Справа № 823/633/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року м. Київ
К/800/49372/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Блажівської Н.Є.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.08.2013

та постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 04.04.2013

у справі № 823/633/13-а

за позовом ОСОБА_2

до Черкаської митниці

про визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про
визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень Черкаської
митниці від 08.06.2012 № 43 та № 44.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 04.04.2013, яка
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 08.08.2013, відмовлено в задоволенні
позовних вимог, з підстав
правомірності прийняття спірних
податкових повідомлень.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій; прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної невиїзної документальної
перевірки платника податків -
громадянина України ОСОБА_2, складено
акт № 0013/12/902000000/НОМЕР_1 від 18.05.2012, в
якому зафіксовані порушення: ст. ст. 249,
262, 264 Митного кодексу України, Закону
України «Про Митний тариф України» при
визначенні суми ввізного мита згідно
ставок ввізного мита, ст. ст. 8, 17, 25
Закону України «Про Єдиний митний
тариф», п. 188.1 ст. 188
Податкового кодексу України (ст. 4
Закону України «Про податок на додану
вартість» в частині визначення бази
оподаткування податком на додану
вартість), постанови Кабінету
Міністрів України «Деякі питання
митного оформлення товарів, що
переміщуються громадянами через
митний кордон України» № 1041 від 03.12.2008.

На підставі результатів проведеної
перевірки, 08.06.2012 відповідачем прийняті
податкові повідомлення:

- № 43 про визначення суми податкового
зобов'язання за платежем «мито на
товари, що ввозяться (пересилаються) на
територію України громадянами» в
розмірі 1 898,23 грн., в т.ч.: 1 897,23 грн.
основного платежу та 1 грн. штрафних
санкцій;

- № 44 про визначення суми податкового
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість з товарів, увезених на
територію України громадянами» в
розмірі 4174,90 грн., в т.ч.: 4 173,90 грн.
основного платежу та 1 грн. штрафних
санкцій.

Матеріалами справи встановлено, що
23.04.2011 через митницю ОСОБА_3 як
уповноваженою особою позивача на
адресу останнього було ввезено
автомобіль марки «Peugeot» модель «Expert»
б/в, рік виготовлення 2004, з наданням як
підстави для ввезення інвойсу Automarkt
Utrecht Holland (авторинок Утрехт) від 18.04.2011 №
б/н, виданий компанією «Handelsonderneming Gerrits»
(Нідерланди) на ім'я позивача як
власника товару із зазначенням ціни
придбання 2500 Євро. Рахунок було надано
Черкаській митниці при здійсненні
декларування автомобіля за МД № 570087
від 05.05.2011.

Відповідачем було здійснено перевірку
автентичності документів, на підставі
яких було ввезено автомобіль, шляхом
направлення запиту до митних органів
Нідерландів через Державну митну
службу.

Згідно відповіді, наданої митним
інформаційним центром Нідерландів №
20/1-11/02160 від 03.03.2012, інвойс від 18.04.2011
Automarkt Utrecht компанією «Handelsonderneming Gerrits»
(Нідерланди) не видавався, натомість
автомобіль було придбано ОСОБА_3 у
даної компанії безпосередньо за
готівковий рахунок за 4 100 Євро.

Шляхом порівняння відомостей,
зазначених у митній декларації та
документах, що надавались під час
митного оформлення (інвойси, платіжні
документи) із даними, отриманими від
митних органів Королівства Нідерланди,
був здійснений розрахунок митної
вартості автомобіля, сума якої за МД №
570087 від 05.05.2011 становить 49 757,91 грн.

Виходячи з встановленої митної
вартості, були розраховані суми митних
платежів, які повинні були
сплачуватись до Державного бюджету
України при митному оформленні
транспортного засобу, ввезеного на
митну територію України ОСОБА_3 за МД №
570087 від 05.05.2011: мито - 1 897,23 грн. та
податок на додану вартість - 6 071,13 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій
виходили з наступного, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

У відповідності до положень ст. 41
Митного кодексу України встановлено
форму митного контролю у вигляді
перевірки системи звітності та обліку
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, а також своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів, які
відповідно до законів справляються при
переміщенні товарів через митний
кордон України.

Згідно зі ст. 69 цього Кодексу незалежно
від закінчення операцій митного
контролю, оформлення та пропуску
товарів і транспортних засобів митний
контроль за ними може здійснюватися,
якщо є достатні підстави вважати, що
мають місце порушення законодавства
України чи міжнародного договору
України, укладеного в установленому
законом порядку, контроль за
виконанням яких покладено законом на
митні органи. Такий контроль
здійснюється на підставі письмового
розпорядження керівника митного
органу або особи, яка його заміщує.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 МК України
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари і
транспортні засоби, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення.

Згідно положень пп. 54.3.6 п. 54.3 ст. 54
Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань платника податків, якщо
результати митного контролю, отримані
після закінчення процедури митного
оформлення та випуску товарів,
свідчать про заниження або завищення
податкових зобов'язань, визначених
платником податків у митних
деклараціях.

У відповідності до п. 58.1 ст. 58 ПК України
у разі коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення..

Митна вартість товарів, які
переміщуються громадянами через
митний кордон України, для цілей
нарахування податків і зборів
визначається на підставі заяви
власника цих товарів чи уповноваженої
ним особи за умови надання
підтверджувальних документів
(товарних чеків, ярликів тощо), які
можна ідентифікувати з наявними
товарами. При визначенні митної
вартості товарів, які переміщуються у
несупроводжуваному багажі та
вантажному відправленні, крім вартості
самих товарів враховується вартість їх
страхування та перевезення (фрахту) до
моменту перетинання ними митного
кордону України. За відсутності таких
підтверджень або у разі наявності
обґрунтованих сумнівів щодо
достовірності відомостей стосовно
заявленої вартості митні органи
визначають митну вартість самостійно,
на підставі ціни на ідентичні або
подібні (аналогічні) товари та
відповідно до вимог цього Кодексу (ст.
249 МК України).

Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету
Міністрів України № 80 від 01.02.2006 «Про
перелік документів, необхідних для
здійснення митного контролю та митного
оформлення товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України» обов'язковими до
подання митному органу є рахунок
(інвойс) або інший документ, який
визначає вартість товару.

Згідно зі ст. 259 Митного кодексу України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Оскільки, в судовому порядку
встановлено порушення декларантом
вимог митного законодавства щодо
декларування вартості товару, в
результаті чого занижено митні
платежі, тому донарахування податкових
зобов'язань спірними податковими
повідомленнями є правомірним.

Зважаючи на вказані обставини,
відсутність порушень норм
матеріального та процесуального права,
висновок судів першої та апеляційної
інстанцій про відмову в задоволенні
позовних вимог є вірним, а касаційна
скарга позивача - необґрунтованою та
такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.08.2013 та
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 04.04.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко Н.Є. Блажівська