Справа № 723/10/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/800/21620/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.,
Леонтович К.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Сторожинецькому районі
Чернівецької області на постанову
Сторожинецького районного суду
Чернівецької області від 12 лютого 2013
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Сторожинецькому районі Чернівецької
області про визнання неправомірними
дій щодо стягнення щомісячного єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Сторожинецькому районі Чернівецької
області, в якому просив визнати
неправомірними дії відповідача щодо
сплати позивачем щомісячних єдиних
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
позивач є пенсіонером, а відтак не
зобов'язаний сплачувати єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від заняття
підприємницькою діяльність як фізична
особа-підприємець.

Постановою Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 12 лютого
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року, позовні вимоги задоволено:
визнано неправомірними дії
відповідача щодо сплати позивачем
щомісячних єдиних внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування; зобов'язано
відповідача в місячний строк подати до
суду звіт про виконання постанови суду.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, Управління
Пенсійного фонду України в
Сторожинецькому районі Чернівецької
області звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що хоча позивач і не
досяг 60-ти річного пенсійного віку, що
зазначений в статті 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", він в той же час
є пенсіонером та залишив службу саме
через досягнення пенсійного віку за
іншим нормативним актом.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 29 грудня 2005 року
наказом начальника УМВС України в
Чернівецькій області № 198 по особовому
складу ОСОБА_4 і звільнений з органів
внутрішніх справ за п.65а Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України за віком, йому
призначена пенсія за вислугу років яка
призначена йому відповідно до закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ».

ОСОБА_4. є платником єдиного внеску,
перебуває на обліку, як фізична особа -
суб'єкт підприємницької діяльності,
яка веде діяльність за спрощеною
системою оподаткування.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначений
перелік осіб, що є платниками єдиного
внеску. Пунктом 4 частини першої даної
статті передбачено, що платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно із Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсіонер - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

На час призначення позивачу пенсії за
вислугу років умови призначення пенсій
за віком визначались статтею 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
відповідно до якої право на пенсію за
віком мали: чоловіки - після досягнення
60 років і при стажі роботи не менше 25
років; жінки - після досягнення 55 років
і при стажі роботи не менше 20 років.

Отже, колегія суддів вважає, що фізичні
особи - підприємці, які отримують
пенсію за вислугу років відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», і які не досягли віку, з якого
призначається пенсія за віком
відповідно до статті 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», не звільняються
від сплати єдиного внеску.

Оскільки ОСОБА_4 не є пенсіонером за
віком, а отримує пенсію згідно Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» за вислугу років,
дії відповідача щодо нарахування
заборгованості зі сплати єдиного
внеску та винесення оскаржуваної
вимоги є правомірними.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що оскільки позивач отримує
пенсію за вислугу років, призначену
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ», він не
належить до осіб, які відповідно до ч. 4
ст. 4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
звільняються від сплати єдиного
внеску. А тому відсутні підстави для
задоволення позову.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України
№21-59а14 від 15 квітня 2014 року.

Виходячи з викладеного, суди
попередніх інстанцій дійшли до
помилкового висновку про
необов'язковість подання позивачем
всіх додаткових документів на вимогу
митниці, і, відповідно, про
незаконність самостійного визначення
митницею його вартості.

Відповідно до ст. 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанції та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлено повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Сторожинецькому районі Чернівецької
області задовольнити.

Постанову Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 12 лютого
2013 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

В задоволені позову ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Сторожинецькому районі Чернівецької
області про визнання неправомірними
дій щодо стягнення щомісячного єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-240 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:

з оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша