Справа № 279/2193/14-а
Суддя: Коренюк В. П.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
Справа № 279/2193/14-а
ПОСТАНОВА

іменем України

04 червня 2014 року
м. Коростень Житомирської
області

Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області в складі
головуючого судді Коренюка В.П.,
розглядаючи у письмовому провадженні у
приміщенні суду в місті Коростені
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Коростені та Коростенському районі
Житомирської області, управління праці
та соціального захисту населення
Коростенської міської ради
Житомирської області про визнання
неправомірною бездіяльності та
зобов'язання здійснити перерахунок,
поновлення та виплату пенсії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в
інтересах ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в м. Коростені
та Коростенському районі Житомирської
області про визнання неправомірною
бездіяльності та зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
м. Коростені та Коростенському районі
Житомирської області здійснити
нарахування та поновити виплату пенсії
з 7.10.2009 року. В обґрунтування позовних
вимог представник зазначив, що у 1993
році ОСОБА_2 виїхав на постійне місце
проживання до Ізраїлю у зв'язку з
сімейними обставинами. Як наслідок, на
підставі положення п.2 ч.1 ст.49
(відповідно до якого, виплата пенсії за
рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України), а
також ст.51 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", управлінням Пенсійного
фонду України в м. Коростені та
Коростенському районі Житомирської
області (на той час управлінням праці
та соціального захисту населення
Коростенської міської ради
Житомирської області) з червня 1993 р.
було припинено виплату пенсії на весь
час проживання ОСОБА_2 за кордоном.
7.10.2009 року Рішення Конституційного
Суду України № 25-рп2009, було визнано
такими, що не відповідають Конституції
України положення п.2 ч.1 ст.49, другого
речення ст.51 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV,
що закріплюють припинення виплати
пенсії на весь час проживання
пенсіонера за кордоном. У зв'язку з цим,
керуючись нормами чинного
законодавства України, з метою захисту
своїх законних пенсійних прав, 26.03.2014 р.
ОСОБА_2 звернувся до відповідача із
заявою про нарахування та поновлення
пенсії. 01.04.2014 р. відповідач відмовив
йому в поновленні пенсії, мотивуючи
тим, що на даний момент законодавчих
актів України не внесені відповідні
зміни стосовно вищезазначеного
питання. Також представник позивача
зазначив, що ОСОБА_2 працювала на
території України, сплачував страхові
внески і отримав право на пенсію, але
обрав постійним місцем проживання іншу
державу, був позбавлений можливості їх
одержувати. Вважає дій відповідача
незаконними та такими, що порушують
права ОСОБА_2, встановлені Конституцією
України. Просив суд визнати дії
управління Пенсійного фонду України в
м. Коростені та Коростенському районі
Житомирської області з приводу відмови
у нарахуванні та поновленні виплати
пенсії ОСОБА_2 незаконними, зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
м. Коростені та Коростенському районі
Житомирської області нарахувати та
поновити ОСОБА_2 виплату пенсії з 7.10.2009
року, а також зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в м. Коростені
та Коростенському районі Житомирської
області здійснити виплату пенсії з
7.10.2009 року.

Представник позивача ОСОБА_1, що діє на
підставі довіреності, в судове
засідання не з'явився, хоча про день та
час проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, але надав
до суду заяву з проханням провести
розгляд справи у його відсутності.
Позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Представник управління Пенсійного
фонду України в м. Коростені та
Коростенському районі Житомирської
області в судове засідання не з'явився,
хоча про час та місце розгляду справи
повідомлений у встановленому законом
порядку.

На адресу суду надійшло заперечення
проти позову, відповідно до якого
відповідач вказує, що ОСОБА_2 з 1991 року
по 1992 рік отримував пенсію за віком, а з
16.09.1992 р. по 22.06.1993 р. отримував пенсію як
інвалід 2-ї групи і пов'язаного з
аварією на ЧАЕС. При цьому знаходився
на обліку, як пенсіонер, в управлінні
праці та соціального захисту м.
Коростеня, тобто в управлінні
Пенсійного фонду України в м. Коростені
на обліку ніколи не перебував. Далі
представник позивача зазначає, що у 1993
році ОСОБА_2 виїхав на постійне місце
проживання в державу Ізраїль у зв'язку
з чим йому на підставі ст.51 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" № 1058-ІV
була припинена виплата пенсії. Це
твердження немає під собою підстав, так
як Закон України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" був прийнятий тільки
09.07.2003 року, тобто, як призначення так і
припинення пенсії ОСОБА_2
здійснювалося на підставі Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
№1788-ХІІ від 05.11.91 року, який є діючим і
на цей час.

Відповідно до вимог ч.1 ст.49 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" -
виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду припиняється на весь час
проживання пенсіонера за кордоном,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

А ст.51 цього ж Закону передбачено, що у
разі виїзду пенсіонера на постійне
місце проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, ш,о настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
№25-рп/09 від 07.10.2009 року було визнано
такими, що не відповідають Конституції
України положення п.2 ч.1 ст.49, другого
речення ст.51 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування ''.

В описовій частині свого рішення
Конституційний Суд України, а саме в
п.3.3, самостійно зазначає, ... "що
визнання оспорюваних положень Закону
неконституційними має наслідки лише
для пенсіонерів, які проживають
(перебувають) у державах, з якими
Україною не укладено відповідного
договору, і не перешкоджає подальшому
унормуванню питань соціального
захисту пенсіонерів шляхом укладення
міжнародних договорів з цими державами
та виплаті пенсій у порядку,
встановленому чинними міжнародними
договорами." В п.3 резолютивної частини
даного рішення, Конституційний Суд
звертає увагу Верховної Ради України
на необхідність приведення у
відповідність до Конституції України
положень інших законів, які
регламентують виплату пенсій
пенсіонерам, які постійно проживають у
державах, з якими Україною не укладено
відповідного договору. Тобто, в даному
випадку Конституційний Суд виносячи
таке рішення передбачив, що будуть
виникати різні правові
невідповідності при вирішенні таких
питань.

Наприклад, в адміністративному позові
позивач зазначає, що ОСОБА_2
громадянства України не втрачав. Хоча
це встановити, знову ж таки, за
відсутності міжнародного договору з
цією державою, неможливо.
Загальновідомо тільки той факт, що в
законодавстві багатьох європейських
держав передбачено автоматичне
набуття громадянства іншої держави в
разі безперервного перебування на їх
території більше 10 років, з чим в даному
випадку ми і зустрілися. Тобто, в даному
випадку не виключений факт набуття
подвійного громадянства, що в Україні
заборонено діючим законодавством.

Також, чинним законодавством України, а
саме п.3 ч.1 ст.49 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", передбачено припинення
виплати пенсії в разі смерті
пенсіонера, встановлення якої, за
відсутності того ж договору, і
поновлення виплати пенсії, в даному
випадку, в судовому порядку, фактично
неможливе. Тобто, виплата пенсії буде
проводитися безстроково до
невизначеного часу.

На підставі викладеного, того факту,
питання виплати пенсій пенсіонерам,
які постійно проживають у державах, з
якими Україною не укладено
відповідного договору, буде вирішено
після законодавчого врегулювання.

До дійсного часу зміни до законодавчих
актів за даним питанням не внесені.
Просили суд відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі. Справу просили розглянути у
відсутність представника УПФУ в м.
Коростені та Коростенському районі
Житомирської області.

Представник управління праці та
соціального захисту населення
Коростенської міської ради
Житомирської області, в судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи та
надані сторонами докази, вважає, що
заявлені позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував
на обліку в управлінні праці та
соціального захисту населення
Коростенської міської ради
Житомирської області, як отримувач
пенсії відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (а.с.20, 21).

24.06.1993 року ОСОБА_2 виїхав на постійне
місце проживання до Ізраїлю, що
підтверджується копіями закордонного
паспорту з відміткою про виїзд та візи
(а.с.15).

На звернення позивача щодо
нарахування та поновлення йому пенсії
з 07.10.2009 року управління Пенсійного
Фонду України в м. Коростені та
Коростенському районі Житомирської
області листом № 5/у-8 від 01.04.2014 року
відмовило його представнику в
поновленні пенсії ОСОБА_2 (а.с.23 - 26, 36).

Згідно ч.3 ст.46 Конституції України -
пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого Законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.49 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" -
виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст.51 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" - у разі виїзду пенсіонера
на постійне місце проживання за кордон
пенсія, призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішенням Конституційного Суду
України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 р. було
визнано такими, що не відповідають
Конституції України положення п.2 ч.1
ст.49, другого речення ст.51 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Статтею 19 Конституції України
визначено, що правовий порядок в
України ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого сома врядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до переконання, що дії
управління Пенсійного фонду України в
м. Коростені та Коростенському районі
Житомирської області щодо відмови
ОСОБА_2 у поновленні пенсії є
неправомірними, оскільки Рішенням
Конституційного Суду України № 25-рп/2009
від 07.10.2009 р. було визнано такими, що не
відповідають Конституції України
положення п.2 ч.1 ст.49, другого речення
ст.51 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", що закріплюють
припинення виплати пенсії на весь час
проживання пенсіонера за кордоном.

Тому позов підлягає до задоволення
саме з цієї дати, зокрема з 7 жовтня 2009
року.

Відповідно ст.45 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" - перерахунок призначеної
пенсії, провадиться у разі виникнення
права на підвищення пенсії - з першого
числа місяця, в якому пенсіонер
звернувся за перерахунком пенсії, якщо
відповідну заяву з усіма необхідними
документами подано ним до 15 числа
включно, і з першого числа наступного
місяця, якщо заяву з усіма необхідними
документами подано ним після 15 числа.
Як встановлено судом, із заявою про
нарахування та поновлення пенсії
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся
26.03.2014 року.

Таким чином, суд вважає, за необхідне
позов задовольнити і визнати
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Коростені
та Коростенському районі Житомирської
області щодо відмови у перерахунку,
поновленні та виплаті пенсії ОСОБА_2,
зобов'язавши управління Пенсійного
фонду України в м. Коростені та
Коростенському районі Житомирської
області перерахувати, поновити і
проводити виплату пенсії ОСОБА_2 з 7
жовтня 2009 року.

Щодо позову в частині поновлення
позивачу строку звернення до
адміністративного суду за захистом
своїх порушених прав та інтересів, то
суд вважає, що причини пропуску строку
є поважними та підлягають поновленню.
Крім того відповідач (управління
Пенсійного фонду України в м. Коростені
та Коростенському районі Житомирської
області) не наполягає у застосуванні
ст.100 Кодексу адміністративного
судочинства України.

В задоволенні решти вимог - відмовити
за їх безпідставністю.

Приймаючи до уваги, що відповідач
(управління Пенсійного фонду України в
м. Коростені та Коростенському районі
Житомирської області) є державною
установою, суд вважає можливим у
відповідності до положень ст.88 КАС
України звільнити його від сплати
судових витрат на користь держави.

Керуючись ст.ст.50, 54, 67 ч.3 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", ст.ст.8,
9, 10, 11, 69 - 72, 86, 94, 99, 100, 158 - 163, 167, 185, 186, 254, 255
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1, який діє в інтересах
ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Коростені
та Коростенському районі Житомирської
області щодо відмови у перерахунку,
поновленні та виплаті пенсії ОСОБА_2.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Коростені та
Коростенському районі Житомирської
області перерахувати, поновити і
проводити виплату пенсії ОСОБА_2 з 7
жовтня 2009 року.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1, який діє в інтересах
ОСОБА_2 - відмовити за їх
безпідставністю.

Постанова Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення, а
особою, яка не була присутня у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя Коростенського міськрайонного
суду

Житомирської області
В.
П. Коренюк