Справа № 813/6644/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
Справа №
876/2411/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Воробець І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Львівської митниці Міндоходів на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Львівської митниці Міндоходів про
поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В :

30 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому з врахуванням заяви про
уточнення позовних вимог просив
визнати протиправним та скасувати
наказ Львівської митниці від 01 серпня
2013 року №759-к ,,Про звільнення ОСОБА_1";
поновити його з 01.08.2013 року на посаді
головного інспектора митного
оформлення №1 митного поста
,,Мостиська" Львівської митниці
Міндоходів.

Постановою від 27 січня 2014 року
Львівський окружний адміністративний
суд позов задовольнив в повному обсязі.
Постанову в частині поновлення
позивача на роботі суд допустив до
негайного виконання.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, Львівська митниця
подала апеляційну скаргу, оскільки
вважає постанову незаконною.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції залишив поза увагою
ті обставини, що станом на 02.08.2013 у
Львівській митниці Міндоходів було 25
вакантних посад, а 55 працівникам ще не
було запропоновано посади. Кількість
вакантних посад була меншою ніж
кількість працівників, яким потрібно
було запропонувати посади. Позивач в
силу тривалої відсутності на роботі
мав нижчу кваліфікацію і
продуктивність праці ніж інші
працівники митниці, а тому саме він
обґрунтовано був звільнений з роботи.

З огляду на викладене відповідач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Представник Львівської митниці в
судовому засіданні апеляційного суду
підтримав апеляційну скаргу та просить
її задовольнити в повному обсязі.

Позивач заперечив вимоги апеляційної
скарги, просить залишити рішення суду
першої інстанції без змін, а подану
апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарги не
належать до задоволення з таких
підстав.

З матеріалів справи апеляційний суд
вбачає, що ОСОБА_1 з 17 квітня 2002 року
працював у митних органах. Наказом
Державної митної служби України від
19.10.2010 року №1976-к припинено перебування
на державній службі в митних органах
України ОСОБА_1 на підставі пункту 6
частини 1 статті 30 Закону України ,,Про
державну службу" (за порушення Присяги
державних службовців).

На виконання постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15 грудня 2011 року наказом Державної
митної служби України від 12 лютого 2013
року №316-к ,,По особовому складу митних
органів" ОСОБА_1 поновлений на роботі
на посаді головного інспектора відділу
митного оформлення №1 митного поста
,,Мостиська" з 19 жовтня 2010 року.

17 травня 2013 року ОСОБА_1 письмово
повідомлений про майбутнє вивільнення
на підставі пункту 1 частини першої
статті 40 Кодексу законів про працю
України.

Наказом Львівської митниці від 01
серпня 2013 року №759-к ОСОБА_1, головний
інспектор відділу митного оформлення
№1 митного поста ,,Мостиська"
Львівської митниці, звільнений із
займаної посади з 01 серпня 2013 року у
зв'язку із реорганізацією та
скороченням чисельності працівників
Львівської митниці, з виплатою
вихідної допомоги у розмірі
середньомісячного заробітку,
відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу
законів про працю України. Позивач
ознайомлений з наказом від 01.08.2013 року
№759-к - 12.08.2013 року, про що свідчить його
підпис під текстом наказу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що при
звільненні позивача відповідач
допустив порушення вимог
законодавства в частині процедури
звільнення працівника.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права
та є вірними.

Так, статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до роз'яснення абзацу 2
пункту 13 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
06.03.2008 року № 2 при розгляді спорів з
приводу прийняття громадян на публічну
службу, її проходження, звільнення з
публічної служби застосовуються
положення, встановлені спеціальними
законами. У разі коли ці закони
зазначені питання не врегульовують, то
необхідно субсидіарно застосовувати
законодавство про працю, зокрема, КЗпП
України.

Статтею 30 Закону України ,,Про державну
службу" визначено, що державна служба
припиняється на загальних підставах,
передбачених Кодексом законів про
працю України та у інших випадках,
визначених цією статтею.

Відповідно до п.1 ст.40 Кодексу законів
про працю (КЗпП) України трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках: змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Частиною 2 статті 40 КЗпП України
передбачено, що звільнення з підстав,
передбачених у пунктах 1, 2, 6 цієї
статті, допускається, якщо неможливо
перевести працівника за його згодою на
іншу роботу.

Згідно з статтею 49-2 КЗпП України про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці.

Суд першої інстанції належним чином
дослідив надані сторонами докази та
встановив, що Постановою Кабінету
Міністрів України від 20 березня 2013 року
№229 територіальні органи Державної
податкової служби та Державної митної
служби реорганізовані шляхом
приєднання до відповідних
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів. Згідно даних Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців остаточно
Львівська митниця була припинена 21
серпня 2013 року.

Пунктом 3 вказаної Постанови визначено
територіальні органи Міністерства
доходів і зборів правонаступниками
територіальних органів Державної
податкової служби та Державної митної
служби, що реорганізуються.

Згідно додатку №2 Постанови ,,Перелік
територіальних органів ДПС та
Держмитслужби, які реорганізуються"
Львівська митниця реорганізована в
Львівську митницю Міндоходів.

На підставі наведеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що у
даному випадку відбулася
реорганізація установи, в якій
працював позивач - Львівської митниці у
Львівську митницю Міндоходів, а відтак
звільнення його за пунктом 1 статті 40
Кодексу законів про працю України
могло мати місце, якщо це
супроводжувалося скороченням
чисельності або штату працівників,
змінами у їх складі за посадами,
спеціальністю, кваліфікацією,
професіями.

Крім того, суд першої інстанції
встановив, що на час поновлення
позивача на посаді на Львівській
митниці діяв штатний розпис на 2013 рік,
який затверджений т.в.о. голови
Держмитслужби України 17 січня 2013 року,
згідно якого у відділі митного
оформлення №1 митного поста
,,Мостиська" Львівської митниці було
передбачено 27 посад, з яких: 1 начальник
відділу, 1 заступник начальника
відділу, 5 головних інспекторів, 15
старших інспекторів та 5 інспекторів.

Заступником Міністра доходів і зборів
України - керівником апарату 07 травня
2013 року затверджено тимчасовий штатний
розпис Львівської митниці Міндоходів
на 2013 рік, відповідно до якого у відділі
митного оформлення №1 митного поста
,,Мостиська" Львівської митниці
Міндоходів передбачено 29 посад, з яких:
1 начальник відділу, 1 заступник
начальника відділу, 7 головних
інспекторів, 15 старших інспекторів та 5
державних інспекторів.

Таким чином, суд першої інстанції
встановив, що у структурному
підрозділі Львівської митниці
Міндоходів - відділі митного
оформлення №1 митного поста
,,Мостиська", в якому працював позивач,
фактичного скорочення чисельності або
штату працівників не відбулося, а
навпаки, відбулися зміни у їх складі за
посадами, а саме: збільшилась штатна
чисельність на дві одиниці головних
інспекторів цього структурного
підрозділу.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов вірного та обґрунтованого
висновку про відсутність у
відповідача будь-яких правових підстав
для звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1
статті 40 Кодексу законів про працю
України.

При цьому суд також обґрунтовано
врахував ті обставини, що відповідач не
надав жодних належних та допустимих
доказів того, що позивачу
пропонувалися вакантні посади у
Львівській митниці Міндоходів,
зокрема, письмових доказів про відмову
позивача під особистий підпис від
запропонованих посад.

В апеляційній скарзі Львівська митниця
посилається на роз'яснення п. 19
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 06.11.1992 року №9 згідно якого
судам слід мати на увазі, що при
проведенні звільнення власник або
уповноважений ним орган вправі в межах
однорідних професій і посад провести
перестановку (перегрупування)
працівників і перевести більш
кваліфікованого працівника, посада
якого скорочується, з його згоди на
іншу посаду, звільнивши з неї з цих
підстав менш кваліфікованого
працівника. Якщо це право не
використовувалось, суд не повинен
обговорювати питання про доцільність
такої перестановки (перегрупування).

Однак, відповідач, на якого в силу
приписів ч.2 ст. 71 КАС України покладено
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, не надав
жодного доказу на підтвердження факту
використання такого права, зокрема,
протоколу засідання атестаційної чи
іншої повноважної комісії, на якому
досліджувалось питання кваліфікації,
продуктивності праці вивільнюваних
працівників, інші обставини.

Оскільки доказів проведення
перестановки (перегрупування)
працівників з більш високою
кваліфікацією, продуктивністю праці з
інших відділів митниці відповідач не
надав, а у відділі, в якому працював
позивач фактично скорочення штату не
відбулось, апеляційний суд
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо відсутності правових
підстав для звільнення позивача.

Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги щодо
невідповідності рішення суду першої
інстанції нормам матеріального та
процесуального права.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст. 196, п. 1 ч. 1
ст.198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України,
апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Львівської митниці
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року у справі № 813/6644/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 19 травня
2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
О.М. Довгополов

Л.Я. Гудим