Справа № К/9991/35615/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/35615/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду (далі - УПФ) України
в Шумському районі Тернопільської
області про стягнення заборгованості,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Шумського районного суду
Тернопільської області від 15 квітня
2009 року та постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 березня 2011 року, -

встановив:

У лютому 2009 року ОСОБА_4 звернулася в
суд із позовом до УПФ України в
Шумському районі Тернопільської
області про нарахування недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги. Свої вимоги мотивувала тим,
що вона відноситься до категорії «діти
війни» і відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» має право на щомісячну державну
соціальну допомогу в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком. Оскільки
належна допомога їй не виплачувалась,
просила поновити пропущений строк для
звернення до суду за захистом
порушених її прав, свобод та інтересів,
визнати дії УПФ України в Шумському
районі Тернопільської області
неправомірними та стягнути з
відповідача на її користь недоплачену
надбавку до пенсії за 2006-2009 роки в
розмірі 3891,90грн. і зобов'язати його в
подальшому здійснювати такі виплати.

Постановою Шумського районного суду
Тернопільської області від 15.04.2009р.
позов задоволено частково. Визнано дії
УПФ України в Шумському районі
Тернопільської області по
ненарахуванню та невиплаті ОСОБА_4
надбавки, передбаченої ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р.
неправомірними та зобов'язано
відповідача здійснити нарахування та
виплату ОСОБА_4 надбавки, передбаченої
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком за
період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2011р.
постанову Шумського районного суду
Тернопільської області від 15.04.2009р.
скасовано та прийнято нову постанову,
якою позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність
УПФ України в Шумському районі
Тернопільської області щодо
нездійснення нарахування та виплати
ОСОБА_4 підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., із
урахуванням вимог ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Зобов'язано
відповідача провести нарахування і
виплату ОСОБА_4 підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., із
урахуванням вимог ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та проведених
виплат за вказаний період.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від
18.11.2004р. №2195-IV дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни в
розумінні ст.1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і має
право на державну соціальну підтримку,
зокрема, відповідно до ст.6 цього Закону
- на підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно п.1 розділу IV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», цей
Закон набрав чинності з 01.01.2006р.

Пунктом 17 ст.77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» від
20.12.2005р. №3235-ІV з метою проведення
окремих норм законів у відповідність
із цим Законом зупинено на 2006 рік дію
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Законом України від 19.01.2006р. №3367-IV до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» внесені зміни,
відповідно до яких п.17 ст.77 виключено,
а ст.110 викладена в такій редакції:
«Установити, що пільги дітям війни,
передбачені абзацом сьомим ст.5 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», запроваджуються з 01.01.2006р., а
ст.6, - у 2006 році поетапно, за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету».

Закони України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» від 20.12.2005р. та «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» від
19.01.2006р. не були визнані
неконституційними та діяли протягом 2006
року.

Оскільки до 19.01.2006р. дію ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» було зупинено, а пізніше Кабінет
Міністрів України так і не визначив
порядку виплати 30% надбавки до пенсії
дітям війни й ці пільги фактично
запроваджені не були, то у 2006 році
відповідач не мав підстав проводити
виплату підвищення до пенсії у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п.12 ст.71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19.12.2006р. №489-V з метою приведення окремих
норм законів у відповідність із цим
Законом зупинено на 2007 рік дію ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», з урахуванням ст.111 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік».

Статтею 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007
рік» встановлено, що у 2007 році
підвищення до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, яка
виплачується замість пенсії,
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
виплачується особам, які є інвалідами
(крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту»), у розмірі 50% від розміру
надбавки, встановленої для учасників
війни.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007р. №6-рп/2007 визнані такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), зокрема, положення
п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до пп.2 п.41 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від
28.12.2007р. №107-VІ текст ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
викладено в наступній редакції: «Дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни. Ветеранам війни, які мають право
на отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із
законів».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. №10-рп/2008 визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), зокрема, положення
пп.2 п.41 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Зазначені рішення Конституційного
Суду України є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені,
крім того, вони мають
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, оскільки з моменту
ухвалення Конституційним Судом
України рішень щодо
неконституційності п.12 ст.71, ст.111
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» і пп.2 п.41 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
указані правові норми втратили
чинність і застосуванню не підлягали,
то відповідач з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з
22.05.2008р. по 31.12.2008р. повинен був
нараховувати і виплачувати позивачеві
підвищення до пенсії, передбачене ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком.

Згідно ч.2 ст.5 КАС України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

За приписами ч.2 ст.99 КАС України (у
редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом та розгляду
справи в суді першої інстанції) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України (у
редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом та розгляду
справи в суді першої інстанції)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України (у редакції,
чинній на час розгляду справи в
апеляційному суді) адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд за
заявою особи, яка його подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Задовольняючи позовні вимоги за період
з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. суд першої
інстанції виходив з того, що наведені
позивачем причини пропуску строку
звернення до суду є поважними. Разом з
тим, суд відмовив у задоволенні позову
ОСОБА_4 за 2008-2009 роки, помилково
посилаючись на те, що питання щодо
виплати щомісячної соціальної
допомоги дітям війни за вказані роки
законодавчо не врегульоване.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції, вірно встановив,
що позивач пропустила строк,
встановлений ч.2 ст.99 КАС України, і не
надала доказів поважності причин його
пропуску, а відповідач наполягав на
відмові в задоволенні позову з цих
підстав, а також дійшов обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 за
2008 рік підлягають задоволенню в період
з 22.05.2008р. по 31.12.2008р.

Крім того, апеляційний суд помилково не
виправив допущеної судом першої
інстанції помилки в частині відмови в
задоволенні позовних вимог за 2009 рік,
оскільки ОСОБА_4 звертаючись з позовом
до суду 27.02.2009р. ставила питання про
зобов'язання УПФ України в Шумському
районі Тернопільської області
здійснити перерахунок та виплату
підвищення до пенсії як дитині війни і
за 2009 рік, а ст.71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26.12.2008р. №835-VI Кабінету Міністрів
України було надано право у 2009 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Варто звернути увагу, що названа норма
передбачає встановлення в абсолютних
сумах розміри лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати.
Відповідно її дія не поширюється на
спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком, а не від
розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році
дітям війни підвищення до пенсії
повинні були здійснюватися в розмірі,
встановленому відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Пенсія - це щомісячна пенсійна виплата
в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом
(абз.9 ст.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» непрацездатні
громадяни крім пенсійних виплат із
системи пенсійного забезпечення мають
право отримувати доплати, надбавки та
підвищення до зазначених виплат,
додаткову пенсію в порядку та за
рахунок коштів, визначених
законодавством.

Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі.

Підвищення до пенсії, яке є додатковою
виплатою особі, яка визнана такою, що
має на нього право, нерозривно
пов'язано з виплатою пенсії і також має
не визначений у часі граничний термін
виплати.

Отже, вирішуючи питання про
зобов'язання нарахувати та виплатити
відповідні періодичні платежі дітям
війни, суди, у разі відсутності спору
про право особи на отримання
підвищення до пенсії або встановлення
такого права в судовому порядку, не
мають підстав обмежувати орган,
відповідальний за здійснення їх
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком, якщо не відбулося змін у
законодавстві.

Станом на дату ухвалення судових
рішень ніяких змін у законодавстві
щодо нарахування та виплати дітям
війни підвищення до пенсії не
відбулося, а тому підстав обмежувати
виплати конкретною датою немає.

Відповідно до ст.229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 229, 230, 232 КАС
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Постанову Шумського районного суду
Тернопільської області від 15 квітня 2009
року та постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 березня 2011 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову,
якою позов ОСОБА_4 задовольнити
частково. Визнати протиправною
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в Шумському районі
Тернопільської області щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_4
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії на 30% мінімальної
пенсії за віком з розміру,
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за періоди з 22 травня 2008
року по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009
року. Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в Шумському
районі Тернопільської області
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого
частиною 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», і провести відповідні
виплати за періоди з 22 травня 2008 року по
31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року з
урахуванням здійснених виплат. В решті
позовні вимоги залишити без розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.