Справа № 2а-14109/09/2170
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/800/28481/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В., Ліпського
Д.В.,розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі міста
Херсона до акціонерного товариства
закритого типу «Херсонський завод
гумотехнічних виробів» про стягнення
заборгованості,

за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні на постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 22 лютого 2013 року,

встановив:

У листопаді 2009 року Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі міста Херсона
(далі - УПФ) звернулося до суду з позовом
про стягнення з ЗАТ «Херсонський завод
гумотехнічних виробів» (далі -
Підприємство), яке є платником
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, заборгованості з
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пункту «б» частини
першої статті 13 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 1788-XII) працівникам відповідача
за Списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України, зайнятість в яких
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах (далі - список № 2), за
липень - серпень 2009 року
в сумі 8606,83 грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 9 лютого 2010
року позов задоволено: стягнуто з
Підприємства на користь УПФ 8606,83 грн
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22 лютого 2013
року постанову суду першої інстанції
скасовано, а в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі УПФ просить
скасувати судове рішення апеляційного
суду і залишити в силі постанову суду
першої інстанції. Скаргу обґрунтовує
тим, що висновок суду першої інстанції
про обов'язок Підприємства
відшкодувати УПФ витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пункту «б» частини
першої статті 13 Закону № 1788-XII
працівникам відповідача за списком № 2,
ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права
та відповідає правовій позиції
Верховного Суду України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що Підприємство
зареєстровано в УПФ як платник
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Шести громадянам, які
раніше працювали на цьому
Підприємстві, а саме - ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, на
підставі довідок та протоколів
відповідача призначені пенсії за віком
на пільгових умовах відповідно до
пунктів «б»-«з» статті 13 Закону № 1788-XII.

Загальна сума фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій за
період липень-серпень 2009 року склала
8606,83 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що за
правилами пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-IV) та відповідно до пункту 1
статті 2 Закону України від 26 червня 1997
року № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 400/97-ВР) Підприємство
зобов'язане відшкодувати УПФ витрати
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
працівникам за списком № 2.

Апеляційний суд, скасовуючи постанову
суду першої інстанції та приймаючи
нову про відмову в задоволенні позову
виходив з того, що абзацом четвертим
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV прямо визначено
обов'язок підприємств тільки стосовно
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України. Суд
першої інстанції ж встановив, що пенсії
працівникам були призначені на
підставі пунктів «б»-«з» статті 13
Закону № 1788-XII.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, роботах з особливо шкідливими
й важкими умовами праці за списком № 1
та на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом № 1788-XII. У
цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням норм статті 28 Закону №
1058-IV. При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності Законом № 1058-IV.

На момент набрання чинності Законом №
1058-IV питання щодо відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту «б»
статті 13 Закону № 1788-XII, було
врегульовано Законом № 400/97-ВР,
відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1
якого, відповідач є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
забезпечення.

За змістом абзацу четвертого пункту 1
статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13
Закону № 1788-XII до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону.

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону
№ 400/97-ВР встановлено ставку на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

Отже, висновок суду першої інстанції
про обов'язок Підприємства
відшкодувати УПФ витрати на виплату і
доставку пенсії, призначеної
відповідно до пункту «б» частини
першої статті 13 Закону № 1788-XII
працівникам за списком № 2, ґрунтується
на правильному застосуванні норм
матеріального права та відповідає
правовій позиції Верховного Суду
України, неодноразово висловленій у
справах цієї категорії, зокрема у
постановах від 31 січня 2011 року № 21-69а10,
від 13 лютого 2012 року № 21-11а12 та від 19
березня 2013 року № 21-59а13 та 21-60а13.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22 лютого 2013
року скасувати, а постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 9 лютого 2010
року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Головчук С.В. Ліпський
Д.В.