Справа № 872/12113/13
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2014 рокусправа № 2а-3816/10/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко
О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області,

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
23.05.2013 р.

у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби, правонаступником
якої є Державна податкова інспекція у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Головного Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ФОП ОСОБА_2 звернулася до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду 18.03.2010 року з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень. Позивач
просив скасувати податкові
повідомлення-рішення: №000501701/0 від
23.09.2009р. (яким донараховано суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 55551грн.,
основний платіж 37034грн., штрафні
санкції - 18517грн.) та №000511701/0 від 23.09.2009р.
(яким донараховано податок з доходів
фізичних осіб в розмірі 30350,84грн.).

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
23.05.2013 року позов задоволений.
Оскаржуване податкове
повідомлення-рішення - скасовано. Свою
позицію суд першої інстанції
обґрунтував тим, що податковим органом
безпідставно винесені оскаржувані
податкові повідомлення-рішення т. я
документально підтверджуються витрати
позивача.

В апеляційній скарзі представник ДПІ
просить постанову суду першої
інстанції скасувати, прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити. Вважає, що оскаржувана
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що податковим органом
відповідно до графіка перевірок
проведена планова виїзна
документальна перевірка
фінансово-господарської діяльності
ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2006 року по
30.06.2009 року. Перевіркою встановлені
порушення: щодо валових витрат -
розбіжності між даними перевірки та
даними декларації про доходи, одержані
з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року (що призвело
до завищення валових витрат у розмірі
2014грн.); з 01.01.2009 по 31.12.2007 року (що
призвело до завищення валових витрат у
розмірі 92050,37грн.); 01.01.2008 року по 31.12.2008
року (що призвело до завищення валових
витрат у розмірі 11142грн.); 01.01.2009 року по
30.06.2009 року (що призвело до завищення
валових витрат у розмірі 142грн.). В
порушення ст. 13 Декрету КМУ «Про
прибутковий податок з громадян», ФОП
ОСОБА_2 до складу валових витрат
віднесені витрати по сплаті податку на
додану вартість у сумі 11565грн. (за 2006-2009
роки) ФОП ОСОБА_2 не доведено, що витрати
на придбання робіт з передпродажної
підготовки металопрокату від ПП «Анта»
в розмірі 85477,60грн. (без ПДВ) є витратами,
пов'язаними з отриманням доходу. ФОП
ОСОБА_2 не доведено, що витрати, на
придбання робіт з передпродажної
підготовки металопрокату від ТОВ «Нью
Ленд Груп» у розмірі 7920грн. (без ПДВ) є
витратами, пов'язаними з отриманням
доходу.

Просив, також, замінити відповідача (в
порядку ст. 55 КАС України)
правонаступником - Державною
податковою інспекцією у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

На апеляційну скаргу надані
заперечення. Згідно заперечень позивач
просить залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін. Вважає, що судом
першої інстанції правомірно включено
до валових витрат суми податку на
додану вартість, віднесені до бюджету в
розмірі 11565грн.; валові витрати з
придбання товару за накладною від
04.09.2007 року № 09/21/82, виданою продавцем
ТОВ «Соляріс -ДМ» та податковий кредит
в розмірі 18355грн. у вересні 2007 року
мають бути враховані податковим
органом; витрати в розмірі 93397,60 грн. та
податковий кредит в лютому 2007 року в
сумі 17095грн. (ПП «Анта»), у серпні 2008 року
суму 1584грн. (ТОВ «Нью Ленд Груп»)
пов'язані з фактичним отримання
Позивачем доходу та включені до
валових витрат і податкового кредиту;
всі витрати позивача, що включені до
валових витрат, підтверджені
документально; позивачем не було
допущено заниження податкового доходу
в період, що перевірявся; податковим
органом за результатами перевірки має
бути враховано помилкове перевищення
податкових зобов'язань в розмірі 1203грн.
за липень 2007 року.

В судове засідання представник
податкового органу після перерви,
оголошеної 27.02.2014 року, не з'явився, про
час і місце судового засідання
повідомлявся належним чином, що
підтверджується власноручним підписом
представника в розписці (а.с.157). В
судовому, яке відбувалося 27.02.2014 року за
участю представника податкового
органу, представник податкового органу
апеляційну скаргу підтримав, надав
пояснення, аналогічні викладеним в
апеляційній скарзі (викладено вище).

Позивач в судове засідання після
перерви, оголошеної 27.02.2014 року, не
з'явився, про час і місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
що підтверджується власноручним
підписом позивача в розписці (а.с.157).

В судовому засіданні представник
позивача заперечення проти
апеляційної скарги підтримала, суду
пояснила, що в періоді, стосовно якого
проводилася перевірка, було здійснене
лише постачання товару, оплата товару,
придбаного у ТОВ «Соляріс -ДМ», у
вказаному порядку не здійснювалася;
придбаний товар в подальшому був
реалізований ПП «Анта»: витрати
позивача щодо придбання товару,
підтверджені належним чином та
відображені у податковому обліку. Щодо
документів про транспортування товару,
то вони не можуть знаходитися у ФОП
ОСОБА_2, т.я. ФОП ОСОБА_2 не була стороною
за зобов'язаннями з перевезення
товарів, отже в неї не можуть бути в
наявності документи, що стосуються
такого перевезення, а саме
товарно-транспортні накладні та/чи
подорожні листи. Продукція, що
реалізовувалася, була придбана ФОП
ОСОБА_2 у ФОП ОСОБА_4 Переміщення товару
відбулося транспортом замовника (за
рахунок Покупця). ТОВ «Нью Ленд Груп»
реалізовану продукцію одержував за
довіреністю - виконано роботи по
передпродажній підготовці
металопрокату. Щодо взаємовідносин з
ПП «Анта», то ПП «Анта» здійснило
роботи з сортування й порізки
листового прокату узгодженими
кратними розмірами, зачистки окалини і
вирівнювання на валах, сортуванню,
упаковки сортового прокату з
послідуючою упаковкою та ув'язкою в 5
перетяжок; транспортування та
вантажно-розвантажувальні роботи,
виготовлення отворів у рельсах, під
болтові кріплення. Транспортування
металопрокату здійснювалося
субпідрядником перевіряємого
підприємства та за його рахунок.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає що
апеляційна скарга податкового органу
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
10.09.2009 року податковим органом складено
акт «Про результати планової виїзної
перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань
дотримання вимог податкового
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2006 року по 30.06.2009 року. На
підставі акту винесені податкові
повідомлення-рішення №000501701/0, яким
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 55551грн. (основний
платіж 37034грн., штрафні санкції 18517грн.)
та №000511701/0, яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб в розмірі 30350грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції
встановила, що при вирішенні справи
судом першої інстанції до даних
правовідносин правильно застосовані
норми ЗУ «Про систему оподаткування»,
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» N 2181-III
від 21.12.2000, «Про податок на додану
вартість» № 168, «Про оподаткування
прибутку підприємств» N 334/94-ВР від
28.12.1994, норми Декрету КМУ «Про
прибутковий податок з громадян», що
діяли на час виникнення спірних
відносин.

Натомість, на думку колегії суддів
апеляційної інстанції, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
щодо можливості задоволення даного
позову, виходячи з наступного.

В силу ст. 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Таким чином
уповноважені державою органи не можуть
на власний розсуд ухилятися від
реалізації наданих їм повноважень, але
й не мають права виходити за межі,
встановлені законодавством.

Матеріалами справи підтверджено, що
ФОП ОСОБА_2 веде облік доходів та витрат
без урахування податку на додану
вартість, за результатами цього обліку
щоквартально подає декларації про
отримані доходи, та податковий облік з
ПДВ, за результатами якого подає
декларації з ПДВ. При цьому ФОП ОСОБА_2
при веденні обліку доходів та витрат до
складу валових доходів та валових
витрат не враховую суми ПДВ, в книзі
ф.№10 та в звітних деклараціях про
доходи та витрати зазначає без ПДВ.

Відповідно до додатку №7 (частина 7)
Інструкції «Про оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю»,
затвердженої наказом Головної
державної податкової інспекції
України від 21.04.1993 року №12: «Будь-які
суми витрат фізичної особи - суб'єкта
підприємницької діяльності до моменту
одержання доходу від результату такої
діяльності є його власним ризиком
відповідно до ст. 1 ЗУ «Про
підприємництво».

Тобто, виключно факт одержання доходу
може бути підставою для включення до
валових витрат звітного періоду не
всіх підряд видатків, а тільки тієї їх
частини, яка прями цьому відповідає.
Витрати по сплаті ПДВ до бюджету не є
витратами, пов'язаними з отриманням
доходу. Отже, сплачена до бюджету сума
ПДВ за результатами податкового обліку
не включається до складу валових
витрат фізичної особи-підприємця. В
разі, якщо б ФОП ОСОБА_2, в обліку
доходів та витрат зазначала валовий
дохід та валові витратиз урахуванням
ПДВ, то сплачена сума ПДВ за
результатами податкового обліку
включалася б до валових витрат.

Таким чином, перевіркою ФОП ОСОБА_2
податковим органом правильно
встановлені порушення: щодо валових
витрат - розбіжності між даними
перевірки та даними декларації про
доходи, одержані з 01.01.2006 року по 31.12.2006
року (що призвело до завищення валових
витрат у розмірі 2014грн.); з 01.01.2009 по
31.12.2007 року (що призвело до завищення
валових витрат у розмірі 92050,37грн.);
01.01.2008 року по 31.12.2008 року (що призвело до
завищення валових витрат у розмірі
11142грн.); 01.01.2009 року по 30.06.2009 року (що
призвело до завищення валових витрат у
розмірі 142грн.).

В порушення ст. 13 Декрету КМУ «Про
прибутковий податок з громадян», ФОП
ОСОБА_2 до складу валових витрат
віднесені витрати по сплаті податку на
додану вартість у сумі 11565грн. (за 2006-2009
роки: 2014грн. + 6187грн. + 3222грн. + 142грн. =
11565грн.).

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції ФОП ОСОБА_2 не доведено, що
витрати на придбання робіт з
передпродажної підготовки
металопрокату від ПП «Анта» в розмірі
85477,60грн. (без ПДВ) є витратами,
пов'язаними з отриманням доходу. Також,
ФОП ОСОБА_2 не доведено, що витрати, на
придбання робіт з передпродажної
підготовки металопрокату від ТОВ «Нью
Ленд Груп» у розмірі 7920грн. (без ПДВ) є
витратами, пов'язаними з отриманням
доходу. Технічну документацію, згідно
якої ТОВ «Нью Ленд Груп» та ПП «Анта»
повинні були здійснювати роботи з
передпродажної підготовки
металопрокату, до перевірки не надано.

Суд апеляційної інстанції бере до
уваги, що для фактичного здійснення
робіт з передпродажної підготовки
металопрокату необхідний певний час.
Оскільки придбання та реалізацію
кожної партії металопрокату було
здійснено в один день, то час для
виконання таких важких робіт
(наприклад, як виготовлення в рельсах
отворів під бокові з'єднання) -
недостатній; відсутні документи,
підтверджуючі транспортування рельс;
відсутні акти прийому-передачі рельс
для здійснення передпродажної
підготовки та акти прийому передачі
рельс після такої підготовки (із
зазначення номенклатури та кількості);
відсутня технічна документація, згідно
якої ТОВ «Нью Ленд Груп» повинна була
здійснювати роботи з передпродажної
підготовки металопрокату
(виготовлення в рельсах отворів під
бокові з'єднання); фактичне місце
здійснення передпродажної підготовки
та виконавець робіт документально не
визначені (за результатами зустрічних
звірок ТОВ «Нью Ленд Груп» та ПП «Анта»
встановлено, що вказані підприємства
мають лише офісні приміщення - власних
та орендованих виробничих, складських
приміщень не мають, є посередниками у
виконанні послуг, документальне
підтвердження стосовно субпідрядних
підприємств, які здійснювали роботи та
послуги по транспортуванню та
передпродажної підготовки
металопрокату (рельс) - відсутнє).

Не підтверджені будь-якими первинними
документами, витрати 2007 року в
сумі385,77грн.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що накладна №09/21/82 від
04.09.2007 року, видана продавцем товару ТОВ
«Соляріс-ДМ» надавалася фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 до
перевірки, однак до складу валових
витрат за 2007 рік вартість придбаного
товару по цій накладній ФОП ОСОБА_2 не
включалась.

В силу ч. 3 ст. 13 Декрету КМУ «Про
прибутковий податок з громадян» N 13-92
від 26.12.1992, до складу витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням
доходів, належать витрати, які
включаються до складу валових витрат
виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України
"Про оподаткування прибутку
підприємств". Фізична
особа-підприємець - платник податку не
є юридичною особою і платником податку
на прибуток, не має обов'язку вести
бухгалтерський облік, тому формує
витрати за переліком ст. 5 «Валові
витрати» і відповідно до ст. 2
«Амортизація» вказаного Закону з
деякими особливостями.

Відповідно до п 5.1. ст. 5 ЗУ «Про
оподаткування прибутку підприємств» N
334/94-ВР від 28.12.1994, валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності. Тобто до таких витрат
відносяться такі витрати, як придбання
товарів (робіт, послуг), витрати на
оплату праці фізичних осіб, які
перебувають у трудових відносинах з
СПД, тощо. Положення вказаної статті
застосовуються в разі підтвердження
первинними документами сум, згідно з
операціями (які відповідають переліку
статті 5), за результатами або за участю
яких у податковому періоді (у звітному
кварталі) безпосередньо отриманий
дохід.

До податкової декларації за звітній
податковий період, включаються тільки
прямі валові витрати і суми
амортизаційних відрахувань, що
відповідають фактичній сумі
отриманого в цьому періоді валового
доходу в будь-якій формі від
визначеного виду діяльності та
підтверджені документально. Тобто,
виключно факт одержання доходу може
бути підставою для включення до
валових витрат звітного періоду не
всіх підряд видатків, а тільки тієї їх
частини, яка прямо цьому доходу
відповідає. Оскільки, ФОП ОСОБА_2 з
постачальником товару ТОВ «Соляріс-ДМ»
не розрахувалась, грошові суми не
витратила, то відносити суму по
накладній на придбання товару №09/21/82
від 04.09.2007 року, не могла.

Згідно акту перевірки, встановлені
розбіжності між даними перевірки та
даними декларації про доходи, одержані
з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року, що призвело
до заниження валового доходу на суму
99044,59грн.

Вирішуючи дані розбіжності, суд
апеляційної інстанції виходить з
наступного:

Статтею 13 Декрету КМУ «Про прибутковий
податок з громадян» визначено, що
оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу.

До складу валового доходу підприємцем
ОСОБА_2 за 2007 рік віднесено виручку лише
в розмірі 6004555,57грн. Однак, в порушення
ст. 13 Декрету КМУ «Про прибутковий
податок з громадян» ФОП ОСОБА_2 до
складу валового доходу за 2007 рік не
віднесено виручку, отриману у грошовій
формі на розрахунковий рахунок в
розмірі 99004,59грн. До даного висновку
можна прийти шляхом перевірки
банківських виписок за 2007 рік:

на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в КБ
«Приватбанк» ФОП ОСОБА_2 надійшли
грошові кошти в сумі 5 375 725,93грн. (без
ПДВ);

на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АБ
«Сведбанк» ФОП ОСОБА_2 надійшли грошові
кошти в сумі 727834,22грн. (без ПДВ).

При складанні вказаних сум (5 375 725,93грн, +
727834,22грн.= 6103560,15грн.) отримана виручка
становить 6103560,15грн.(без ПДВ), тобто
сума, віднесена до валового доходу ФОП
ОСОБА_2 в розмірі 6004555,57грн. як виручка
за 2007 рік не відповідає дійсності.
Таким чином, до складу валового доходу
за 2007 рік не віднесено виручку в
розмірі 99 004,59грн.

Актом перевірки зазначено порушення
пп. 7.4.1 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану
вартість» - до складу податкового
кредиту віднесено ПДВ по придбанню
послуг, що не пов'язані з господарською
діяльністю, направленою на отримання
доходу, а саме у лютому 2007 року на суму
17095грн. (згідно податкової накладної
№0228250 від 28.02.2007 року - контрагент ПП
«Анта» - послуги по передпродажній
підготовці); у серпні 2008 року на суму
1584грн. (згідно податкової накладної б/н
від 28.08.2008 року - контрагент ТОВ «Нью
Ленд Груп» - послуги по передпродажній
підготовці).

Також в акті перевірки встановлено
порушення пп. 7.2.8 пп.7.3.1. ст. 7 ЗУ «Про
податок на додану вартість» - ФОП
ОСОБА_2 у вересні 2007 року занижені
податкові зобов'язання з ПДВ у розмірі
18355грн., а саме до складу податкових
зобов'язань з ПДВ в декларацію з ПДВ за
вересень 2007 року не включена податкова
накладна № 5248 від 04.09.2007 року
(контрагент ПП «Анта»). В декларації з
ПДВ за вересень 2007 року (рядок 9 колонка
Б) задекларовано суму податкових
зобов'язань у розмірі 60783грн. Однак,
згідно реєстру податкових накладних за
вересень 2007 року сума податкових
зобов'язань з ПДВ складає 79 137,64грн.;
згідно накладних на реалізацію та
банківських виписок сума податкових
зобов'язань з ПДВ за вересень 2007 року
складає 79 137,64грн. Таким чином,
задекларована сума в розмірі 60 783 грн.
не відповідає дійсності та тягне
заниження податкових зобов'язань на
суму 18 355грн. (79 137,64грн. - 60 783 грн. = 18
355грн.).

У зв'язку з викладеним, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що
висновок суду першої інстанції,
покладений в основу рішення суду, є
помилковим.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Правомірність рішень, дій відповідача
доведена. Податковим органом правильно
донараховано податкові зобов'язання..

Таким чином, судом першої інстанції
неповністю з'ясовано обставини, що
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, не доведені обставини справи,
що мають значення для справи, що
призвело до прийняття постанови з
порушенням норм матеріального права та
неправильного вирішення справи.

Керуючись п. 3 ч. 1 статті 198,
статтями 202, 205, 207 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Державної
податкової служби Дніпропетровської
області - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
23 травня 2013 р. у справі за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби, правонаступником
якої є Державна податкова інспекція у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Головного Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, про
скасування податкових
повідомлень-рішень - скасувати. В
задоволенні позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів відповідно до
ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна