Справа № 2а-1670/7556/11
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/13981/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу управління
праці та соціального захисту населення
Чутівської районної державної
адміністрації Полтавської області на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2012
року у справі за позовом управління
праці та соціального захисту населення
Чутівської районної державної
адміністрації Полтавської області до
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області про скасування
постанови про накладення штрафу,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року управління праці та
соціального захисту населення
Чутівської районної державної
адміністрації Полтавської області
звернулося до суду з позовом до
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області про скасування
постанови про накладення штрафу.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 06 жовтня 2011
року позов задоволено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2012
року скасовано постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 06
жовтня 2011 року. Ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позовної заяви
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 30.06.2011 постановою
державного виконавця відкрито
виконавче провадження та надано строк
для добровільного виконання судового
рішення. Судове рішення не виконано,
заходів щодо його виконання не вжито.

За невиконання судового рішення, 26.08.2011
державним виконавцем винесено
постанову про накладення штрафу на
управління праці та соціального
захисту населення Чутівської районної
державної адміністрації Полтавської
області в розмірі 680 грн.

Відповідно до частини 5 статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Вимогами частин 1 та 2 статті 2 Закону
України ,,Про виконавче провадження"
передбачено, що примусове виконання
рішень в Україні покладається на
Державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Відповідно до Закону України ,,Про
державну виконавчу службу" примусове
виконання рішень здійснюють державні
виконавці Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України, відділів державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, обласних, Київського
та Севастопольського міських
управлінь юстиції, районних, міських
(міст обласного значення), районних в
містах відділів державної виконавчої
служби відповідних управлінь юстиції
(далі - державні виконавці).

Частиною 1 статті 5 цього Закону
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Відповідно статті 76 Закону України
,,Про державну виконавчу службу" після
відкриття виконавчого провадження по
виконавчому документу, який зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець відповідно до статті 24
цього Закону визначає йому строк
добровільного виконання рішення.

У разі невиконання без поважних причин
цих вимог державний виконавець
застосовує до боржника штрафні санкції
чи інші заходи, передбачені
законодавством, і призначає новий
строк виконання. Якщо після цього
рішення не буде виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, а на
боржника державним виконавцем
накладається штраф у сумі двократного
розміру витрат на проведення
виконавчих дій у порядку,
встановленому частиною другою статті 87
цього Закону.

Вимогами статті 87 цього Закону
передбачено, що у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
які можуть бути виконані лише
боржником, та рішення про поновлення на
роботі державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу в розмірі від
двох до десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, на
посадових осіб - від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян і на боржника - юридичну особу
- від двадцяти до тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та призначає новий строк для
виконання.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає штраф на боржника у
подвійному розмірі. При подальшому
невиконанні рішення боржником
державний виконавець порушує
клопотання перед судом про кримінальну
відповідальність боржника відповідно
до закону.

Судами попередніх інстанції
встановлено, що підставою невиконання
виконавчого листа стала відсутність
коштів, а відповідача повідомлено, що
рішення суду буде виконано у випадку
надходження коштів з Державного
бюджету на виконання судових рішень за
програмами соціального захисту
громадян.

Разом з цим колегія суддів вважає, що
відсутність коштів не може бути
підставою для невиконання судового
рішення та порушення прав громадянина
на соціальний захист.

Відмовивши у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції дійшов
правильного та обґрунтованого
висновку про те, що відповідач при
винесенні оскаржуваних постанов про
накладення штрафу діяв у спосіб та в
межах повноважень, встановлених
Законом України ,,Про виконавче
провадження".

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржуване рішення суду постановлене
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводами
касаційної скарги не спростовуються
висновки, викладені в судовому рішенні,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Чутівської районної державної
адміністрації Полтавської області
залишити без задоволення, а постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2012
року у справі за позовом управління
праці та соціального захисту населення
Чутівської районної державної
адміністрації Полтавської області до
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області про скасування
постанови про накладення штрафу - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В.
Білуга

А.Ф. Загородній

З оригіналом згідно

Головний консультант О.П.
Торута