Справа № 524/2614/14-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 р. Справа № 524/2614/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

розглянувши в прядку письмового
провадження в приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 25 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
міста Кременчука Полтавської області
про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

28 березня 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду з адміністративним
позовом про:

- визнання неправомірними дій
відповідача - Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради міста Кременчука
Полтавської області (далі по тексту
УПСЗН) щодо відмови в перерахунку та
виплаті їй щомісячної державної
соціальної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі не менше, встановленого
законом, прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років;

- зобов'язання УПСЗН здійснити
перерахунок і виплату щомісячної
державної соціальної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку на дитину - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 13 вересня 2011
року до 14 лютого 2014 року, у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, встановленого
законом для кожної дитини, з
урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
зазначає, що перебуває на обліку в
УПСЗН у зав'язку з народженням сина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і одержує
соціальну державну допомогу по догляду
за дитиною у розмірі 130 грн., який
відповідачем занижено. На її
звернення щодо здійснення перерахунку
належної соціальної виплати отримала
відмову, яку вважає неправомірною та
просить задовольнити заявлені позовні
вимоги.

Ухвалою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 25 квітня 2014 року, яка набрала
законної сили та в апеляційному
порядку сторонами не оскаржена,
позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 13
вересня 2011 року до 27 вересня 2013 року
включно залишено без розгляду в зв'язку
з пропуском строку звернення до суду ,
передбаченого ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України), без
поважних причин.

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 25 квітня 2014 року, що прийнята в
скороченому провадженні, у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1
відмовлено.

Судове рішення мотивовано посиланням
на правомірність дій відповідача,
оскільки п. 23 розділу ІІ Закону України
«Про державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким
внесено зміни до ч. 1 ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» відповідно до якого допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається в розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 грн., неконституційним
не визнано.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в
апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить скасувати
оскаржувану постанову Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області та прийняти нове
судове рішення про задоволення
заявлених позовних вимог за період з 28
вересня 2013 року до 14 лютого 2014 року.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів, враховуючи межі апеляційної
скарги, дійшла висновку, що апеляційна
скарга позивача підлягає задоволенню,
з наступних підстав.

Відповідно до положення п. 3 ч. 1 ст. 198,
ст. 202 КАС України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції має право
скасувати її та прийняти нове судове
рішення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 195 КАС України
справа розглядається в межах
апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Судом встановлено, що позивач має на
утриманні малолітню дитину - ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_1), що підтверджується
копією свідоцтва про народження (а.с. 10),
перебуває на обліку в УПСЗН та
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» з
13.09.2011 року отримує допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі 130 грн.

Статтею 46 Конституції України
закріплено, що громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними. Пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
(зі змінами в редакції Закону від
22.03.2001 року) допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі,
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

З 01.01.2008 року Верховною Радою України
внесені зміни до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
виклавши частину першу статті 15 в такій
редакції: «Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень» (пункт 23 розділу 11 Закону
України від 28.12.2007 року №107-VI «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»).

Статтею 1 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

До 1 січня 2008 року (дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 року № 107-VІ "Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
(далі - Закон № 107-VІ) правовідносини
щодо виплати допомоги регулювалися
Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», дія якого
поширювалася на осіб незастрахованих в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами. Зокрема, статтею 43
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону № 107-VІ
були внесені відповідні зміни до
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» та Закону України
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням».
Зокрема, змінами до статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VІ, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VІ щодо виключення
статей 40-44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VІ було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» , а з 01
січня 2009 року - статті 13, 15 Закону
України «Про держану допомогу сім'ям з
дітьми».

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2010
рік» передбачено, що у 2009, 2010 роках
допомога при народженні дитини та по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» призначається
і здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону України «Про
державу допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1). Новий акт уряду на
виконання статті 45 Закону України «Про
державний бюджет на 2010 рік» не
приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» на виконання
статті 45 Закону України «Про Державний
бюджет на 2010 рік» Кабінетом Міністрів
України не визначалися.

В подальшому, ані Законом України «Про
державний бюджет України на 2012 рік»,
Законом України «Про державний бюджет
України на 2013 рік», ані Законом України
«Про Державний бюджет на 2014 рік», ані
іншими Законами не встановлювався
інший розмір допомоги, ніж у Законах
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням».

Отже, на відносини щодо виплати з
вересня 2013 року допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку особі, яка застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, поширюються
норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
відповідно до статті 43 якого допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Відповідно до ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та Законами України.

Таким чином, враховуючи наведене,
колегія суддів не погоджується з
висновком суду щодо необґрунтованості
позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання
неправомірними дій та зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок і
виплату щомісячної державної
соціальної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку на дитину - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за
період з 28 вересня 2013 року до 14 лютого
2014 року, у розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, але не менше розміру
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, встановленого законом для
кожної дитини, з урахуванням фактично
виплачених сум. Разом з тим, враховуючи,
що у 2013 році правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності відповідних
рішень щодо визначення розміру
щомісячної державної соціальної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку не
встановлювалося, колегія суддів,
керуючись приписами п. 3 ч. 1 ст. 198 та п. 4
ч. 1 ст. 202 КАС України, приходить до
висновку про скасування оскаржуваної
постанови та прийняття нового судового
рішення про визнання неправомірними
дій УПСЗН щодо відмови ОСОБА_1
перерахувати та виплатити державну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку та
зобов'язання УПСЗН здійснити позивачці
перерахунок і виплату щомісячної
державної соціальної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, за період з 28 вересня
2013 року до 14 лютого 2014 року у розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років з урахуванням проведених
виплат.

Відповідно до положень ч. 1, 3, 6 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Якщо адміністративний позовів
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції змінить
судове рішення або ухвалить нове, він
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Враховуючи наведені положення,
загальний розмір сплаченого судового
збору (109 грн. 62 коп. з яких: 73 грн. 08 коп.
за подання позовної заяви до
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області та 36
грн. 54 коп. за подання апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
адміністративного суду) та
пропорційний розмір задоволених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
стягнення з Державного бюджету України
у відшкодування витрат, понесених
позивачкою при сплаті судового збору, у
розмірі 49 грн. 69 коп.

Апеляційний розгляд справи в порядку
письмового провадження відбувся з
підстав визначених п. 3 ч.1 ст. 197 КАС
України.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, суд
під час судового розгляду
адміністративної справи здійснює
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. У разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. ч. 1 ст. 89, 94, 185, 195, 196, 197, 198 ч. 1 п. 3, 202,
ч. 1 п. 4, 205, 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 25 квітня 2014 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради міста Кременчука
Полтавської області щодо відмови
ОСОБА_1 перерахувати та виплатити
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради міста Кременчука
Полтавської області здійснити ОСОБА_1
перерахунок і виплату щомісячної
державної соціальної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку на дитину - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 28 вересня 2013
року до 14 лютого 2014 року у розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років з урахуванням проведених
виплат.

Зобов'язати УДКСУ у м. Кременчуці
стягнути судові витрати із Державного
бюджету України шляхом їх безспірного
списання із рахунка Управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради міста Кременчука
Полтавської області на користь ОСОБА_1
(ІНН: НОМЕР_1) у сумі 13 грн. 15 коп.
(тринадцять грн. п'ятнадцять коп.).

Зобов'язати ГУ ДКСУ у Харківській
області стягнути судові витрати із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунка
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
міста Кременчука Полтавської області
на користь ОСОБА_1 (ІНН: НОМЕР_1) у сумі 36
грн. 54 коп. (тридцять шість грн.
п'ятдесят чотири коп.).

Постанова Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі є остаточною та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
(підпис) Л.В.
Мельнікова

Судді
(підпис) Н.С.
Бартош

(підпис)
Л.О. Донець