Справа № 806/8205/13-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/800/16855/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою
приватного вищого навчального закладу
"Інститут підприємництва та сучасних
технологій" на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 9
січня 2014 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 11 березня 2014 року у справі №806/8205/13-а
за позовом відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м.Житомирі до приватного
вищого навчального закладу "Інститут
підприємництва та сучасних
технологій", голови ліквідаційної
комісії Коваль Катерини Олександрівни
про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м.Житомирі звернулося в
суд з позовом до приватного вищого
навчального закладу "Інститут
підприємництва та сучасних
технологій", голови ліквідаційної
комісії Коваль Катерини Олександрівни,
в якому просило стягнути
капіталізовані платежі у розмірі 152597,44
грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що для
покриття витрат позивача для виплати
потерпілим на виробництві, кошти до
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м.Житомирі
сплачуються страхувальником згідно з
Порядком капіталізації платежів для
задоволення вимог, що виникли із
зобов'язань підприємства-банкрута
перед громадянами внаслідок
заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 06.05.2000 року № 765.
Крім того, відповідач ухиляється від
розгляду заяви про визнання
кредиторських вимог, у зв'язку з чим
позивач змушений звернутися до суду.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 9 січня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року, позовні вимоги задоволені.
Стягнуто з приватного вищого
навчального закладу "Інститут
підприємництва та сучасних технологій"
на користь відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у місті Житомирі
капіталізовані платежі в сумі 152597,44
грн.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішеннями приватний вищий навчального
закладу "Інститут підприємництва та
сучасних технологій" звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційну
скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м. Житомирі
просить залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що відсутні підстави для скасування
судових рішень, а касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у місті Житомирі на
підставі акту про нещасний випадок на
виробництві №1 від 04.06.2004 року в
приватному вищому навчальному закладі
"Інститут підприємництва та сучасних
технологій", який стався з потерпілим
ОСОБА_2 02.06.2004 року, була сформована
особова справа, на підставі якої були
призначені страхові виплати
потерпілому. Постановою про
призначення потерпілому перерахованої
щомісячної страхової виплати позивач
призначив ОСОБА_2 щомісячні страхові
виплати з 1 березня 2013 року безстроково.
Згідно із розрахунком потреби
капіталізованих коштів по приватному
вищому навчальному закладу "Інститут
підприємництва та сучасних технологій"
станом на 16.07.2013 року, загальний розмір
виплат по капіталізації платежів
становить 152597,44 грн. Також встановлено,
що позивач звертався до відповідача із
заявою про визнання кредиторських
вимог, проте відповідач ухиляється від
розгляду заяви.

Задовольняючи позовні вимоги суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що відповідно ст.46
Закону №1105-XIV фінансування Фонду
здійснюється за рахунок, зокрема,
внесків роботодавців та
капіталізованих платежів, що надійшли
у випадках ліквідації страхувальників
у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. Пунктом 5-1 Порядку
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 6 травня 2000 року
№ 765 про капіталізації платежів для
задоволення вимог, що виникли із
зобов'язань підприємства-банкрута
перед громадянами внаслідок
заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю,
встановлено, що суми платежів,
капіталізованих відповідно до
зазначених вимог у процесі ліквідації
суб'єкта підприємницької діяльності -
банкрута, перераховуються
ліквідатором (арбітражним керуючим)
робочому органу виконавчої дирекції
Фонду, у якому суб'єкт підприємницької
діяльності перебуває на обліку.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Згідно ч.9 ст.111 Цивільного кодексу
України виплата грошових сум
кредиторам юридичної особи, що
ліквідується, у тому числі за
податками, зборами, єдиним внеском на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та іншими
коштами, що належить сплатити до
державного або місцевого бюджету,
Пенсійного фонду України, фондів
соціального страхування, провадиться у
порядку черговості, встановленому
статтею 112 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 112 Цивільного
кодексу України у першу чергу
задовольняються вимоги щодо
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, та вимоги кредиторів,
забезпечені заставою чи іншим
способом.

Згідно ч. 2 ст. 1205 Цивільного кодексу
України у разі ліквідації юридичної
особи платежі, належні потерпілому або
особам, визначеним статтею 1200 цього
Кодексу, мають бути капіталізовані для
виплати їх потерпілому або цим особам у
порядку, встановленому законом або
іншим нормативно-правовим актом.

У разі відсутності в юридичної особи,
що ліквідується, коштів для
капіталізації платежів, які підлягають
сплаті, обов'язок щодо їх капіталізації
покладається на ліквідаційну комісію
на підставі рішення суду за позовом
потерпілого.

Правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві,
визначено Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 №1105-XIV(Далі
-Закон № 1105-XIV).

Основними принципами страхування від
нещасного випадку, зокрема, є:
своєчасне та повне відшкодування шкоди
страховиком; обов'язковість
страхування від нещасного випадку
осіб, які працюють на умовах трудового
договору (контракту) та інших
підставах, передбачених
законодавством про працю, а також
добровільність такого страхування для
осіб, які забезпечують себе роботою
самостійно, та громадян-суб'єктів
підприємницької діяльності.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 45 Закону № 1105-XIV (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин), роботодавець як
страхувальник зобов'язаний своєчасно
та повністю нараховувати і сплачувати
в установленому порядку страхові
внески до Фонду.

За змістом статей 15,46 Закону № 1105-XIV
Фонд - це некомерційна самоврядна
організація, яка провадить збір та
акумулювання страхових внесків.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону № 1105-XIV
фінансування Фонду здійснюється,
зокрема за рахунок капіталізованих
платежів, що надійшли у випадках
ліквідації страхувальників у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Таким чином, вірним є висновок судів
стосовно того, що наведеною нормою
страхувальника зобов'язано проводити
капіталізацію страхових виплат у всіх
випадках ліквідації (не лише у випадку
ліквідації підприємства-банкрута, але
й за інших підстав, передбачених
законодавством), із застосуванням
порядку, який передбачений постановою
Кабінету Міністрів України №765 від 6
травня 2000 року "Про порядок
капіталізації платежів для
задоволення вимог, що виникли із
зобов'язань підприємства - банкрута
перед громадянами внаслідок
заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю".

Для покриття витрат Фонду потерпілим
на виробництві, які працювали на
підприємствах, що ліквідовані, кошти до
Фонду сплачуються страхувальником
згідно з Порядком капіталізації
платежів для задоволення вимог, що
виникли із зобов'язань
підприємства-банкрута перед
громадянами внаслідок заподіяння
шкоди їх життю і здоров'ю, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 06.05.2000 року №765 (далі - Порядок).

Відповідно п.1 Порядку капіталізація
платежів здійснюється щодо кожної
особи з урахуванням заборгованості за
попередні роки та необхідності виплати
майбутніх платежів. Під час розрахунку
сум цих платежів повинні враховуватися
заробітна плата потерпілого, відсоток
втрати професійної працездатності,
витрати по догляду за потерпілим, на
реабілітацію, протезування, придбання
транспортних засобів та види
соціальної допомоги відповідно до
медичного висновку, необхідність
сплати одноразової допомоги у зв'язку з
травмою або професійним захворюванням,
які можуть призвести до смерті
потерпілого, а також інших виплат,
передбачених законодавством.

Згідно п.3 Порядку капіталізація
платежів, передбачених підпунктами 1 - 5
пункту 2 цього Порядку, розраховується
на період, що визначається як різниця
між середньою тривалістю життя для
чоловіків і жінок у країні та їх віком
на момент здійснення капіталізації.

Судами встановлено, що сума
капіталізованих платежів була
розрахована на підставі інформації
Державної служби статистики України
щодо смертності та середньої
очікуваної тривалості життя чоловіків
та жінок в Україні у 2011 році.

Сума платежів, яка підлягає
капіталізації підтверджується
розрахунком потреби в капіталізації
коштів.

Враховуючи вищенаведене суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли до вірних
висновків про наявність підстав для
задоволення позовних вимог, оскільки
безпосереднє звернення до суду з
вимогами про стягнення
капіталізованих платежів за своїм
змістом узгоджується з приписами ст.46
Закону №1105-XIV.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої і апеляційної інстанцій
винесені законні і обґрунтовані
рішення, постановлені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного вищого
навчального закладу "Інститут
підприємництва та сучасних технологій"
відхилити.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 9 січня 2014
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 11 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

(підписи)

З оригіналом згідно

помічник судді
М.В. Дрибас