Справа № 817/405/14
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"26" травня 2014 р.
Справа № 817/405/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бучик А.Ю.

суддів:
Майора Г.І.

Одемчука Є.В.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Краська Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "25" березня
2014 р. у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
про скасування податкових повідомлень
- рішень ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2014 року визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області від 03.02.2014 №000221742
та №.

В апеляційній скарзі Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та просить скасувати
оскаржуване рішення із ухваленням
нового про відмову в позові.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що ДПІ у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області в період з 10.12.2013 р.
по 30.12.2013 р. проведено планову
документальну перевірку ФОП ОСОБА_5
щодо своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків
і зборів за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.,
дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. та
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2011 р. по 31.12.2012 р., про що складено акт
№236/17-01/НОМЕР_1 від 13.01.2014р., де зазначено
про порушення позивачем:

- ст.164, п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177
Податкового кодексу України, а саме
включення в декларацію перекручених
даних, що привело до заниження
оподатковуваного доходу за 2012р. на
402999,68 грн. Відповідно донарахована за
результатами перевірки сума податку на
доходи фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю за 2012р.
становить - 66261,45 грн.;

- п. 198.6. ст. 198 п.199.1 ст.199 Податкового
кодексу України, зменшено залишок
від'ємного значення, який включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду в
розмірі 18259 грн.

Податковими повідомленнями-рішеннями
ДПІ у м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
№ від 03.02.2014р. позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем «податок з доходів фізичних
осіб від підприємницької діяльності»
на 66261,45 грн. - основного платежу та 33130,73
грн. - штрафної (фінансової) санкції;
№ від 03.02.2014р. позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
9726,00 грн.

Судом встановлено, що протягом 2012 року
позивач здійснював підприємницьку
діяльність на загальній системі
оподаткування з вантажних перевезень
автомобілями шляхом використання
власних транспортних засобів.

Податковим органом виявлено
розбіжності у витратах позивача за 2012р.
на суму 402999,68 грн. за рахунок включенням
позивачем витрат на відрядження водіїв
в сумі 311705,96 грн.; витрат, понесених на
подачу автомобілів до пункту
завантаження та не в межах допустимих
норм в сумі 91293,92 грн.

Зі справи вбачається, що між фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_5
(роботодавець) та фізичними особами
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14
(працівники) укладено строкові трудові
договори щодо працевлаштування
водіями вантажних транспортних
засобів. Вказані договори не
зареєстровані в державному органі
зайнятості населення та носять
характер цивільно-правових.

Водії отримували кошти під звіт на
відрядження згідно видаткових касових
ордерів, докази яких містяться в
матеріалах справи. Віднесення витрат
на відрядження найманих працівників до
валових витрат для цілей
оподаткування, що також пов'язано з
господарською діяльністю позивача є
спірним питанням у вказаній справі.

Відповідно до пп.4.1.27 п. 4.1 ст.4
Податкового кодексу України витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно з пп.140.1.7 п. 140.1 ст.140 Податкового
кодексу України при визначенні об'єкта
оподаткування враховуються такі
витрати подвійного призначення:
витрати на відрядження фізичних осіб,
які перебувають у трудових відносинах
із таким платником податку або є
членами керівних органів платника
податку, в межах фактичних витрат
особи, яка відряджена, на проїзд (у тому
числі перевезення багажу, бронювання
транспортних квитків) як до місця
відрядження і назад, так і за місцем
відрядження (у тому числі на
орендованому транспорті), оплату
вартості проживання у готелях
(мотелях), а також включених до таких
рахунків витрат на харчування чи
побутові послуги (прання, чищення,
лагодження та прасування одягу, взуття
чи білизни), на найм інших жилих
приміщень, оплату телефонних розмов,
оформлення закордонних паспортів,
дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове
страхування, інші документально
оформлені витрати, пов'язані з
правилами в'їзду та перебування у місці
відрядження, в тому числі будь-які
збори і податки, що підлягають сплаті у
зв'язку із здійсненням таких витрат.

Факт перебування вказаних водіїв в
трудових відносинах із позивачем
спростовується матеріалами справи, але
цивільно-правові відносини між ними
підтверджуються, як і фактичні витрати
позивача на відрядження, що пов'язані
із його господарською діяльністю.

Тому віднесення ФОП ОСОБА_5 до складу
витрат коштів на відрядження водіїв
автотранспорту в сумі 311705,96 грн. є
правомірним.

Щодо віднесення позивачем до складу
витрат коштів на подачу автомобілів до
пункту завантаження в сумі 91293,92 грн.
слід зазначити наступне.

В акті перевірки зазначено, що
розбіжність у витратах за 2012р. на суму
91293,92грн., виникла в зв'язку з
віднесенням позивачем витрат,
понесених на подачу автомобілів до
пункту завантаження, у вигляді коштів
на придбання дизельного пального, що не
відображено в актах виконаних робіт та
не пов'язано з отриманням доходів
звітних періодів.

В акті перевірки зазначено, що ФОП
ОСОБА_5 списано дизельне пальне на 11411,70
літрів більше, ніж передбачено нормами
Наказу Міністерства транспорту
України від 10 лютого 1998 року № 43 «Про
затвердження Норм витрат палива і
мастильних матеріалів на
автомобільному транспорті».

Відповідно до додатка 1 до акту
перевірки для обрахунку кількості
пального, яке необхідно списати при
наданні послуг перевезення, до уваги
взято лише такі дані первинних
документів позивача: дані автомобіля,
маршрут згідно шляхових листів, пробіг
авто та кількість списаного пального,
назва вантажу, замовник перевезення,
дату та суму винагороди. В результаті
по всім автомобілям виведено норми
списання пального, посилаючись на
розрахунок згідно Наказу №43. Маса
вантажу за кожним перевезенням до
розрахунку розміру використання
палива не враховувалась.

Об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця (п.177.2 ст.177 Податкового
Кодексу України).

Згідно п.177.4. ст.177 Податкового Кодексу
України до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.

В силу вимог п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 ст.138 Податкового
Кодексу України - витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг,
визнаються витратами того звітного
періоду, в якому визнано доходи від
реалізації таких товарів, виконаних
робіт, наданих послуг.

В силу вимог пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України до складу
витрат не включаються витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Враховуючи викладене, збільшення
відповідачем суми грошового
зобов'язання за платежем «податок з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності» на 66261,45
грн. - основного платежу та 33130,73 грн. -
штрафної (фінансової) санкції є
протиправним.

Податковим органом також встановлено
завищення податкового кредиту на суму
18259 грн. у зв'язку з тим, що позивачем в
порушення п. 198.6. ст. 198 п.199.1 ст.199
Податкового кодексу України до складу
податкового кредиту безпідставно
віднесена сума ПДВ, сплачена при
придбанні паливо-мастильних, що не були
використані в господарській
діяльності платника та відсутні на
залишку та списано дизельного пального
на 11411,70 літрів більше ніж передбачено
нормами Наказу №43.

Підпунктом "а" п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України встановлено, що право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку. При цьому,
право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

У відповідності до п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Згідно п.199.1 ст. 199 Податкового кодексу
України в разі, якщо придбані та/або
виготовлені товари/послуги, необоротні
активи частково використовуються в
оподатковуваних операціях, а частково -
ні, до сум податку, які платник має
право віднести до податкового кредиту,
включається та частка сплаченого
(нарахованого) податку під час їх
придбання або виготовлення, яка
відповідає частці використання таких
товарів/послуг, необоротних активів в
оподатковуваних операціях.

Списане позивачем пальне на подачу
автомобілів до пункту завантаження
безпосередньо пов'язане із
підприємницькою діяльністю з метою
отримання доходу, використовувалось у
господарській діяльності, а тому
оспорюване податкове
повідомлення-рішення № від
03.02.2014р., яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 9726,00 грн. є
неправомірним.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не впливають на
правильність прийнятого рішення, яке
постановлене із дотриманням судом норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"25" березня 2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
А.Ю.Бучик

судді: (підпис)
Г.І. Майор

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ А.Ю.Бучик

Повний текст cудового рішення
виготовлено "27" травня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу:

2 - позивачу: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_5 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Державна податкова
інспекція у м.Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області вул.Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,