Справа № 804/3245/14
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
29 квітня 2014 р. Справа № 804/3245/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Коренева А.О.,
при секретарі судового засідання -
представника позивача - Жикіної А.Б.,
представника відповідача - Задорожної
А.Ю., Цибульник А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську в
приміщенні Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» до Дніпропетровської
митниці Міндоходів України про
скасування картки відмови та рішення, -
Позивач, ТОВ «Торговий Дім Профіль
України», звернувся до суду з позовом
до Дніпропетровської митниці
Міндоходів України про визнання
протиправними та скасування картки
відмови у митному оформленні товарів №
про коригування митної вартості
товарів № 110100000/2013/200488/1 від 31 жовтня 2013.
На обґрунтування позовних вимоги
позивачем зазначено, що ним під час
здійснення митного оформлення 29.10.13
отриманого від фірми «Shandong Huayun New Material
Co., LTD.» (КНР) товару, оцинкованої сталі
методом гарячого цинкування в рулонах
товщиною 0,38 мм., були надані усі
необхідні, передбачені Митним кодексом
України документи, які обґрунтовано та
безперечно доводили вартісні
показники такого товару. У відповідача,
на думку позивача, не було жодних
підстав самостійно визначати митну
вартість декларованого позивачем
товару, адже зовнішньоекономічний
контракт купівлі-продажу № HNМ2012/12/10 від
10.12.2012 р. був укладений позивачем з
безпосереднім виробником продукції
(товару), який має право визначати
вартісні показники продукції, що ним
виробляється та експортується з
урахуванням рівня світових цін,
позивачем при формуванні митної
вартості імпортованого товару
враховані усі належні витрати щодо
його закупівлі та транспортуванню.
Крім того, позивачем зазначено, що
відповідачем було застосовано
резервний метод визначення митної
вартості, однак загальні посилання на
норми МКУ щодо причин незастосування
попередніх методів визначення митної
вартості не повинні розцінюватися як
достатні доводи обґрунтованості
прийнятого відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень, рішення. В
судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити з підстав,
наведених в позові та письмовий
Відповідач, Дніпропетровська митниця
Міндоходів України, проти задоволення
позову заперечував. Мотиви незгоди
зводяться до того, що наявність в
товаросупровідних документах
розбіжностей не дає можливості
достовірно обрахувати всі складові
митної вартості заявленого до митного
оформлення товару. В калькуляції
собівартості товару не вказано витрати
на завантаження товарів на судно, що не
дає змогу використовувати її для
підтвердження заявленої вартості на
умовах поставки Інкотермс FОВ. У
висновку ДП «Держзовнішінформ» № 9/544
від 25.10.2013 вказано, що рівень цін на
продукцію, яка поставляється
декларантом відповідає поточній
кон'юнктурі ринку. Інформація, що
міститься в висновку ДП
''Укрпромзовнішекспертиза" носить
довідковий характер, так як не враховує
умови формування вартості товару,
форми платежу, якісних характеристик
товару, не зазначені зовнішні
незалежні джерела інформації,
використані експертом. Також у
наданому висновку не вказано, за який
період визначено середній
розрахунковий рівень цін на товар
«прокат плоский оцинкований».
Враховуючи вищезазначене, наданий
висновок не містить відомості, що
необхідні для підтвердження заявленої
митної вартості товару. За
результатами контролю співставлення
відповідно до ст. 337 МКУ встановлено, що
рівень заявленої декларантом митної
вартості товару становить 0,7922 дол.
США/кг, рівень митної вартості, раніше
визнаної митними органами, оформленої
урахуванням регіону походження, умов
контракту, у наближений до митного
оформлення час, становить 0,879054 дол.
США/кг. З урахуванням викладеного,
посадова особа митниці, відповідно до
ст. 55 МКУ, прийняла рішення про
коригування заявленої митної вартості
товару №110100000/2013/200470/1 від 17.10.2013,
відповідно до якого митну вартість
скориговано до 0,87 доларів США/кг (на
„прокат стальний оцинкований товщиною
0,38 мм") на підставі наявних у митниці
відомостей із застосуванням
резервного методу відповідно до ст. 60
МКУ. У зв'язку з прийняттям митницею
рішення про визначення митної вартості
товару, за митною декларацією було
відмовлено в митному оформленні та
видано картку відмови від 31.10.2013
№110100000/2013/005900. Таким чином, спірні
рішення та картка прийняті, на думку
відповідача, відповідно до норм
чинного законодавства.

Судовим розглядом справи встановлено,
що спірні рішення прийняті
відповідачем у зв'язку із розмитненням
позивачем поставленого йому 29.10.13 на
виконання умов Контракту
купівлі-продажу № HNM2012/12/10 від 10.12.2012 р. з
фірмою «Shandong Huayun New Material Co., LTD.» (КНР)
товару - оцинкована сталь методом
гарячого цинкування в рулонах товщиною
0,38 мм.

Так, з метою розмитнення вказаного
поставленого товару позивачем було
подано до митного оформлення
відповідачу митну декларацію №
110100000/2013/234234 та такі документи: - картка
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами від 03.12.2012 № 110/2012/0001937; -
залізнична накладна для внутрішнього
сполучення від 23.10.2013 №40683781; -
коносамент від 11.09.2013 №QDGY001578; - виписка
по рахунку від 06.08.2013; - Довідка о
транспортних витратах від 17.10.2013 № 1744; -
Рахунок від 06.09.2013 № № HYS-13017-2IN; -
Пакувальний лист від 06.09.2013 б/н; -
Рахунок проформа від 05.08.2013 № HYS-13015IN; -
Зовнішньоекономічний договір з
виробником заявленого товару від 10.12.12
№HNM2012/12/10; - Доповнення від 08.08.13 № 17 до
зовнішньоекономічного договору; -
Договір про перевезення вантажу від
13.05.2013 № 966; - сертифікат про походження
товару від 08.09.2013 № ССРІТ 130571327; -
сертифікат якості від 06.09.2013 № 0028; -
єдиний уніфікований документ від 28.10.2013
№ 110100000/0732.

Відповідно до митної декларації №
110100000/2013/234234 митна вартість товару була
задекларована позивачем із
застосуванням першого методу
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну (за ціною
договору), в розмірі 0,7922 дол. США/кг.

Згідно з повідомленням митниці
декларанту в результаті здійсненого
відповідачем контролю встановлено: - в
специфікації від 08.08.2013 №17 до контракту
від 10.12.2012 № НММ2012/12/10 вказана ціна,
кількість та вартість сталі за маркою
DХ51D, але у сертифікаті якості та у 31 гр.
митної декларації вказана марка сталі
SGCC. У проформі-інвойсі та в інших
товарно-супровідних документах марка
сталі відсутня, що унеможливлює
ідентифікацію товару; - згідно п. 6
контракту від 10/12/2012р. обов'язково
передбачена наявність, але відсутня
інформація про наявність у наданої
митної декларації: 1) копії експортної
декларації, 2) прейскуранта, завіреного
печаткою та підписом відповідальної
особи, 3) калькуляції собівартості
товару, завіреної печаткою та підписом
відповідальної особи, 4) комерційні
пропозиції на закупку товару,
завіреної печаткою та підписом
відповідальної особи. В результаті
проведеної консультації декларанта
зобов'язано надати протягом 10
календарних днів такі додаткові
документи: - висновки про вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та інформацію біржових
організації про вартість товару або
сировину; - каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; - копію митної декларації
країни відправлення.

На виконання вказаного повідомлення
позивач листом від 30.10.13 № 01-548 зазначив,
що на його думку, виявлені розбіжності
не впливають на визначення митної
вартості товару, однак надави
відповідачу такі документи: -
рахунок-фактуру від експедитора; -
прайс-лист від виробника; - розрахунок
ціни (калькуляцію); - копію МД країни
відправлення; - висновок ДП
«Держзовнішінформ».

За результатами здійснення митним
органом перевірки наданих позивачем
документів відповідачем прийнято
Рішення про коригування митної
вартості товарів № 110100000/2013/200488/1 від 31
жовтня 2013, відповідно до якого митну
вартість скориговано до 0,87 доларів
США/кг (на „прокат стальний
оцинкований товщиною 0,38 мм") на
підставі наявних у митниці відомостей
із застосуванням резервного методу
відповідно до ст. 60 МКУ. На підставі
вказаного рішення відповідачем
виставлена картка відмови у митному
оформленні товарів № 110100000/2013/00590 від 31
жовтня 2013 р.

За змістом оскаржуваного Рішення
Дніпропетровською митницею враховані
додатково надані позивачем документи
та зазначено: - у прайс-листі, наданим
декларантом вказані ціни на товар на
умовах 100% передплати в 2 етапи: 5%-
передплата до виробництва та 95% - оплата
балансу за 10 днів до приходу судна до
порту доставки, що не відповідає умовам
розрахунку, вказаним у
доповненні-специфікації від 08.08.2013 №17
до контракту та декларантом не надані
документи, підтверджуючи передплату за
товар; - в калькуляції собівартості
товару не вказано витрати на
завантаження товарів на судно, що не
дає змогу використовувати її для
підтвердження заявленої вартості на
умовах поставки Інкотермс FОВ; - у
висновку ДП «Держзовнішінформ» № 9/544
від 25.10.2013 вказано, що рівень цін на
продукцію, яка поставляється
декларантом, відповідає поточній
кон'юнктурі ринку. Інформація, що
міститься в висновку ДП
''Укрпромзовнішекспертиза" носить
довідковий характер, так як не враховує
умови формування вартості товару,
форми платежу, якісних характеристик
товару, не зазначені зовнішні
незалежні джерела інформаці,
використані експертом. Також у
наданому висновку не вказано, за який
період визначено середній
розрахунковий рівень цін на товар
«прокат плоский оцинкований».
Враховуючи вищезазначене, наданий
висновок не містить відомості, що
необхідні для підтвердження заявленої
митної вартості товару. Вищезазначений
висновок не відповідає вимогам статті
52 Митного Кодексу України щодо
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню, на яких базуються
відомості про формування рівня митної
вартості товару. Також в рішенні
зазначено, що відповідно до п.6 ст.54 МКУ
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів,у
тому числі невірно митну вартість
товарів у разі неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах
другій-четвертій ст.53 МКУ, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари. При визначені
митної вартості товару неможливо було
застосувати методи 2 а), 2 б), так як у
митного органу відсутня інформація
щодо вартості ідентичних та подібних
(аналогічних) товарів, враховуючи
положення ст. 59, 60, 61 МКУ. Методи на
основі віднімання 2 в) та додавання 2 г)
вартості (ст.62, ст.63 МКУ) неможливо
застосувати у зв'язку із відсутністю
об'єктивних, документально
підтверджених даних, які піддаються
обчисленню. Митну вартість товару, що
імпортується, скориговано із
застосуванням другорядного методу
визначення митної вартості 2 ґ), -
резервний метод визначення митної
вартості (ст.64 МКУ) (метод 6) (а.с.57-59).

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість доводів відповідача і
винесених на їх підставі спірних актів
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч.3 ст.2 КАС України,
проаналізувавши положення
законодавчих актів, якими врегульовані
спірні правовідносини, суд зауважує на
наступному.

Основним нормативно-правовим актом,
яким врегульовані спірні
правовідносини, є Митний кодекс
України (далі - МКУ).

Відповідно до ст. 49 цього Кодексу
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (стаття 50
МКУ). За приписами статті 52 МКУ
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
кодексу та цією главою.

Положеннями ст. 54 МКУ визначено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у ч.1 ст.58 цього Кодексу. За результатами
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
митний орган визнає заявлену
декларантом або уповноваженою ним
особою митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування
відповідно до положень статті 55 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.58 МК України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень ч.9 цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 цього
Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 53 МК України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у ч.5 і 6 ст.52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо наведені документи містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини. (ч.3 ст.53 МК
України).

На думку суду позивачем для
підтвердження заявленої митної
вартості товару було подано до митного
органу всі необхідні для цього
документи відповідно до вимог митного
законодавства. Надання ж додаткових
документів є необхідним у разі потреби
в підтвердженні задекларованої
декларантом митної вартості товару за
першим методом, викликаної
обґрунтованими сумнівами митного
органу в достовірності відомостей, які
містяться в поданих до митного
оформлення товару документах. На думку
суду сумніви є обґрунтованими, якщо
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари. В такому разі
декларант або уповноважена ним особа
на письмову вимогу митного органу
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) додаткові
документи.

Обґрунтовуючи свій сумнів у
правильності визначення декларантом
митної вартості, відповідач послався
на те, що: - в специфікації від 08.08.2013 №17
до контракту від 10.12.2012 № НММ2012/12/10
вказана ціна, кількість та вартість
сталі за маркою DХ51D, але у сертифікаті
якості та у 31 гр. митної декларації
вказана марка сталі SGCC; - згідно п. 6
контракту від 10/12/2012р. обов'язково
передбачена наявність певних
документів, але відсутня інформація
про наявність таких, а саме 1) копії
експортної декларації, 2) прейскуранта,
завіреного печаткою та підписом
відповідальної особи, 3) калькуляції
собівартості товару, завіреної
печаткою та підписом відповідальної
особи, 4) комерційні пропозиції на
закупку товару, завіреної печаткою та
підписом відповідальної особи.

Суд зазначає, що навівши такі
зауваження митниця не зазначає, яким
чином такі обставини впливають на
митну ціну товару. Суд зважує, що
невідповідність марок сталі, яка
пояснюється різними назвами
аналогічних марок в різних країнах, та
ненадання для митного оформлення
документів, які, відповідно до
контракту від 10.12.12, є
товаросупровідними та не є згідно з ч.2
ст. 53 МКУ документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
не вказують на існування розбіжностей
саме в числовому значенні складових
митної вартості поставленого товару.

Стосовно доводів відповідача,
наведених в спірному рішенні щодо
ненадання декларантом документів, що
підтверджують передплату за товар, суд
зазначає, що представником відповідача
не заперечується факт надання
позивачем платіжного документу від
13.08.10 (а.с.21). Крім того, позивачем надана
копія платіжного документу від 15.01.14, що
також підтверджує вартість товару
(а.с.20). Також слід зазначити, що згідно з
ч.2 ст. 53 МК України банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару, мають бути надані декларантом,
якщо рахунок сплачено, а не якщо
рахунок має бути сплачено за умовами
зовнішньоекономічного контракту.

З приводу доводів відповідача про те,
що в калькуляції собівартості товару
не вказано витрати на завантаження
товару на судно, що не дає змогу
використовувати її для підтвердження
заявленої вартості на умовах поставки
Інкотермс FОВ, суд зазначає таке.
Відповідно до Інкотермс-2010 (офіційних
правил тлумачення торговельних
термінів Міжнародної торгової палати
(редакція 2010 року), FOB (Free On Board (... named port of
shipment) Франко-борт (... назва порту
відвантаження) відноситься до
категорії F - Основне перевезення не
оплачено. Крім того, суд зазначає, що
калькуляція собівартості товару не
відноситься законодавством до
розрахункового документу, не є
документом, який впливає на вартість
товару, за якою сторони домовились
здійснити операцію купівлі-продажу
такого товару. Також слід зауважити, що
законодавець не визначив такий
документи серед документів, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів чи
містять відомості щодо ціни.

Щодо зазначення відповідачем в
спірному рішенні про те, що інформація,
яка міститься в висновку ДП
''Укрпромзовнішекспертиза" носить
довідковий характер, так яка не
враховує умови формування вартості
товару, форми платежу, якісних
характеристик товару, не зазначені
зовнішні незалежні джерела інформації,
використані експертом, суд зважує, що
позивачем до відповідача був наданий
висновок ДП «Держзовнішінформ» від
25.10.13 №9/544 (а.с.24), а не ДП
«Укрпромзовнішекспертиза».

Окрім того, суд зауважує, що з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
законодавець надав митному органу як
право у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості так
і право звертатися до митних органів
інших країн із запитами щодо надання
відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості, а також застосовувати
інші передбачені цим Кодексом форми
митного контролю. Відповідачем на
обґрунтування своє позиції не надано
доказів звернення до митних органів
країни експорту товару із запитом щодо
надання необхідних відомостей для
підтвердження ціни. Між тим чинним
законодавством саме на митний орган
покладений обов'язок із здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції).

На підставі досліджених судом в ході
розгляду справи документів суд
доходить до висновку, що надані
позивачем для митного оформлення
документи не містять розбіжності, а їх
данні піддаються обчисленню та
підтверджують ціну товару. Також суд
відмічає, що за умови не наведення
митним органом доказів того, що
документи, подані декларантом для
митного оформлення товару є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації,
витребування цим органом переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити
свідчить про протиправність рішення
цього органу щодо застосування іншого,
ніж основний метод визначення митної
вартості. За відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом,
застосування митним органом
коригування митної вартості є
передчасним.

Суд також вважає за необхідне
зазначити, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний. Основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу. Застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу за основу для її визначення
може братися або ціна, за якою
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу (ст.57
МК України).

Аналіз наведених законодавчих
положень дає підстави для висновку, що
митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості. Однак,
дискреційні функції митних органів
мають законодавчі обмеження у випадках
незгоди із задекларованою митною
вартістю. До таких, зокрема, належать
обов'язок послідовного вибору
другорядних методів визначення митної
вартості товарів із проведенням
процедури консультації між митним
органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу,
під час якої митний орган та декларант
можуть здійснити обмін наявною у
кожного з них інформацією за умови
додержання вимог щодо її
конфіденційності (ч.4 ст.57 МКУ).

Представником відповідача не
обґрунтовано та не надано суду
належних і допустимих доказів в
підтвердження неможливості визначення
митної вартості товару позивача шляхом
застосування другорядних методів, що
передують резервному. Як вбачається зі
змісту оскаржуваного рішення,
відповідачем наведені формальні
причини в обґрунтування неможливості
застосування другорядних методів, що
передують резервному, який
застосований Дніпропетровською
митницею до позивача. Такі загальні
посилання на норми Митного кодексу
України зроблені без конкретизації
підстав щодо причин незастосування
того чи іншого методу визначення
митної вартості не є достатніми
доводами обґрунтованості прийнятого
суб'єктом владних повноважень рішення.

Отже, з огляду на наявні в матеріалах
справи докази та дослідженні в ході
розгляду справи оригінали документів,
позивач задля підтвердження митної
вартості товарів за основним методом
виконав свій обов'язок та до декларації
митної вартості 29.10.13 надав всі
необхідні документи, передбачені ч.2 ст.
53 МКУ, а також наявні у нього документи,
передбачені ч.3 ст.53 МКУ. За викладених
обставин, суб'єкт владних повноважень -
Дніпропетровська митниця, діючи в
межах наданих повноважень та у спосіб,
передбачений законодавством,
зобов'язаний був здійснити митне
оформлення товару позивача за митною
вартістю, заявленою декларантом.

Враховуючи встановлені судовим
розглядом факти, дослідивши зібрані
докази в їх сукупності за правилами
ст.86 КАС України, суд доходить висновку,
що спірні акти індивідуальної дії
відповідача відносно позивача, як-то:
рішення про коригування митної
вартості товарів № 110100000/2013/200488/1 від 31
жовтня 2013 р. та картка відмови у митному
оформленні товарів № 110100000/2013/00590 від 31
жовтня 2013 р., є такими, що прийняті
необґрунтовано та безпідставно, а отже
не відповідає вимогам, встановленим ч.3
ст.2 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 71
КАС України, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі
матеріали, які свідчать про його
правомірні дії. Однак відповідач
правомірність прийнятих рішень
належним чином не довів. Беручи до
уваги наведене, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» підлягають
задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови у митному оформленні
товарів № 110100000/2013/00590 від 31 жовтня 2013 р.
Дніпропетровської митниці Міндоходів
України.

Визнати протиправною та скасувати
Рішення про коригування митної
вартості товарів № 110100000/2013/200488/1 від 31
жовтня 2013 р. Дніпропетровської митниці
Міндоходів України.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» витрати по сплаті
судового збору в розмірі 73 грн.
(сімдесят три гривні) 08 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції за правилами,
визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
згідно зі ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 05.05.14.

Суддя А.О.
Коренев