Справа № 2а/0538/238/12
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/76000/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя про визнання незаконним і
скасування рішення, зобов'язання
призначити пенсію за вислугу років за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 31
серпня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06 листопада 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з
адміністративним позовом, в якому
просила визнати незаконним та
скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя № 404 від 23 грудня 2011 року,
яким відмовлено позивачу у призначенні
пенсії за вислугою років відповідно до
п. «е» Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 31 серпня 2012 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Визнано частково незаконним та
скасовано рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя Донецької області від 23
грудня 2011 року № 404, в частині відмови
ОСОБА_4 в зарахуванні стажу роботи
на посаді фармацевта період з 03 серпня
1998 року по 19 листопада 2007 року в
Товаристві з обмеженою
відповідальністю «Азовмедлік» при
призначенні пенсії за вислугою років.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м.Маріуполя Донецької області
зарахувати стаж роботи позивача на
посаді фармацевта в період з 03 серпня
1998 року по 19 листопада 2007 року в
Товаристві з обмеженою
відповідальністю «Азовмедлік» при
призначенні їй пенсії за вислугою
років.

У задоволенні позовних вимог щодо
зарахування до стажу роботи для
призначення пенсії за вислугою років
відповідно до п. «е» Закону України
«Про пенсійне забезпечення», період
роботи ОСОБА_4 провізором у приватного
підприємця ОСОБА_5 з 06 жовтня 2009 року по
31 серпня 2011 року та в період з 06 жовтня
2009 року по 31 серпня 2011 року у фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 фармацевтом -
відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 листопада
2012 року постанову Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 31 серпня 2012 року залишено
без змін.

Позивач, ОСОБА_4 не погодилась з
постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 31 серпня 2012 року та ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 листопада
2012 року, і звернулось до суду з
касаційною скаргою, в якій просить
змінити рішення судів попередніх
інстанцій та задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі, посилаючись на
порушення норм матеріального права, що
призвело до ухвалення незаконних
судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

ОСОБА_4 працювала в період з 03 серпня 1998
року по 19 листопада 2007 року в ТОВ
«Азовмедлік» фармацевтом, з 06 липня 2007
року по 05 жовтня 2009 року у фізичної
особи - підприємця ОСОБА_5 провізором, а
в період з 06 жовтня 2009 року по 31 серпня
2011 року у фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6 фармацевтом.

Рішенням від 23 грудня 2011 року № 404
Управління Пенсійного фонду України
в Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя Донецької області, відмовило
ОСОБА_4 в призначенні пенсії за
вислугою років як працівнику
охорони здоров'я згідно п.п1 п.2
Заключних положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та ст.55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
у зв'язку з відсутністю необхідного
спеціального стажу для призначення
такої пенсії.

Зазначені вище фактичні обставини
сторонами не заперечуються та щодо них
немає спору. Спір виник щодо
правомірності відмови Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі
м.Маріуполя в зарахування позивачу
періоду її роботи в ТОВ «Азовмедлік»
фармацевтом, з 06 липня 2007 року по 05
жовтня 2009 року у фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 провізором, а в
період з 06 жовтня 2009 року по 31 серпня
2011 року у фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6 фармацевтом

Задовольняючи позовні вимоги в частині
відмови Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
міста Маріуполя Донецької області у
зарахуванні позивачу періоду її роботи
в ТОВ «Азовмедлік» фармацевтом, з 06
липня 2007 року по 05 жовтня 2009 року, суд
першої інстанцій, з яким погодився
Донецький апеляційний
адміністративний суд дійшов висновку
про те, що стаж роботи ОСОБА_4 на
зазначеній посаді в ТОВ «Азовмедлік»
підлягає зарахуванню до стажу роботи,
що дає право на пільгову пенсію за
вислугу років.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції повністю
погоджується з висновками суду в цій
частині позовних вимог, на підставі
наступного.

Згідно ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

В постанові Кабінету Міністрів
України, від 12.08.1993, № 637 "Про
затвердження Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній" зазначено, що у такому
випадку трудовий стаж встановлюється
на підставі інших документів, виданих
за місцем роботи, служби, навчання, а
також архівними установами. У разі коли
документи про трудовий стаж не
збереглися, підтвердження трудового
стажу здійснюється органами
Пенсійного фонду на підставі показань
свідків.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
право на пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Згідно з Переліком до спеціального
стажу, який дає право на пенсію за
вислугу років, зараховуються періоди
роботи на посадах провізорів,
фармацевтів (незалежно від
найменування посад), лаборантів в
аптеках, аптечних кіосках, аптечних
магазинах, контрольно-аналітичних
лабораторіях. Разом з тим відповідно до
примітки 2 Переліку робота за
спеціальністю в закладах, установах і
на посадах, передбачених цим Переліком,
дає право на пенсію незалежно від форми
власності та відомчої
підпорядкованості закладів і установ.

Визначеня аптечного закладу наведено в
статті 16 Закону України від 19 листопада
1992 року № 2801-ХІІ «Основи законодавства
України про охорону здоров'я», згідно з
якою безпосередню охорону здоров'я
населення забезпечують
санітарно-профілактичні,
лікувально-профілактичні,
фізкультурно-оздоровчі,
санаторно-курортні, аптечні,
науково-медичні та інші заклади
охорони здоров'я. Відповідно до частини
другої цієї статті заклади охорони
здоров'я створюються підприємствами,
установами та організаціями з різними
формами власності, а також приватними
особами при наявності необхідної
матеріально-технічної бази і
кваліфікованих фахівців. Порядок і
умови створення закладів охорони
здоров'я, державної реєстрації та
акредитації цих закладів, а також
порядок ліцензування медичної та
фармацевтичної практики визначаються
актами законодавства України.

Відповідно до пункту 1 Порядку
державної акредитації закладу охорони
здоров'я, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 15 липня
1997 року № 765 державна акредитація
закладу охорони здоров'я - це офіційне
визнання статусу закладу охорони
здоров'я, наявності в ньому умов для
надання певного рівня
медико-санітарної допомоги,
підтвердження його відповідності
встановленим критеріям та гарантії
високої якості професійної діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій.

Зі статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю «Азовмедлік» видно,
що воно є юридичною особою, його
предметом діяльності - є оптова і
роздрібна торгівля лікарськими
засобами, їх виробництво, оптова і
роздрібна торгівля фармацевтичними
засобами, виробами, медпрепаратми,
медикаментами, та ін.

Як видно з ліцензії на право
здійснення підприємницької діяльності
від 25.11.1997 року, ТОВ «АЗОВМЕДЛІК»
здійснювало роздрібну реалізацію
медикаментів, строк ліцензії 3 роки.

Як видно з ліцензії на право
здійснення підприємницької діяльності
від 08.11.2000 року, ТОВ «АЗОВМЕДЛІК»
здійснювало роздрібну торгівлю
лікарськими засобами, строк ліцензії 3
роки.

Як видно з ліцензії на право
здійснення підприємницької діяльності
від 12.11.2003 року, ТОВ «АЗОВМЕДЛІК»
здійснювало роздрібну торгівлю
лікарськими засобами, строк ліцензії 3
роки.

Як видно з ліцензії на право
здійснення підприємницької діяльності
від 13.09.2006 року, ТОВ «АЗОВМЕДЛІК»
здійснювало роздрібну торгівлю
лікарськими засобами, строк ліцензії
3 роки.

Згідно з пунктом 2 зазначеного Порядку
акредитації підлягають незалежно від
форми власності усі заклади охорони
здоров'я.

Отже аптека, аптечний пункт, за
наявності ліцензії, є закладом охорони
здоров'я, при цьому форма власності
юридичної особи не може бути підставою
для неврахування стажу роботи особи
фармацевтом в аптечному пункті, в його
спеціальний стаж, який дає право на
отримання пенсії за вислугу років
відповідно до ст. 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

У зв'язку з чим, стаж роботи позивачки
ОСОБА_4 на посаді фармацевта в період з
03 серпня 1998 року по 19 листопада 2007 року
в ТОВ «Азовмедлік» підлягає
зарахуванню до стажу роботи, що дає
право на пільгову пенсію за вислугу
років.

Щодо періодів роботи позивача з 06
липня 2007 року по 05 жовтня 2009 року у
фізичної особи - підприємця ОСОБА_5
провізором та з 06 жовтня 2009 року по 31
серпня 20011 року у фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 фармацевтом,
суд касаційної інстанції зважає на
наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, фізична особа - підприємць
ОСОБА_5 та фізична особа-підприємць
ОСОБА_6 не проходили державну
акредитацію, не отримували ліцензії на
право здійснювати роздрібну торгівлю
лікарськими засобами.

Враховуючи положення наведених вище
норм законодавства та встановлені
обставини по справі, фізична особа -
підприємць ОСОБА_5 та фізична
особа-підприємць ОСОБА_6 не мають
офіційного визнання статусу закладу
охорони здоров'я.

Таким чином, робота позивача у фізичних
осіб-підприємців на посадах провізора
та фармацевта не можуть бути
зараховані до спеціального стажу, який
дає право на пенсію за вислугу років
відповідно до п. «е» ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень суд перевіряє чи вчинені
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, визначений Конституцією і
законами України.

На підставі викладеного, суд
касаційної інстанції погоджується з
неправомірністю рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі
м.Маріуполя, від 23 грудня 2011 року № 404, в
частині відмови ОСОБА_4 у зарахуванні
до спеціального стажу для призначення
пенсії за вислугу років, відповідно до
п. «е» статті 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», період її
роботи в ТОВ «Азовмедлік» з 03 серпня 1998
року по 19 листопада 2007 року.

Виходячи з наведеного колегія суддів
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанції правильно встановили
обставини справи, повно дослідили
докази по справі та ухвалили рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи викладені
в касаційній скарзі не спростовують
висновків суду першої та апеляційної
інстанції, тому підстави для
скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення,
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 222, 224, 231 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити
без задоволення, а постанову
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 31
серпня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06 листопада 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі та оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Ф. Ситников

Т.Ф. Весельська

В.В. Малинін