Справа № 2а-6400/10/1670
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року м. Київ
К/9991/50388/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
27.01.2011 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 19.07.2011

у справі № 2-а-6400/10/1670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "ЛААД"

до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції у
Полтавській області

про скасування акта та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фірма "ЛААД"
звернулось до Полтавського окружного
адміністративного суду з позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області про скасування акта та
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 27.01.2011
позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14.07.2011
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 27.01.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
в квітні 2010 року Товариством з
обмеженою відповідальністю "ФІРМА
"ЛААД" подано декларацію з податку на
додану вартість за березень 2010 року в
електронному вигляді. Декларацію
прийнято не було.

Згідно листа Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції № 17392/10/28 406 від 20.05.2010 року
позивача повідомлено, що проблеми з
прийняттям податкової звітності
засобами телекомунікаційного зв'язку
виникли по причині ненадання нових
сертифікатів відкритих ключів
отриманих в акредитованому центрі ТОВ
"Арт Мастер".

Позивачем 21.05.2010 надіслано до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції податкову
декларацію з податку на прибуток
підприємства з додатками за квітень 2010
року. Представником відповідача надано
акт № 24, згідно якого податкову
звітність позивача було повернуто у
зв'язку із тим, що вона була направлена
з порушенням вимог типової Інструкції
з діловодства в органах державної
податкової служби України,
затвердженої наказом ДПА України № 315
від 01.07.1998 року та п. 8 Постанови КМУ № 799
"Про затвердження порядку оформлення
поштових відправлень з вкладенням
матеріалів звітності, розрахункових
документів і декларацій".

20.07.2010 року позивач надіслав до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції податкову
декларацію з податку на додану
вартість за травень 2010 року з
додатками. Представником відповідача
надано акт № 24, згідно якого податкову
звітність позивача було повернуто у
зв'язку з тим, що вона була направлена з
порушенням вимог типової Інструкції з
діловодства в органах державної
податкової служби України,
затвердженої наказом ДПА України № 315
від 01.07.1998 року та п. 8 Постанови КМУ № 799
"Про затвердження порядку оформлення
поштових відправлень з вкладенням
матеріалів звітності, розрахункових
документів і декларацій".

Згідно висновку Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції про анулювання реєстрації
платника ПДВ юридичної особи через
відсутність підстав для перебування в
якості платника ПДВ № 170 від 09.07.2010 року
у платника відсутні
товарноматеріальні цінності,
чисельність працюючих.

Відповідачем 15.07.2010 року складено
акт № 176 від 14.07.2010 року, яким анульовано
реєстрацію ТОВ "ФІРМА "ЛААД" як платника
податку на додану вартість на підставі
п.п "в"п. 9.8. ст. 9 Закону України "Про
податок на додану вартість" № 168/97 ВР
від 03.04.1997 року.

Позивач 07.09.2010 отримав нове
свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ
за № 100300342 та в жовтні надіслало до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції податкову
декларацію з ПДВ за вересень 2010 року з
додатками. Згідно листа Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції № 40392/10/28 від 20.10.2010 року
надіслана податкова звітність
вважається неприйнятою в зв'язку із
достроковим поданням податкових
документів.

Організація інформаційного
обміну під час подання платниками
податків податкової звітності до
органів державної податкової служби
України в електронній формі із
використанням електронного цифрового
підпису регулюється Інструкцією з
підготовки і подання податкових
документів в електронному вигляді
засобами телекомунікаційного зв'язку,
затвердженою Наказом Державної
податкової адміністрації України № 233
від 10.04.2008 року, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України № 320/15011
від 16.04.2008 року.

Як вбачається з електронної
квитанції № 2 від 19.03.2010 року про
направлення податкової звітності за
лютий 2010 року податковим органом
прийнято податкову декларацію з ПДВ за
лютий 2010 року з відміткою "документ
прийнято на районному рівні".

Згідно сертифікату, виданого
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Артмастер" 02.02.1010
року, строк дії особистого ключа ТОВ
"ФІРМА "ЛААД" з 02.02.2010 року до 02.02.2012 року.

Отже, враховуючи те, що податкова
декларація позивача за лютий 2010 року
була прийнята в електронному вигляді,
строк дії особистого ключа та
сертифікату не закінчився, колегія
суддів погоджується з висновками судів
про безпідставність неприйняття
Кременчуцькою об'єднаної державною
податковою інспекції податкової
звітності позивача за березень 2010 року
в електронному вигляді.

Стосовно неприйняття податкової
звітності позивача за квітень та
травень 2010 року колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до абзацу першого пп. 4.1.2 п.
4.1 статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», прийняття
податкової декларації є обов'язком
контролюючого органу. Податкова
декларація приймається без
попередньої перевірки зазначених у ній
показників через канцелярію, чий
статус визначається відповідним
нормативно-правовим актом. Відмова
службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Якщо службова (посадова) особа
контролюючого органу порушує норми
абзацу першого цього підпункту,
платник податків зобов'язаний до
закінчення граничного строку подання
декларації надіслати таку декларацію
поштою з описом вкладеного та
повідомленням про вручення, до якої
долучається заява на ім'я керівника
відповідного контролюючого органу,
складена у довільній формі, із
зазначенням прізвища службової
(посадової) особи, яка відмовилася
прийняти декларацію, та/або із
зазначенням дати такої відмови. При
цьому декларація вважається поданою в
момент її вручення пошті, а граничний
десятиденний строк, встановлений для
поштових відправлень підпунктом 4.1.7, не
застосовується.

Платник податків може також оскаржити
дії службової (посадової) особи
контролюючого органу з відмови у
прийнятті податкової декларації у
судовому порядку.

За змістом абзацу п'ятого пп. 4.1.2 п. 4.1
цієї ж статті Закону податкова
звітність, отримана контролюючим
органом від платника податків як
податкова декларація, що заповнена ним
всупереч правилам, зазначеним у
затвердженому порядку її заповнення,
може бути не визнана таким
контролюючим органом як податкова
декларація, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків. Отримана
контролюючим органом від платника
податків як податкова декларація, що
заповнена ним всупереч правилам,
зазначеним у затвердженому порядку її
заповнення, може бути не визнана таким
контролюючим органом як податкова
декларація, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків.

Таким чином, наведеним нормативним
положеннями передбачено вичерпний
перелік підстав невизнання податкової
звітності платника податків, серед
яких відсутні такі підстави як
порушення платником податків правил
оформлення поштової кореспонденції.

Слід також зазначити, що наведені
контролюючим органом факти не
впливають на показники поданих
позивачем декларацій, не призводять до
неможливості або ускладнення
перевірки податковим органом
зазначених у них даних, відтак відсутні
підстави для невизнання таких
декларацій документами податкової
звітності.

Стосовно рішення податкового
органу про анулювання реєстрації ТОВ
"ФІРМА "ЛААД", як платника ПДВ, що
міститься в акті № 176 від 15.07.2010 колегія
суддів зазначає наступне.

За змістом пункту 9.8 статті 9
Закону України «Про податок на додану
вартість реєстрація діє до дати її
анулювання. При цьому у цій нормі
Закону наведено виключний перелік
підстав для такого анулювання, серед
яких відсутня така підстава, як
недекларування платником податкових
зобов'язань. Правовим наслідком
заниження платником суми його
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових деклараціях, як вірно
зазначили суди, є визначення
контролюючим органом суми податкового
зобов'язання платника податків, як це
передбачено підпунктом «б»підпункту
4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (який
діяв на момент виникнення спірних
правовідносин).

Посилання ДПІ на підпункт
«в»пункту 9.8 статті 9 Закону України
«Про податок на додану вартість»як на
підставу для анулювання реєстрації
Товариства як платника ПДВ у даному
разі є безпідставним, позаяк здійснене
податковим органом тлумачення цієї
норми Закону не відповідає її змісту.
Так, цим підпунктом Закону передбачено
анулювання реєстрації у випадках, якщо
особа, зареєстрована як платник
податку, реєструється як платник
єдиного податку або стає суб'єктом
інших спрощених систем оподаткування,
які визначають особливий порядок
нарахування чи сплати податку на
додану вартість, відмінний від тих, що
встановлені цим Законом, чи звільняють
таку особу від сплати цього податку за
рішенням суду або з будь-яких інших
причин.

Правовий аналіз наведеного
законодавчого припису не дає підстав
для висновку про можливість анулювання
реєстрації платника ПДВ з будь-яких
причин, оскільки поняття «будь-які інші
причини»у цій нормі Закону вжито саме
стосовно звільнення особи від сплати
податку з інших мотивів, ніж рішення
суду, при цьому жодним чином не
розширюючи закритий перелік підстав
для анулювання реєстрації платника за
цією нормою.

Враховуючи те, що Кременчуцькою
об'єднаною державною податковою
інспекцією неправомірно скасовано
свідоцтво позивача про реєстрацію як
платника ПДВ, неприйняття податкової
звітності позивача за вересень 2010 року
також є безпідставним.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
27.01.2011 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 19.07.2011 у справі № 2-а-6400/10/1670 слід
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області
відхилити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 27.01.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19.07.2011 у
справі № 2-а-6400/10/1670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко