Справа № 9101/141505/2012
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2014 рокусправа № 0870/6464/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Туркіної Л.П.

суддів: Проценко
О.А. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Запорізької Митниці

на постанову : Запорізького окружного
адміністративного суду від 07.08.2012 р. у
справі № 0870/6464/12

за позовом: Приватного підприємства
Науково-виробничого комерційного
підприємства "ТАТА"

до: Запорізької Митниці

про: визнання протиправними дій ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне підприємство
«Наукове промислово-комерційне
об'єднання «ТАТА», звернулось до суду з
позовом до Запорізької митниці, в якому
просило визнати нечинними податкові
повідомлення №50 від 21 червня 2012 з
визначення суми податкового
зобов'язання за платежем ввізне мито -35
993,26 грн., з яких 24 829,37 грн. за
«графітовий блок МПГ-7», та платежем
ПДВ -7 198,65 грн., з яких 4 965,87 грн. за
«графітовий блок МПГ-7», в частині
відносно «графітовий блок МПГ-7»;
скасувати акт невиїзної
документальної перевірки
№н/0007/12/112000014/ від 25 травня 2012 року
в частині відносно «графітовий блок
МПГ-7».

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від
07.08.2012 року позовні вимоги задоволено
частково визнано протиправними та
скасовано винесені Запорізькою
митницею податкові повідомлення №50
від 21.06.2012 з визначенням суми
податкового зобов'язання за платежем:
ввізне мито 35 993,26 грн., з яких 24 829,37 грн.
за "графітовий блок МПГ-7", та №51 від
21.06.2012 з визначенням суми податкового
зобов'язання за платежем: ПДВ - 7 198,65
грн., з яких 4 965,87 грн. за "графітовий
блок МПГ-7" на загальну суму 29 795,24 грн. в
частині відносно "графітовий блок
МПГ-7".

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Рішення суду в частині
задоволених позовних вимог
обґрунтовано тим, що під час митного
оформлення товару, спору щодо
визначення коду товару не було ані з
боку декларанта, який самостійно
вказав код 3801.10.00.00 згідно УКТЗЕД, ані з
боку Запорізької митниці.

Таким чином, суд прийшов до висновку,
що, здійснивши митне оформлення товару,
контролюючий орган погодився зі всіма
відомостями, внесеними декларантом до
ВМД.

У задоволенні позовних вимог,
заявлених стосовно скасування акта
перевірки, судом відмовлено, виходячи з
того, що позивачем визначено
неналежний спосіб захисту порушеного
права.

Не погодившись із постановою
Запорізького окружного
адміністративного суду від 07.08.2012 р. в
частині задоволених позовних вимог,
відповідач подав апеляційну скаргу, у
якій, просить скасувати рішення суду
першої інстанції в частині, яка
стосується скасування податкових
повідомлень №50 та 51 від 21.06.12 року. У
задоволенні позову відмовити.

Відповідач зазначає, що
Запорізькою митницею правомірно
винесені податкові повідомлення про
донарахування сум грошових зобов'язань
з ПДВ та ввізного мита, оскільки
позивачем при розмитненні товару
протягом 2011 та 2012 років невірно
зазначено код товару за ставкою мита 5%,
тоді як ця група «графітового блоку
МПГ-7» відноситься до товарної позиції
6903, товарної під категорії 0 «інші
вироби з вмістом більш як 50 мас. %
графіту або інших форм вуглецю або
сумішей цих продуктів» та має
розмитнюватися за 10 % ставкою.

Посилання позивача на експертний
висновок Запорізької торгово -
промислової палати № Э -94 від 03.07.2012
року, в якому визначено код товару,
відповідач вважає безпідставним,
оскільки названий висновок не містить
досліджуваної частини та, крім того,
відповідь на питання, до якого коду за
УКТЗЕД має відноситися товар, не
входить у компетенцію
торгово-промислових палат.

Відповідно до ст..11 Закону України «Про
торгово-промислові палати України»
торгово -промислові палати мають право
проводити експертизу щодо якості,
кількості, комплектності товару, а
права визначити код товару їм не
надано.

Відповідно до ст. ст. 312, 313, Митного
кодексу України визначено виключну
компетенцію митної служби із
визначенням коду товару та
обов'язковість рішення митних органів
щодо класифікації товарів для митних
цілей для підприємств та громадян.

Позивач подав заперечення на
апеляційну скаргу, в яких зазначив, що
митницею безпідставно зроблено
висновок про порушення ПП «Наукове
промислово-комерційне об'єднання
«ТАТА» вимог Основних правил
інтерпретації класифікації товарів
УКТЗЕД, а саме віднесення «графітового
блоку МПГ-7» при розмитненні товару до
коду 3801.10.00.00 за ставкою ввізного мита
5%, оскільки згідно п. А Загальних
положень Розділу «Група 69» УКТЗЕД,
«керамічні вироби означає вироби,
одержані випалюванням керамічної
сировини, яка містить у собі глини,
кремнієвмісні речовини, тугоплавкі
речовини», а відтак зазначений товар
повинен класифікуватися у товарній
позиції 3801.

У судовому засіданні позивач вимоги,
викладені у запереченнях на апеляційну
скаргу, підтримав. Просив рішення суду
першої інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу відповідача - без
задоволення.

Представник позивача до суду не
прибув, про час та місце судового
розгляду відповідач був повідомлений
належним чином.

Заслухавши представника
позивача, проаналізувавши доводи
апеляційної скарги , дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що на підставі
наказу від 18.05.12 №310 та листа
Департаменту класифікації товарів та
заходів регулювання ЗЕД Держмитслужби
України від 19.04.12 №16.2/1-447-ЕП у період з
21.05.12 по 25.05.12 посадовими особами
Запорізької митниці проведено
невиїзну документальну перевірку
позивача (а.с.69-71).

За результатами перевірки
складено Акт невиїзної документальної
перевірки стану дотримання
законодавства України з питань митної
справи на ПП НПКО «Тата» від 25.05.12
№н/0007/12/112000014/, в якому зроблено
висновок щодо невірної класифікації
товарів «графітовий блок МПГ-7» за
кодом 3801 10 00 00 згідно з УКТЗЕД,
оформлених за ВМД №112000010/2011/001851 від
10.03.2011, №112000010/2011/007735 від 22.08.2011,
№112000010/2011/008595 від 14.09.2011, №1120000/2011/011746
від 14.12.2011, №112000010/2011/011976 від 20.12.2011
(а.с.8-13).

На підставі Акту перевірки від
25.05.12 Запорізькою митницею винесені
податкові повідомлення форми «Р» від
21.06.12 №50 та №51, яким позивачу
донараховані суми грошових зобов'язань
з ввізного мита на загальну суму 35 993,26
грн. (з них 24 829,37 грн. за товар
«графітовий блок МПГ-7») та податку на
додану вартість на загальну суму 7 198,65
грн. ( з них 4 965,87 грн. за товар
«графітовий блок МПГ-7» (а.с.20).

Не погоджуючись з винесеними
податковими рішеннями в частині
донарахування грошових зобов'язань за
товар «графітовий блок МПГ-7» та
висновків, викладених в Акті перевірки
щодо невірного застосування позивачем
під час подання ВМД коду розмитнення за
вищезазначений товар за ставкою мита у
5%, позивач звернувся з позовом до суду.

Вимоги позивача в частині
визнання протиправними податкових
повідомлень слід визнати
обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до примітки 1 (а)(1), групи
38, розділу VI Закону України «Про Митний
тариф України» ПП НПКО «ТАТА» подано до
митного оформлення ВМД №112000010/2011/001851
від 10.03.2011, №112000010/2011/007735 від 22.08.2011,
№112000010/2011/008595 від 14.09.2011, №112000010/2011/011746
від 14.12.2011, №112000010/201 1/011976 від 20.12.І011, за
якими було оформлено товар «графітовий
блок МПГ-7», заявлений за кодом 3801.10.00.00
згідно з УКТЗЕД, ставка ввізного мита 5%.

Зазначений товар був розмитнений у 2011
році за ставкою мита 5% та в подальшому
реалізований підприємством.

Отже, правовідносини, що виникли
між сторонами, регулюються
законодавством, що діяло у 2011році.

Згідно п.206.1 ст.206 Податкового Кодексу
України, яка регулює правовідносини у
сфері ПДВ, «при ввезенні товарів на
митну територію України суми податку,
нараховані митним органом, підлягають
сплаті до бюджету платниками податку
доабо на день подання митної
декларації…….»

Відповідно до ст. 17 закону України «Про
єдиний митний тариф», мито
нараховується митним органом України
відповідно до положень цього Закону та
ставок Єдиного митного тарифу України,
які є чинними на день подання митної
декларації.

Таким чином, згідно законодавства, що
діяло на момент митного оформлення
спірного вантажу, особою,
відповідальною за нарахування податку
на додану вартість та мита, було
визначено митний орган.

Як вбачається з матеріалів справи та не
спростовується Відповідачем, на момент
декларування товару, що був ввезений
Позивачем на митну територію України,
Відповідач донарахування зобов'язань
зі сплати мита та ПДВ не здійснював,
зауважень щодо неправильності
зазначеного у вантажно-митних
деклараціях коду товару за УКТЗЕД при
поданні таких декларацій не надавав.

Відповідно до підпункту 54.3.3ст.54
Податкового Кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, якщо згідно з податковим
та іншим законодавством особою,
відповідальною за нарахування сум
податкових зобов'язань з окремого
податку або збору, застосування
штрафних (фінансових) санкцій та пені, у
тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган.

Згідно норм п.54.5 ст.54 Податкового
Кодексу України якщо згідно з нормами
цієї статті сума податкового
зобовязання розраховується
контролюючим органом, платник
податків не несе відповідальність за
своєчасність, достовірність та повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне і повне
погашення нарахованого узгодженого
грошового зобовязання і має право
оскаржити зазначену суму у порядку,
встановленому цим Кодексом.

Таким чином, якщо митні органи,
приймаючи вантажні митні декларації та
пропускаючи товар на митну територію
України, погоджувалися з відомостями
щодо сплати ПДВ та ввізного мита, чи з
кодом товарної номенклатури,
зазначеної імпортером, то відповідно
до пунктів 54.3, 54.5ст.54 Податкового
Кодексу України митниця не має
правових підстав для прийняття
податкових повідомлень про
нарахування податкових зобовязань у
звязку з помилковим визначенням коду
товарної номенклатури.

Посилання відповідача на норми п.п.54.3.6
ст.54 Податкового Кодексу України , не
приймаються судом апеляційної
інстанції з наступних підстав.

Згідно до підпункту 54.3.6 ст.54
Податкового Кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, якщо результати митного
контролю, отримані після закінчення
процедури митного оформлення та
випуску товарів, свідчать про
заниження або завищення податкових
зобов'язань, визначених платником
податків у митних деклараціях.

Однак, системний аналіз ст.54ПК дає
підстави вважати, що названі норми не
поширюються на податкові зобов'язання,
визначені митним органом.

Крім того, відповідно до норм п.
56.21. ст.56 Податкового кодексу у разі
коли норма цього Кодексу чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі цього Кодексу, або коли норми
різних законів чи різних
нормативно-правових актів, або коли
норми одного і того ж
нормативно-правового акта суперечать
між собою та припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

Таким чином, якщо митні органи,
приймаючи ВМД відповідно до
законодавства нарахували суму податку,
віднесли товар до певного коду
товарної номенклатури та пропустили
його на митну територію України (після
сплати імпортером передбачених
законом податків і зборів), то в
подальшому вони не мали правових
підстав для прийняття податкових
повідомлень про донарахування
податкових зобов'язань у зв'язку з
виявленням помилки у класифікації
товару.

Виходячи з викладеного, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що рішення суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог є
вірним по суті, що згідно норм ч.2 ст.200
КАС, виключає підстави для задоволення
апеляційної скарги відповідача та
скасування постанови Запорізького
окружного адміністративного суду від
07.08.2012 р.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206

Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької
Митниці залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 07.08.2012 р.. -
без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційна скарга на судове
рішення подається протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, крім випадків, передбачених
цим Кодексом, а в разі складення
судового рішення в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення судового рішення в
повному обсязі.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Ю.В. Дурасова