Справа № 809/1310/14
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"30" травня 2014 р.
Справа № 809/1310/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

cудді Главача І.А.,

за участю секретаря судового
засідання - Куриши Р.В.,

представника позивача - Борсука Д.Я..,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Івано-Франківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені у сумі 17 572,42 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

30.04.2014 року Івано-Франківське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів (далі - позивач) звернулося до
суду з адміністративним позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі
- відповідач) про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2013
році та пені за несвоєчасну їх сплату у
загальній сумі 17 572,42 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у
зв'язку із невиконанням відповідачем у
2013 році встановленого Законом України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" 4% нормативу по
працевлаштуванню інвалідів за
останнім залишається непогашеною
заборгованість по сплаті
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 17 504,17 грн. та нарахованої пені
у розмірі 68,25 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених у позовній заяві.
Просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно
не з'явилася з невідомих суду причин,
хоча про дату, час та місце розгляду
справи була належним чином повідомлена
в обох випадках, що підтверджується
наявними у матеріалах справи
повідомленням про вручення поштового
відправлення, а також інформацією про
стан переселання поштового
відправлення, адресованого ОСОБА_2, що
міститься на офіційному веб-порталі
Українського державного підприємства
поштового зв"язку "Укрпошта" (а.с.13, 18).

Наданим правом на подання заперечення
проти позову не скористалася. Заяв чи
клопотань про відкладення розгляду
справи суду не подала.

Згідно частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про
дату,час та місце судового розгляду,
без поважних причин розгляд справи
може не відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
про розгляд справи за відсутності
відповідача.

Вислухавши представника позивача,
дослідивши наявні та подані докази, суд
прийшов висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 11.01.1997 року
зареєстрована виконавчим комітетом
Городенківської міської ради
Івано-Франківської області як фізична
особа - підприємець (ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1) (а.с.21-23), веде
господарську діяльність та
використовує найману працю.

23.01.2014 року відповідачем подано до
Городенківського районного центру
зайнятості звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік,
згідно якого середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу за рік становила 24
чоловік, середня річна заробітна плата
штатного працівника становила 17 506,00
грн. в рік. При цьому кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не
визначено (а.с.7).

Основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантування їм
рівних з усіма іншими громадянами
можливостей для участі в економічній,
політичній і соціальній сферах життя
суспільства, створення необхідних
умов, які дають можливість інвалідам
вести повноцінний спосіб життя згідно
з індивідуальними здібностями та
інтересами визначені Законом України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні".

Відповідно до статті 17 вказаного
Закону, з метою реалізації творчих і
виробничих здібностей інвалідів та з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації їм забезпечується право
працювати на підприємствах, в
установах, організаціях, а також
займатися підприємницькою та іншою
трудовою діяльністю, не забороненою
законом (частина 1).

Частина 3 статті 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" встановлює
обов'язок підприємств, установ,
організацій, фізичних осіб, які
використовують найману працю, виділяти
та створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації та забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством;
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно частини 3 статті 19 даного Закону
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" встановлено для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Таким чином, для відповідача у 2013 році
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів складав
один штатний працівник.

Постановою Кабінету Міністрів України
за № 70 від 31.01.2007 року "Про реалізацію
статей 19 і 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" затверджено Порядок
реєстрації підприємств, установ,
організацій та фізичних осіб, що
використовують найману працю. Згідно
вказаного порядку роботодавці
реєструються у відділеннях Фонду
соціального захисту інвалідів за
місцем їх державної реєстрації як
юридичних осіб або фізичних осіб
підприємців. Для реєстрації пунктом 3
вказаного Порядку встановлено
обов'язок роботодавців подати
(надіслати рекомендованим листом)
відділенню Фонду відповідну заяву за
формою, що затверджується Мінпраці.

Також, зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України за № 70 від 31.01.2007 року
затверджено Порядок подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування.
Вказаним порядком визначено, що звіт
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів роботодавці подають
(надсилають рекомендованим листом)
щороку до 1 березня відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів, в яких
вони зареєстровані, за формою,
затвердженою Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Крім того, Порядок подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування
передбачає, обов'язок роботодавців
подавати до центру зайнятості за
місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття інформацію про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад)
для працевлаштування інвалідів
роботодавці за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Таким чином, обов'язки роботодавців
стосовно забезпечення прав інвалідів
на працевлаштування передбачають
собою:

- виділення та створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів, в тому
числі спеціальних робочих місць;

- створення для інвалідів умов праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації;

- надання державній службі зайнятості
інформації, необхідної для
працевлаштування інвалідів;

- звітування Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів;

- забезпечення інших
соціально-економічних гарантій,
передбачених чинним законодавством.

Відповідачем не подано суду доказ про
те, що нею створено робоче місце для
працевлаштування інваліда.

Із наявного у матеріалах справи листа
Городенківського районного центру
зайнятості Івано-Франківської області
від 06.05.2014 року № 577-05/11-14 вбачається, що
фізична особа-підприємець ОСОБА_2 у 2013
році інформацію про наявність
вакантних робочих місць для
працевлаштування інвалідів не
подавала (а.с.20).

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку про те, що відповідачем не
вжито усі необхідні заходи для
виконання встановленого Законом
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" 4%
нормативу по працевлаштуванню
інвалідів.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" передбачена
відповідальність роботодавців за
невиконання встановленого законом
нормативу по працевлаштуванню
інвалідів. А саме, підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Із наявного у матеріалах справи звіту
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік вбачається, що
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
самостійно визначено фонд оплати праці
штатних працівників на 2013 рік у розмірі
420 136,00 грн. Як наслідок, сума
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2013
році для відповідача становила 17 504,17
грн.

Згідно частини 4 статті 20 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону.

Однак, судом з'ясовано, що відповідачем
в порушення вимог частин 1, 4 статті 20
згаданого Закону самостійно не
визначено суму
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2013
році та відповідно не сплачено у строк
до 15 квітня 2014 року
адміністративно-господарські санкції
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом у розмірі 17 504,17 грн.

Частиною 2 статті 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" передбачено, що
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

У судовому засіданні встановлено, що,
позивачем за порушення фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій, у відповідності до вимог
частини 2 статті 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", нарахувано пеню у
розмірі 68,25 грн.

Таким чином, загальна сума несплачених
відповідачем
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2013
році та нарахованої пені становить 17
572,42 грн.

У відповідності до вимог частиною 5
статті 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" у разі несплати
адміністративно-господарських санкцій
або пені чи неможливості їх сплати за
рішенням суду їх стягнення в
примусовому порядку може бути звернено
на майно підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, в порядку,
передбаченому законом.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що відповідачем по справі, станом на
30.05.2014 року, заборгованість по сплаті
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 17 504,17 грн. та нарахованої пені
за несвоєчасну сплату
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2013
році у розмірі 68,25 грн. не погашена, суд
вважає вимоги позивача обґрунтованими,
а позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер -НОМЕР_1) на
користь Івано-Франківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
та пеню у загальному розмірі 17 572
(сімнадцять тичяч п"ятсот сімдесят дві)
грн. 42 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Главач І.А.

Постанова складена в повному
обсязі 03.06.2014 року.