Справа № 2а-0870/3296/11
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/33727/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Управління державного
департаменту України з питань
виконання покарань у Запорізькій
області про визнання незаконним
звільнення з роботи, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2011
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22 грудня 2011 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_3 звернувся
в Запорізький окружний
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Запорізькій області в якому просить
визнати незаконним звільнення його з
роботи за п. 64 «є» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР за
порушення дисципліни відповідно до
наказу №149 о/с від 21.12.2010 начальника
територіального управління ДПС
України; визнати формулювання причин
звільнення позивача на підставі п. 64
«є» Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР за порушення дисципліни та дати
звільнення 21.12.2010 невірним; змінити
дату та формулювання причин звільнення
позивача, вказавши дату звільнення
29.10.2010, а формулювання звільнення: за
власним бажанням, на підставі п. 64 «ж»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР.

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від 15
серпня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22 грудня 2011 року, в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ОСОБА_3 звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення його позовних вимог в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Відповідач надав заперечення на
касаційну скаргу, в якому просив
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 працював на
посаді старшого інспектора групи
інтендантського та господарського
забезпечення Дружелюбівського
виправного центру управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у
Запорізькій області.

29 липня 2010 року ОСОБА_3 на ім'я
начальника Управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань у Запорізькій
області був поданий рапорт про
звільнення його з Державної
кримінально-виконавчої служби України
з посади старшого інспектора групи
інтендантського та господарського
забезпечення за власним бажанням.

26 жовтня 2010 року на ім'я начальника
Дружелюбівського виправного центру
УДДУ ПВП Запорізької області (№1)
старшим інспектором ГРОС
Дружелюбівського виправного центру
УДДУ ПВП Запорізької області (№1),
майором внутрішньої служби
Бобровським О.В., подано рапорт про те,
що 26 жовтня ОСОБА_3 на службу не прибув.

29 жовтня 2010 року старшим
оперуповноваженим ОГ, старшим
лейтенантом військової служби
Донченко О.В., інженером групи І та ГЗ,
лейтенантом військової служби
Матковським Ю.В. та старшим інспектором
по роботі з особовим складом, майором
військової служби Бобровським О.В.
складено акт про те, що ОСОБА_3,
відсутній на роботі більше трьох годин.

29 жовтня 2010 року на ім'я начальника
Дружелюбівського виправного центру
УДДУ ПВП Запорізької області (№1)
старшим інспектором ГРОС
Дружелюбівського виправного центру
УДДУ ПВП Запорізької області (№1),
майором внутрішньої служби
Бобровським О.В., подано рапорт про те,
що 29 жовтня 2010 року ОСОБА_3 на
службу не прибув, питання щодо передачі
матеріальних цінностей, здачі
службової документації, отримання
обхідного листа ОСОБА_3 не виконані.

19 листопада 2010 року начальником
відділу нагляду і безпеки, старшим
лейтенантом внутрішньої служби Ключ
О.А., інженером групи І та ГЗ,
лейтенантом внутрішньої служби
Матковським Ю.В. та секретарем
керівника Федоровою Я.М. складено акт
про те, що ОСОБА_3 з 06 листопада 2010 року
по 19 листопада 2010 року відсутній на
службі без поважних причин.

19 листопада 2010 року старшим
лейтенантом внутрішньої служби
Щітіковим В.І., заступником начальника
установи з нагляду і безпеки та
оперативної роботи, до групи по роботі
з особовим складом, було надано листок
звільнення від службових обов'язків
через тимчасову непрацездатність
ОСОБА_3 за №000820, виданого 29 жовтня 2010
року Вільнянською ЦРКЛ. Згідно
вказаного листка позивачем пройдено
лікування з 29 жовтня 2010 року по 05
листопада 2010 року.

За результати службового
розслідування складено висновок від 22
листопада 2010 року, відповідно до якого,
за порушення службової дисципліни -
відсутності на службі без поважних
причин з 06 листопада 2010 року по 22
листопада 2010 року ОСОБА_3 позбавлено
преміювання на один місяць. Дні з 06
листопада 2010 року по 22 листопада 2010
року вважати прогулами.

По факту відсутності позивача на
службі в період з 23 листопада 2010 року по
12 грудня 2010 року майором внутрішньої
служби Бобровським О.В., в.о. начальника
сектору по роботі з особистим складом
Дружелюбівського виправного центру
управління ДДУ ПВП у Запорізькій
області (№1) проведено службове
розслідування.

За результатами службового
розслідування складено висновок від 20
грудня 2010 року, відповідно до якого
вирішено порушити питання перед
кадровою комісією управління
Державного департаменту у Запорізькій
області про звільнення з ДКВС України
ОСОБА_3 за порушення службової
дисципліни. Дні з 23 листопада 2010 року по
20 грудня 2010 року вважати прогулами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
прийшов до висновку, що вищевказані
обставини не дали змоги звільнити
позивача з Державної
кримінально-виконавчої служби України
за поданим ним рапортом про звільнення
від 29 липня 2010 року.

Проте, з такими висновками погодитись
неможливо.

Порядок проходження публічної служби в
органах внутрішніх справ регулюється
Законом України від 20 грудня 1990 року №
565-XII "Про міліцію", Дисциплінарним
статутом ОВС та Положенням №114.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 29 липня 2010 року
ОСОБА_3 на ім'я начальника Управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у
Запорізькій області був поданий рапорт
про звільнення його з Державної
кримінально-виконавчої служби України
з посади старшого інспектора групи
інтендантського та господарського
забезпечення за власним бажанням.

Відповідно до п. 68 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС, особи
рядового начальницького складу, які
виявили бажання звільнитися зі служби
за особистим проханням, попереджають
прямого начальника органу внутрішніх
справ про прийняте ними рішення не
пізніше як за три місяці до дня
звільнення, про що подають рапорт за
командою.

Судом першої інстанції встановлено, що
13 грудня 2010 року позивач прибув до
установи, наполягав на видачі йому
обхідного листа, так як вважав себе
звільненим з 29 жовтня 2010 року.

Отже, позивач протягом трьох місяців не
змінив свого наміру звільнитись з
Державної кримінально-виконавчої
служби України з посади старшого
інспектора групи інтендантського та
господарського забезпечення за
власним бажанням, а тому, з урахуванням
згоди наданої на його звільнення та
зафіксованої у формі резолюції на
рапорті, відповідачем було порушено
процедуру звільнення.

Згідно з Порядком проведення військово
-лікарської експертизи і медичного
огляду військовослужбовців та осіб
рядового і начальницького складу в
системі МВС України, перед звільненням
зі служби особам рядового і
начальницького складу повинно бути
надане скерування для проведення
медичного огляду.

Від проходження ВЛК ОСОБА_3 відмовився
про що зазначив у своєму рапорті.

Згідно із підпунктом "є" пункту 64
Положення № 114 середнього, старшого і
вищого начальницького складу
звільняються зі служби в запас (з
постановкою на військовий облік) за
порушення дисципліни.

Із змісту наказу начальника ДДУ ПВП
Запорізької області генерал-майора
міліції Тетерука В.В. № 149 о/с від 21.12.2010
року "По особовому складу" видно, що
дисциплінарний проступок позивача
полягає саме у порушенні дисципліни.

Підставою дисциплінарної
відповідальності є дисциплінарний
проступок, сутність якого полягає у
невиконанні чи неналежному виконанні
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни,
визначення якої наведене у статті 1
цього Статуту (стаття 2 Дисциплінарного
статуту ОВС).

Такими підставами є виключно фактичні
дані, що свідчать про реальну наявність
у діях особи рядового або
начальницького складу органів
внутрішніх справ ознак
дисциплінарного проступку, зокрема
протиправної поведінки, шкідливих
наслідків та причинного зв'язку між ним
і дією (бездіяльністю) порушника
дисципліни.

Порядок накладення дисциплінарного
стягнення встановлений статтею 14
Дисциплінарного статуту ОВС, який
визначає, що з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
вчиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.
Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення.

Службове розслідування в органах
внутрішніх справ - це комплекс заходів,
які здійснюються в межах відомчої
компетенції з метою уточнення причин
та умов, що сприяли вчиненню
дисциплінарного проступку,
встановлення ступеня вини особи, яка
його вчинила. Мета службового
розслідування полягає в тому, щоб
повністю, об'єктивно та всебічно
встановити: обставини (час, місце) і
наслідки правопорушення, з приводу
якого було призначено розслідування;
осіб, винних у правопорушенні, та осіб,
дії чи бездіяльність яких сприяли
негативним наслідкам або створювали
загрозу їх спричинення; наявність
причинного зв'язку між неправомірним
діянням особи, щодо якої призначено
службове розслідування, та його
наслідками; причини правопорушення та
умови, що сприяли правопорушенню;
вимоги законів чи інших
нормативно-правових актів, розпорядчих
документів або службових обов'язків, що
були порушені; ступінь вини кожної з
осіб, причетних до правопорушення, та
мотиви протиправної поведінки
працівника ОВС і його ставлення до
вчиненого.

Статтею 16 Дисциплінарного статуту ОВС
передбачені строки накладення
дисциплінарних стягнень. За змістом
цієї норми дисциплінарне стягнення
накладається у строк до одного місяця з
дня, коли про проступок стало відомо
начальнику.

Отже, дисциплінарна відповідальність
не настає у разі відсутності події чи
складу дисциплінарного проступку, в
тому числі вини особи рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ, а також закінчення
строків притягнення до дисциплінарної
відповідальності, визначених у статті
16 Дисциплінарного статуту ОВС.

Розглядаючи справу по суті суд першої
інстанції в порушення вимог
ст. 7,11,138 КАС України не досліджував
поважність причин відсутності
позивача на роботі у період до 29.10.2010
року, а суд апеляційної інстанції не
звернув увагу на вказану обставину.

Відмовляючи в задоволенні позову суди
посилались на ту обставину, що не
можливо було звільнити позивача в
тримісячний термін, оскільки ним не
здано службову документацію до
канцелярії установи відповідача, не
проведено підготовчої роботи по
передачі масло-цеху та інших об'єктів,
що перебувають у його підзвітності, не
вирішено питання щодо нестачі речового
майна, що складає 5 872,70 грн.

Однак, суд першої інстанції не дав
оцінку бездіяльності службових осіб
відповідача, які не вчинили своєчасно
жодних дій для проведення
прийому-передачі матеріальних
цінностей масло-цеху від позивача
іншій службовій особі відповідача.

Згідно із статтею 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих в адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справ про поновлення на
роботі необхідно з'ясовувати, з яких
підстав проведено звільнення
службовця згідно з наказом і
перевіряти їх відповідність законові.

Суд не в праві визнати звільнення
правильним, виходячи з обставин, з
якими суб'єкт владних повноважень не
пов'язував звільнення.

При вирішенні спору у цій справі, суди
не перевірили обґрунтованість підстав,
за яких видано наказ про звільнення
ОСОБА_3 за порушення дисципліни.

Відповідно до частини першої статті 220
КАС України, суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні.

Таким чином, неповне з'ясування судами
дійсних обставин справи та допущені
порушення норм процесуального права є
підставою для скасування ухвалених
рішень та направлення справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 227
КАС України підставою для скасування
судового рішення суду апеляційної
інстанції і направлення справи на
новий розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Враховуючи наведене, рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню з направленням
справи до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Керуючись статтею 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2011
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22 грудня 2011 року
скасувати, а вказану справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: