четвертий розділ
заповнюється працівниками податкової
інспекції (адміністрації) лише на
оригіналі декларації, який залишається
в податковій інспекції (адміністрації).
Порядок заповнення декларації окремо
за кожним розділом наводиться в
розділі 5 цього Порядку.

Порядок № 166 передбачає п'ять
обов'язкових додатків і не передбачає
такого додатку як «Реєстр виданих та
отриманих податкових накладних за
звітний період в електронному
вигляді».

Обов'язок платника податку вести
реєстр отриманих та виданих податкових
накладних у документальному або
електронному вигляді за його вибором
та подавати на безоплатній основі
разом з податковою декларацією за
відповідний звітний період копії
реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних в електронному
вигляді передбачений п.п. 7.2.8 п. 7.2 ст. 7
Закону України.

Своєю чергою, пунктом 7.2 ст. 7 цього
Закону визначені правила складання,
порядок видачі та обліку податкової
накладної, яка є звітним податковим і
одночасно розрахунковим документом, що
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та який є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Тому, ненадання платником податку
копій реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних в електронному
вигляді є порушенням ведення платником
податку обліку податкових накладних,
яке може вплинути на висновки
контролюючого органу щодо податкового
кредиту платника податку, і не може
розцінюватись як заповнення платником
податку податкової декларації
всупереч правилам, зазначеним у
затвердженому порядку її заповнення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що надана позивачем
податкова декларація містить всі
обов'язкові реквізити, підписана
відповідною посадовою особою та
скріплена печаткою платника податків.

Враховуючи наведене, суд
касаційної інстанції знаходить
правильними висновки судів попередніх
інстанцій про протиправність дій
відповідача щодо невизнання
податкової декларації з податку на
додану вартість за червень 2010 року
податковою звітністю.

Суд касаційної інстанції також
вважає за правильне погодитись з
висновками судів про необхідність
відмови в задоволенні позовних вимог
про зобов'язання відповідача визнати
податкову декларацію з податку на
додану вартість податковою звітністю
та провести останню в особовому
рахунку платника податків, з огляду на
таке.

Протиправність дій відповідача -
суб'єкта владних повноважень щодо
невизнання податкової декларації з
податку на додану вартість податковою
звітністю виникає з моменту вчинення
таких дій, відповідно відповідач
зобов'язаний здійснити усі необхідні
дії для належного забезпечення обліку
платника податку на додану вартість
(позивача), в т.ч. прийняти зазначену
податкову декларацію з метою перевірки
її достовірності щодо правильності
визначення об'єктів оподаткування і
обчислення податку. Підстав вважати, що
відповідач у майбутньому порушить
права та інтереси позивача у цій
частині у судів попередніх інстанцій
не було.

З огляду на викладене, враховуючи
межі перегляду справи судом касаційної
інстанції, визначені у ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, касаційні скарги залишаються
без задоволення, а оскаржувані судові
рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «СВС-Груп»
та Іванківської міжрайонної державної
податкової інспекції в Київській
області залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 22.11.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.02.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун