Справа № 2а-1870/774/12
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/63215/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Лосєва А.М.

Рибченка А.О.

при секретарі судового засідання:
Мосійчук І.М.,

розглянувши касаційну скаргу
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Сумської області
Державної податкової служби

на ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.09.2012 року

та постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 19.04.2012 року

по справі № 2а-1870/774/12

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Мотордеталь-Конотоп»

до Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Сумської області

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Мотордеталь-Конотоп» звернулось до
суду з позовною заявою до Конотопської
міжрайонної державної податкової
інспекції Сумської області про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 12.01.2012 року
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
загальному розмірі 1037025,00 грн.; №,
яким зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 13677652,00 грн.; №,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в загальному розмірі 402209,50
грн.; №, яким зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за серпень 2010 року на
95264,00 грн.; №, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за червень 2011 року на
236724,00 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 19.04.2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.09.2012 року
у даній справі позов задоволено з
огляду на правомірність заявлених
вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у позові відмовити, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що спеціалістами
Конотопської МДПІ була проведена
виїзна планова перевірка ТОВ
«Мотордеталь-Конотоп» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства, за
наслідками якої зафіксовано порушення
ТОВ «Мотордеталь-Конотоп» п. 5.1. ст.5
п.5.3.9, п.5.3 ст.5 Закону України від 28.12.1994
року № 334/94-ВР «Про оподаткування
прибутку підприємств» (далі - Закон
№334/94-ВР) та пп. 138.1.1. п.138.1, пп.138.8.1 п.138.8
ст.138 Податкового кодексу України; пп.
7.4.1 п.7.4. Закону України від 03.04.1997 року №
168/97-ВР «Про податок на додану вартість»
(далі - Закон № 168/97-ВР) та п.198.3 ст.198
Податкового кодексу України.

На підставі вказаних висновків
перевірки 12 січня 2012 року Конотопською
МДПІ були прийняті спірні податкові
повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону № 334/94-ВР
встановлено, що валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону №
334/94-ВР до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно з абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону №
334/94-ВР не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються зокрема із:
витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті.

Підпунктом 138.1.1 ст. 138 Податкового
кодексу України визначено, що витрати
операційної діяльності включають:
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що всі необхідні первинні
бухгалтерські документи є в наявності
у позивача, а саме копії: податкових
накладних, видаткових накладних на
поставлений товар, рахунків-фактур,
приходних ордерів на підтвердження
оприбуткування придбаного товару,
накладної на відвантаження матеріалів,
акта приймання по якості товару,
дозволу на тимчасовий відхил, витягів з
журналів реєстрації довіреностей,
повідомлень до Центру управління
якістю про надходження товару з метою
отримання висновку про якість
продукції, за результатами чого
ставиться відповідний штам «придатний
товар для виробництва чи ні», та
сертифікатів, витягів з книги обліку
ввезених матеріальних цінностей на
посту № 4, платіжних доручень,
товарно-транспортних накладних та
талонів на видачу, накладних-вимог на
внутрішнє переміщення придбаного та
оприбуткованого на складі
підприємства позивача товару та ін.

Згідно з п. 5.11 ст. 5 Закону № 334/94-ВР
встановлення додаткових обмежень щодо
віднесення витрат до складу валових
витрат платника податку, крім тих, що
зазначені у цьому Законі, не
дозволяється.

Крім того, податковий кредит - сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим Законом
(пункт 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР).

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону № 168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту (п.
201.10 ст. 201 ПК України).

При цьому, згідно з п. 201.8 ст. 201 ПК
України, право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в матеріалах справи
наявні всі необхідні первинні
документи, які складені у
відповідності до вимог підпункту 7.2.1
пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР та ПК
України, що підтверджують право
позивача на податковий кредит у
відповідний період. Жодних доказів, які
б підтверджували порушення з боку
позивача при укладанні договорів
публічного порядку, відповідачем не
надано. На час укладання договорів із
позивачем, його контрагенти були
платниками ПДВ згідно чинного
законодавства та належним чином
зареєстрованими у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, тобто мали
достатній об'єм правоздатності для
укладення спірних угод.

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 ст. 7 Закону №
168/97-ВР визначено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Сума бюджетного відшкодування
залежить від правильності визначення
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту, правильність
визначення яких підтверджено
матеріалами справи.

Доводи відповідача про нікчемність
угод, укладених між позивачем та його
контрагентами, судами попередніх
інстанцій правомірно не прийняті до
уваги, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
такого факту.

Крім того, відповідно до підпункту 1
підрозділу 4 розділу XX «Перехідні
положення» Податкового кодексу
України, норми розділу III цього Кодексу
(податок на прибуток) застосовуються
під час розрахунків з бюджетом
починаючи з доходів і витрат, що
отримані і проведені з 01 квітня 2011 року,
якщо інше не встановлено цим
підрозділом.

Відповідно до п.6.1 ст.6 Закону № 334/94-ВР
якщо об'єкт оподаткування платника
податку з числа резидентів за
результатами податкового року має
від'ємне значення об'єкта
оподаткування (з урахуванням суми
амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення.

Згідно п. 22.4 ст. 22 Закону № 334/94-ВР у 2010
році у складі валових витрат платника
податку враховується 20 відсотків суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток,
яке утворилося станом на 1 січня 2010
року. У 2011 році сума від'ємного
значення, яка відповідно до абзацу
першого цього пункту не була врахована
у складі валових витрат, та від'ємне
значення об'єкта оподаткування, яке
виникло у 2010 році, підлягають включенню
до складу валових витрат у порядку,
встановленому статтею 6 цього Закону,
без обмежень, встановлених цим пунктом.

Таким чином у I кварталі 2011 року
від'ємне значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток,
яке утворилося станом на 01.01.2010 року та
які не були враховані у складі валових
витрат у 2010 році, та збитки, які
утворилися у 2010 році, включаються до
складу валових витрат першого
календарного кварталу 2011 року та,
відповідно, стають від'ємним значенням
I кварталу 2011 року.

Пункт 150.1 статті 150 Податкового кодексу
України передбачає, що якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками податкового
року є від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат першого календарного
кварталу наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
зазначеного від'ємного значення
попереднього року у складі витрат
таких податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Згідно п. 3 підрозділу 4 розділу XX
«Перехідні положення» Податкового
Кодексу України п.150.1 ст.150 Податкового
кодексу України застосовується у 2011
році з урахуванням такого: якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками першого
кварталу 2011 року є від'ємне значення, то
сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат другого
календарного кварталу 2011 року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого - четвертого
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011 року, у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

При цьому, у підрозділі 4 розділу XX
«Перехідні положення» Податкового
кодексу України законодавець, як і
раніше, під час коригування порядку
формування розміру валових витрат з
урахуванням від'ємного значення у 2010
році, визначив особливий порядок
формування об'єкту оподаткування
податком на прибуток. Дослівне
тлумачення положень пункту 3
підрозділу 4 розділу XX Перехідних
положень Податкового кодексу України,
викладене вище, дає підстави вважати,
що у разі наявності від'ємного значення
об'єкту оподаткування у 1 кварталі 2011
року, сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до складу витрат II
кварталу 2011 року.

Обмеження витрат, що мають бути
враховані у складі валових витрат II
кварталу 2011 року, зазначена
законодавча норма не містить. Інші
положення Податкового кодексу України
також не містять прямої норми, яка б
обмежувала витрати, що мають бути
враховані у складі валових витрат II
кварталу 2011 року.

Таким чином, колегія суддів погоджує
висновок судів, що позивачем, у
відповідності до вказаних вище вимог
законодавства, в податковій декларації
з податку на прибуток за ІІ квартал 2011
року відображене від'ємне значення
об'єкта оподаткування попереднього
звітного (податкового) періоду.

За таких обставин, суди дійшли вірного
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Відповідно до ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Сумської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.09.2012 року
та постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 19.04.2012 року
по справі №2а-1870/774/12 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписЛосєв А.М. підписРибченко
А.О.Ухвала складена у повному обсязі
23.05.2014 р.