Справа № К/9991/65912/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/65912/11

К/9991/65215/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Іваненко
Я.Л., Лиски Т.О.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області, Міністерства
внутрішніх справ України про визнання
дій неправомірними та стягнення
одноразової грошової допомоги,-

в с т а н о в и в :

У січні 2009 року позивачі звернулись до
суду із вказаним позовом, в якому з
урахуванням уточнень просили визнати
протиправними дії відповідачів,
зобов'язати Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській
області підготувати документи, які
направити до Міністерства внутрішніх
справ України для проведення виплати
одноразової грошової допомоги і
стягнути Міністерства внутрішніх
справ України одноразову грошову
допомогу у розмірі 17000,00 грн.

Постановою Ленінського районного суду
м. Луганська від 23 лютого 2010 року позов
задоволено.

Визнано протиправними дії
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області та Міністерства
внутрішніх справ України щодо відмови
виплатити позивачам одноразову
грошову допомогу у випадку смерті
працівника міліції, яка настала в
період проходження служби. Зобов'язано
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області
підготувати документи для проведення
виплати одноразової грошової допомоги
і стягнуто з Міністерства внутрішніх
справ України одноразову грошову
допомогу в розмірі 17000,00 грн.

Постановою апеляційного суду
Луганської області від 9 серпня 2011 року
рішення суду першої інстанції змінено.
Скасовано в частині визнання
протиправними дій посадових осіб
Міністерства внутрішніх справ України
щодо відмови виплатити позивачам
одноразову грошову допомогу у випадку
смерті працівника міліції, яка настала
в період проходження служби. В решті
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

В касаційних скаргах Міністерство
внутрішніх справ України та Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального і
процесуального права, просять
скасувати рішення цих судів та
прийняти нове рішення, яким відмовити
у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що в довідці
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області від
27.11.2006 року, яка видана для подання до
нотаріальної контори, зазначено, що
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
була застрахована по державному
обов'язковому особистому страхуванню
осіб рядового, начальницького складу
органів та підрозділів внутрішніх
справ і страхова сума на підставі
підпункту «б» пункту 2 Положення про
порядок і умови державного
обов'язкового особистого страхування
осіб рядового, начальницького та
вільнонайманого складу органів та
підрозділів внутрішніх справ України,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів УРСР №59 із змінами від 29.06.1991
року, підлягає виплаті спадкоємцям
померлої ОСОБА_6

Позивачі 28.11.2007 року звернулись до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області із
заявою про сплату їм, як спадкоємцям
ОСОБА_6, страхової суми.

Листом від 24.12.2007 року Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області відмовило
позивачам в оформленні документів для
одержання страхової суми, оскільки з
1.01.2007 року постанова Кабінету
Міністрів УРСР №59 від 29.06.1991 року
втратила чинність, а відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Порядку та умов
виплати одноразової грошової допомоги
у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції,
податкової міліції» №707 від 12.05.2007 року
виплата одноразової грошової допомоги
в разі смерті працівника міліції, яка
настала у період проходження служби, не
передбачена.

Згідно довідки НАСК «Оранта» від 16.07.2007
року відшкодування
загальнообов'язкового страхування
життя ОСОБА_6 не отримувала.

Задовольняючи позов стосовно виплати
страхової суми, суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з того,
що одноразова грошова допомога повинна
бути виплачена позивачам, оскільки на
момент настання страхового випадку
була чинною постанова Кабінету
Міністрів України №59 від 29.06.1991 року, а
в постанові Кабінету Міністрів України
№707 від 12.05.2007 року Міністерству
внутрішніх справ України доручено
завершити виплату страхової суми та
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті) або інвалідності
працівника міліції, що повинні бути
нараховані до 1 січня 2007 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Основні положення щодо державного
страхування, відшкодування шкоди в
разі загибелі або каліцтва працівника
міліції, а також визначення граничної
суми грошових виплат у разі настання
страхового випадку закріплено Законом
України від 20.12.1990 року №565-ХІІ «Про
міліцію» (далі - Закон №565-ХІІ).

Відповідно до ч.6 ст. 23 цього Закону (в
редакції від 07.02.2002 року, чинній на час
настання нещасного випадку) у разі
каліцтва, заподіяного працівникові
міліції при виконанні службових
обов'язків, а також інвалідності, що
настала у період проходження служби
або не пізніш як через 3 місяці після
звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце у період проходження служби,
йому виплачується одноразова допомога
в розмірі від трирічного до
п'ятирічного грошового утримання
(залежно від ступеня втрати
працездатності) і призначається пенсія
по інвалідності.

Зазначена стаття набрала чинності
після затвердження постановою
Кабінету Міністрів України від 29.06.1991
року №59 Положення про Порядок і умови
державного обов'язкового особистого
страхування осіб рядового,
начальницького та вільнонайманого
складу органів і підрозділів
внутрішніх справ України (далі -
Положення), в якому було регламентовано
порядок і умови проведення страхових
виплат; передбачено критерії
визначення розміру відшкодування
залежно від ступеня втрати
працездатності в межах граничної суми,
встановленої в зазначеній нормі
закону; визначено особу страховика -
Національну акціонерну страхову
компанію «Оранта», строки і порядок
виплати страхових сум.

За змістом пунктів 1,3-5 Положення (у
редакції, чинній на час настання
страхового випадку) Міністерство
внутрішніх справ України перераховує
страхові платежі з державного
обов'язкового особистого страхування
осіб рядового, начальницького та
вільнонайманого складу органів і
підрозділів внутрішніх справ України
на спеціальний рахунок НАСК «Оранта»,
яка в разі настання страхових подій,
передбачених у пункті 2 Положення,
проводить виплату страхових сум.

На час звернення до відповідача із
заявою про виплату одноразової
грошової допомоги частина шоста ст. 23
Закону №565-ХІІ зазнала змін.

Юридична суть цих полягала в тому, що
інститут страхування працівників
міліції (виплата страхових сум) був
ліквідований.

На заміну йому було запроваджено
інститут компенсаційних виплат у
вигляді грошової допомоги працівникам
міліції у разі загибелі (смерті),
поранення (контузії, травми а бо
каліцтва), заподіяного йому під час
виконання ним службових обов'язків, а
також інвалідності, що настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ.

На виконання зазначеної норми права в
межах строків, визначених Прикінцевими
положеннями вказаного Закону
Кабінетом Міністрів України було
прийнято постанову №707 від 12.05.2007 року
«Про затвердження Порядку та умов
виплати одноразової допомоги у разі
загибелі (смерті) або інвалідності
працівника міліції, податкової
міліції», якою, зокрема, затверджено
Порядок і умови виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті) або інвалідності працівника
міліції, а також визнано такою, що
втратила чинність постанову Кабінету
Міністрів УРСР №59 від 29.06.1991 року.

Згідно з положеннями п. 3 прийнятої
постанови №707 Міністерству внутрішніх
справ України доручено завершити
виплату страхових сум та одноразової
грошової допомоги в разі загибелі
(смерті) або інвалідності працівника
міліції, що повинні бути нараховані до
1.01.2007 року.

Враховуючи вищенаведене, суди першої
та апеляційної інстанцій дійшли
вірного висновку, що позивачі мають
право на отримання одноразової
грошової допомоги у зв'язку із смертю
працівника міліції, яка настала в
період проходження служби .

Доводи касаційних скарг зроблених цими
судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційні скарги Міністерства
внутрішніх справ України та Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області залишити без
задоволення, а постанову Ленінського
районного суду м. Луганська від 23
лютого 2010 року та постанову
апеляційного суду Луганської області
від 9 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Я.Л.Іваненко

Т.О. Лиска