Справа № 759/2645/14-а
Суддя: Заєць Т. О.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/2645/14-а
пр. № 2-а/759/125/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Зайця Т.О. при
секретарі Ковтун М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві,
головного державного виконавця
Крайчинського Сергія Станіславовича
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, третя особа: Управління
пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва про
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

14.02.2014 року ОСОБА_1 звернулася з
адміністративним позовом про визнання
протиправною бездіяльність
відповідача щодо проведення
виконавчих дій з виконання виконавчих
листів Святошинського районного суду
м. Києва №2а-947-1/09 від 19.09.2011 року про
зобов'язання УПФ України в
Святошинському районі м. Києва
нарахувати та виплатити у повному
обсязі недоплачену як дитині війни
надбавку до пенсії за період часу з
22.05.2008 по 31.05.2009 року, за виключенням
виплат, вже здійснених за 2008 рік, 2009 рік
та про зобов'язання відповідача
здійснювати подальшу щомісячну
виплату надбавки, визнання
протиправними дій в частині винесення
15.06.2012 року постанови про закінчення
виконавчого провадження №29043516,
скасування цієї постанови, поновлення
виконавчого провадження, зобов'язання
провести виконавчі дії з виконання
виконавчих листів, починаючи з 22.05.2008
року і в подальшому (довічно), з
урахуванням уже проведених виплат,
стягнення моральної шкоди в розмірі 1
грн. В обґрунтування вимог посилається
на те, що в провадженні відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ м. Києва на
виконанні знаходились виконавчі листи
Святошинського районного суду м. Києва
№2а-947-1/09 від 19.09.2011 року про
зобов'язання УПФ України в
Святошинському районі м. Києва
нарахувати та виплатити у повному
обсязі недоплачену надбавку до пенсії
за період часу з 22.05.2008 року по 31.05.2009
року, зобов'язання здійснювати в
подальшому щомісячну виплату надбавки
у розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком. 04.10.2011 року відкрито виконавче
провадження, в процесі якого за період
з 22.05.08 по 31.05.2009 року боржником
нараховано, але не виплачено кошти.
Рішення суду в частині здійснення в
подальшому щомісячних виплат у
розмірі 30 % надбавки до пенсії
ігнорується боржником та не
виконується, не проведені нарахування,
виплати. Рішення суду залишається не
виконаним. 30.01.2014 року при ознайомленні
з матеріалами виконавчого провадження,
виявилось, що 15.06.2012 року державним
виконавцем винесена постанова про
закінчення виконавчого провадження.
Позивач зазначає, що постанову
державного виконавця не отримувала,
при винесенні постанови відповідач не
дотримався принципу рівності перед
законом, не з'ясував всіх обставин, чим
порушив право позивача на участь у
процесі прийняття рішення, оскільки
рішення суду не виконано, грошові кошти
не нараховуються, не виплачуються як за
минулий так і за подальший період.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги та просила
суд позов задовольнити, посилаючись на
обставини викладені в
адміністративному позові.

Відповідачі і третя особа в судове
засідання 04.06.2014 року не з'явилися.

Заслухавши пояснення позивача та
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 19.09.2011 року
Святошинським районним судом м. Києва
видано виконавчий лист по справі
№2а-947-1/09 (справу розглянуто 28.07.2009 року)
про зобов'язання УПФ України у
Святошинському районі м. Києва
нарахувати та виплатити у повному
обсязі недоплачену як дитині війни
надбавку до пенсії ОСОБА_1, передбачену
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розрахунку прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного Законом України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», за період часу з 22.05.2008
року по 31.05.2009 року, за виключенням
виплат, вже здійснених УПФ України в
Святошинському районі м. Києва за 2008
рік, 2009 рік. Зобов'язано УПФ України у
Святошинському районі м. Києва
здійснювати подальшу щомісячну
виплату зазначеної надбавки у розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розрахунку прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування», передбачену ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни». Рішення набрало законної
сили 04.07.2011 року (а. с. 6 - 7 - копії
виконавчих листів).

04.10.2011 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
м. Києві Крайчинським С.С. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження (ВП №29043516) про примусове
виконання виконавчого листа №2а-947-1/09
від 19.09.2011 року про зобов'язання УПФ
України у Святошинському районі м.
Києва нарахувати та виплатити у
повному обсязі недоплачену як дитині
війни надбавку до пенсії ОСОБА_1,
передбачену ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розрахунку прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування», за період часу з
22.05.2008 року по 31.05.2009 року, за
виключенням виплат, вже здійснених УПФ
України в Святошинському районі м.
Києва за 2008 рік, 2009 рік; зобов'язати УПФ
України у Святошинському районі м.
Києва здійснювати подальшу щомісячну
виплату зазначеної надбавки у розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розрахунку прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування», передбачену ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» (а. с. 40-41 копія постанови).

01.06.2013 року державним виконавцем
направлено на адресу УПФ України в
Святошинському районі м. Києва вимогу,
якою зобов'язав боржника повідомити
про виконання виконавчого листа №2а-947
(а. с. 42-43 - копія вимоги).

Листом № 6909/11 від 11.06.2012 року УПФ
України в Святошинському районі м.
Києва повідомило про проведення
відповідного перерахунку пенсії та
нарахування 24.05.2012 року суми боргу - 1213,24
грн. (а. с. - 44 копія листа).

В судовому засіданні 13.05.2014 року
представник УПФ України в
Святошинському районі м. Києва визнав,
що УПФ лише здійснило перерахунок та
нарахування пенсії, але не виплатило
її. Також визнав, що рішення в частині
здійснення в подальшу щомісячної
виплати зазначеної надбавки у розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком не
виконується.

15.06.2012 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
м. Києві Крайчинським С.С. винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження (ВП №29043516) з примусового
виконання виконавчого листа №2а-947-1/09
від 19.09.2011 року. Встановлено, що
відповідно до листа №6909/11 від 11.06.2012
року УПФ України в Святошинському
районі м. Києва повідомлено про
фактичне повне виконання рішення суду.
Суму в розмірі 1 213,24 грн. перераховано
на рахунок стягувача 24.05.2012 року (а. с. 8 -
копія постанови).

30.01.2014 року позивач звернулася до
начальника управління ДВС ГУЮ у м.
Києві з заявою про ознайомлення з
матеріалами виконавчого провадження
№29043516. 05.02.2014 року ОСОБА_1 ознайомилася
з матеріалами виконавчого провадження
і отримала копію постанови про
закінчення виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що спір
між сторонами виник на підставі того,
що рішення суду від 28.07.2009 року не
виконано, грошові кошти як за минулий
так і за подальший період не
нараховуються та не виплачуються.

Вирішуючи даний спір, суд виходить із
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України,
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції
України). Судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України
(ч. 5 ст. 124 Конституції України).

Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом (ч. 2, ч. 3 ст. 14 КАС України).

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження»).

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України «Про
виконавче провадження». Виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим документом
(п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження»).

Оскаржувана постанова про закінчення
виконавчого провадження винесена на
підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» у зв'язку
із фактичним повним виконанням рішення
суду. Проте, з матеріалів справи
вбачається, що винесення оскаржуваної
постанови на підставі зазначеної норми
не відповідає обставинам справи.

Встановлено, що виконавче провадження
з примусового виконання виконавчого
листа №2а-947-1/09 від 19.09.2011 року
стосувалося зобов'язання УПФ України в
Святошинському районі м. Києва
нарахувати та виплатити в повному
обсязі недоплачену як дитині війни
надбавку до пенсії ОСОБА_1, передбачену
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком та
зобов'язання УПФ здійснювати подальшу
щомісячну виплату зазначеної надбавки
у розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком, виходячи з розрахунку
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
Законом України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», передбачену ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Тобто, виконавче провадження
стосувалося не лише нарахування
(перерахунку) надбавки, а і її виплати у
встановленому порядку та зобов'язання
здійснювати її виплату в подальшому.

Встановлено, що УПФ лише здійснило
перерахунок та нарахування надбавки,
але не виплатило її та взагалі не
виконувало рішення суду в частині
здійснення в подальшу щомісячної
виплати зазначеної надбавки у розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком.

Тобто, рішення суду не виконане в
частині виплати надбавки, а тому
твердження державного виконавця про
фактичне повне виконання рішення суду -
є необґрунтованими та спростовуються
матеріалами справи.

За таких обставин у державного
виконавця не було підстав для
винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження, згідно п. 8 ч. 1
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» (у зв'язку із фактичним
повним виконанням рішення суду), а тому
дії відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві щодо
винесення 15.06.2012 року постанови про
закінчення виконавчого провадження
№29043516 - вчинені в порушення Закону
України «Про виконавче провадження» і
підлягають визнанню незаконними, а
постанова про закінчення виконавчого
провадження (ВП №29043516) від 15.06.2012 року
визнається незаконною та підлягає
скасуванню.

Вимоги позивача щодо зобов'язання
відповідача поновити виконавче
провадження та зобов'язання провести
виконавчі дії з виконання виконавчих
листів не підлягають задоволенню,
оскільки проведення виконавчих дій - це
обов'язок державного виконавця, що
закріплений ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», а тому такий
обов'язок не підлягає додатковому
закріпленню в судовому рішенні.
Порядок відновлення виконавчого
провадження передбачений ст. 51 Закону
України «Про виконавче провадження»,
яка містить підстави і строки
винесення державним виконавцем
постанови про відновлення виконавчого
провадження. Суд не може зобов'язати
відповідача поновити виконавче
провадження, оскільки на час розгляду
справи відповідачами не порушені і
фактично не могли бути порушені
положення зазначеної норми, яка
передбачає, що виконавче провадження
підлягає відновленню протягом трьох
робочих днів з дня надходження рішення
суду.

Не підлягають задоволенню позовні
вимоги в частині визнання протиправною
бездіяльності щодо проведення
виконавчих дій з виконання виконавчих
листів Святошинського районного суду
м. Києва №2а-947-1/09 від 19.09.2011 року,
оскільки дана вимога жодним чином не
обґрунтована. Виконавче провадження
закінчене в 2012 році (згідно
оскаржуваної постанови), тому
виконавчі дії з вказаного часу і не
могли проводитися.

Щодо вимоги про відшкодування
моральної шкоди в розмірі 1 грн.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного
суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4
роз'яснено, що у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

Пунктом 9 зазначеної Постанови Пленуму
ВСУ роз'яснено, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Вимога про відшкодування моральної
шкоди не підтверджена та
необґрунтована належними доказами,
позивачем не зазначено, в чому полягає
завдана моральна шкода, яким чином вона
виражається та чим підтверджується. В
судовому засіданні позивач також не
змогла обґрунтувати підстави для
відшкодування моральної шкоди та її
розмір, а тому дана вимога також не
підлягає задоволенню.

До адміністративного позову позивачем
додано клопотання про поновлення стоку
звернення до суду. З цього приводу
необхідно зазначити наступне. Суд
встановив, що ОСОБА_1 ознайомилася з
матеріалами виконавчого провадження і
отримала копію постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 15.06.2012 року лише 05.02.2014 року. Отже,
про порушення свого права позивач
дізналася 05.02.2014 року, а до суду
звернулася 14.02.2014 року, тобто в межах
десятиденного строку, встановленого ч.
2 ст. 181 КАС України. За таких обставин
адміністративний позов подано в межах
строку звернення до адміністративного
суду.

Враховуючи наведене позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню. Суд
визнає протиправними дії відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві щодо винесення 15.06.2012 року
постанови про закінчення виконавчого
провадження №29043516. Суд також визнає
незаконною та скасовує постанову
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Крайчинського С.С. від 15.06.2012
року про закінчення виконавчого
провадження (ВП №29043516) про примусове
виконання виконавчого листа №2а-947-1/09,
виданого 19.09.2011 року Святошинським
районним судом м. Києва. В задоволенні
інших вимог суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 19, 124 Конституції
України, ст. ст. 11, 49 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. ст. 159-163, 181
КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві щодо винесення 15.06.2012 року
постанови про закінчення виконавчого
провадження №29043516.

Визнати незаконною та скасувати
постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
Крайчинського С.С. від 15.06.2012 року про
закінчення виконавчого провадження (ВП
№29043516) по примусовому виконанню
виконавчого листа №2а-947-1/09, виданого
19.09.2011 року Святошинським районним
судом м. Києва.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) понесені
судові витрати у розмірі 73 грн. 8 коп.

Відмовити в задоволенні інших вимог.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Святошинський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня її
оголошення. У разі застосування судом
частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено
05.06.2014 року.

СУДДЯ:
Т.О. ЗАЄЦЬ