Справа № 2а-3839/12/1370
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/800/3972/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко О.В.,
Леонтович К.Г. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Львівській області
на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року у справі № 2а-3839/12/1370 за позовом
Дочірнього підприємства
"Адідас-Україна" до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Львівській
області про скасування постанови про
накладення стягнень, -

в с т а н о в и л а:

В травні 2012 року ДП «Адідас-Україна»
звернулось в суд з позовом до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Львівській області про скасування
постанови про скасування постанови №
0031 від 30 березня 2012 року про накладення
стягнень, передбачених статтею 23
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Позовні вимоги мотивовано тим, що
оскільки позивачем вся необхідна
інформація розміщена у місцях
реалізації товару, оскаржувана
постанова є протиправною та такою, що
ухвалено з порушенням вимог Закону
України «Про захист прав споживачів».

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2012
року в задоволені позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким позов
задоволено: визнано протиправною та
скасовано постанову відповідача № 0031
від 30.03.2012 року про накладення стягнень,
передбачених статтею 23 Закону України
«Про захист прав споживачів».

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Управління
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить його
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, відповідачем
проведено планову перевірку ДП
«Адідас-Україна» (магазин у м. Львів,
вул. Кн. Ольги, 106) на предмет дотримання
вимог законодавства про захист прав
споживачів, результати якої оформлені
актом № 0039 від 20.03.2012 року.

Зазначеною перевіркою встановлено, що
в реалізації знаходились
непродовольчі товари спортивного
призначення, на яких виявлено
відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про товар, що не забезпечує можливість
його свідомого і компетентного вибору
споживачем, що є порушенням ст. ст. 6, 15
Закону України «Про захист прав
споживачів» щодо права споживачів на
належу якість продукції та надання
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації.

За результатами перевірки та
встановлених порушень складено
протокол № 00038 від 20.03.2012 року про
адміністративне правопорушення та
згідно зі ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів» винесена
постанова № 0031 від 30.03.2012 року, якою до
позивача застосовано штрафні санкції в
сумі 87 568 грн.

Крім того, була винесена постанова № 0043
від 30.03.2012 року по справі про
адміністративне правопорушення, якою
керівника позивача оштрафовано на 170
грн.

Відмовляючи в задоволені позову, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
відповідач в межах наданих повноважень
провів перевірку та виявивши порушення
законодавства про захист прав
споживачів відповідно законодавчих
норм правомірно прийняв постанову про
накладення стягнень.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи рішення про
задоволення позову, суд апеляційної
інстанції зазначив, що оскільки
позивачем при реалізації відповідного
спортивного товару дотримано вимоги
Закону України «Про захист прав
споживачів» та Закону України «Про
стандартизацію», оскаржувана
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального права, а тому підлягає
скасуванню.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Згідно матеріалів справи, зокрема,
актом перевірки №0039 встановлено, що
позивач реалізовував товар без
необхідної доступної, достовірної та
своєчасної інформації про товар, а
саме: на маркуванні виробів
(трикотажні, купальні для жінок) не були
зазначені такі реквізити: зріст, обхват
грудей, обхват стегон, чим порушено
вимоги ДСТУ 4519:2006 Споживче маркування
товарів легкої промисловості. При
цьому відповідач звертає увагу на те,
що відповідно до вимог п. 4,6 ДСТУ 4519:2006
«Споживча маркування товарів легкої
промисловості» та ГОСТ 10540у споживчому
маркуванні щодо товару/виробу^ має бути
така інформація: 1)назва країни
походження, 2)назва та місце
розташування виробника, 3)дата
виготовлення. Також, згідно ГОСТу 10540 на
вироби трикотажні купальні для жінок -
повинна міститись інформація про
зріст, обхват грудей, обхват стегон.
Вимоги цього ДСТУ поширюються на всіх
суб'єктів господарювання на тире торії
України незалежно від форми власності.

Статтею 15 Закону України «Про захист
прав споживачів» встановлено, що
споживач має право на одержання
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
що забезпечує можливість її свідомого
і компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.
Даною нормою встановлений перелік
відомостей, які повинна містити
інформація про продукцію (назва товару;
найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція; дані про основні
властивості продукції; дані про ціну
(тариф), умови та правила придбання
продукції; дату виготовлення;
відомості про умови зберігання;
гарантійні зобов'язання виробника
(виконавця) та інші).

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України
«Про захист прав споживачів»
інформація, передбачена частиною
першою цієї статті, доводиться до
відома споживачів виробником
(виконавцем, продавцем) у супровідній
документації, що додається до
продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів продукції або в окремих
сферах обслуговування. Інформація про
продукцію може бути розміщена у місцях,
де вона реалізується, а також за згодою
споживача доводитися до нього за
допомогою засобів дистанційного
зв'язку.

Водночас, ухвалюючи рішення про
визнання протиправною та скасування
постанови про накладення стягнення за
ст.. 23 Закону України «Про захист прав
споживачів», суд апеляційної інстанції
не зазначив, яка інформація
(інформаційні бюлетені, інформація
виробника, етикетки, чеки, супровідна
документація) містить відповідні
відомості у споживчому маркуванні щодо
реалізованого позивачем товару із
зазначенням розмірів, зрості, обхвату
грудей, обхвату талії та на підставі
яких доказів стало доведеним
встановлення перевіркою порушення
позивачем вищевказаних норм
законодавства, а саме реалізацію
продукції що не відповідає вимогам
нормативних документів.

Зокрема, згідно розділу VІІ
«Прикінцеві положення» Закону України
"Про стандартизацію" державні та інші
стандарти є чинними до припинення їх
дії або до прийняття відповідних
стандартів згідно з вимогами цього
Закону. Вимоги державних та інших
стандартів, обов'язкові до виконання, є
чинними до прийняття відповідних
технічних регламентів та інших
нормативно-правових актів, які
регулюють ці питання.

Наказом Державного комітету України з
питань технічного регулювання та
споживчої політики №54 від 28.02.2006 року
затверджений національний стандарт
ДСТУ 4519:2006 «Непродовольчі товари.
Споживче маркування товарів легкої
промисловості. Загальні правила».

Враховуючи положення розділу VІІ
«Прикінцеві положення» Закону України
"Про стандартизацію" та відсутність
технічного регламенту щодо споживчого
маркування товарів легкої
промисловості, національний стандарт
ДСТУ 4519:2006 є обов'язковим для виконання
суб'єктами господарювання.

Пунктом 4.6 національного стандарту
ДСТУ 4519:2006 визначений перелік
інформації, якій має бути у споживчому
маркуванні щодо товару/виробу, у тому
числі розміри. Згідно пп. 4.6.6.1 п.4.6.6.
«Розміри» на виробах позначають повні
величини розмірних ознак згідно з
чинним нормативним документом на
певний вид виробу, зокрема - верхній
одяг для дітей - зріст, обхват грудей,
обхват талії - згідно з ДСТУ ГОСТ 25294,
ДСТУ ГОСТ 25295.

Таким чином, висновок суду апеляційної
інстанції щодо протиправності
оскаржуваної постанови є передчасним.

Крім того, згідно оскаржуваної
постанови позивача притягнено до
відповідальності згідно ст. 23 Закону
України "Про захист прав споживачів" -
реалізація продукції, що не відповідає
вимогам нормативних документів п. 4.6
ДСТУ 4519:2006 Споживче маркування товарів
легкої промисловості, ГОСТ 10540 та
застосовано штраф у розмірі 87568 грн.

Згідно акту перевірки №0039 та постанови
0031 від 30 березня 2012 року зазначено про
інспектування перевіряючим
непродовольчих товарів на загальну
суму 109460 грн.

Водночас, відповідачем не надано
пояснення, яким чином та на підставі
якої правової норми було розраховано
суму штрафу в розмірі 87568 грн.,
зазначену в оскаржуваній постанові.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з того, що позивачем
оскаржують постанова про накладення
стягнення, суд апеляційної інстанції
дійшов передчасного висновку щодо
неправомірності прийнятого Інспекцією
з питань захисту прав споживачів у
Львівській області рішення, оскільки
будь-яких розрахунків, на підставі яких
до позивача застосовано штраф у
розмірі 87568 грн. матеріали справи не
містять та відповідачем надано не було.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Тому рішення суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню, а
справа направленню на новий
апеляційний розгляд, оскільки суд
касаційної інстанції не може
встановлювати т визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судових рішеннях.

Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення допущені тільки цим судом, в
усіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Львівській
області задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року скасувати, справу направити до
суду апеляційної інстанції на новий
судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді: