Справа № 872/16047/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2014 рокусправа № 804/9966/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М.
Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О..

за участю

позивача ОСОБА_1.

представника відповідача:
Гончаренко Н.В..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 08
жовтня 2013 року у справі №804/9966/13-а за
позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського
державного університету внутрішніх
справ про визнання незаконними дій, -

в с т а н о в и в:

22 липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з адміністративним позовом, в
якому просив визнати незаконними дії
відповідача у справі -
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ, щодо
відмови йому у виплаті утриманої
частини грошового забезпечення та
стягнути з Дніпропетровського
державного університету внутрішніх
справ на його користь невиплаченої
частини грошового забезпечення у
розмірі 824,62 грн.

Адміністративний позов
обгрунтовано тим, що на думку позивача,
відповідачем було безпідставно
утримано з ОСОБА_1 та невиплачено йому
суми грошового забезпечення, наданої
на відшкодування витрат на дорогу під
час щорічної відпустки позивача. Про
утримання даної суми коштів, що
підлягала виплаті, позивач дізнався
під час судового засідання в іншій
адміністративній справі. Вважає, що
кошти у розмірі 824,62 грн. мають бути
стягнуті з відповідача на його користь
в судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 08
жовтня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 -
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції вимог норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржуване рішення та
прийняти нове про задоволення його
позовних вимог.

Апеляційна скарга обгрунтована,
зокрема, доводами адміністративного
позову. Окрім того, заявник апеляційної
скарги зазначає, що судом першої
інстанції не було всебічно та
об'єктивно досліджено всіх обставин
справи, що призвело до неправильного її
вирішення по суті позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що наказом
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ №31о/с
від 09.04.2012 р. ОСОБА_1 надано щорічну
чергову відпустку за 2010 та 2011 р.р., також
позивачу було додатково надано
необхідні для проїзду до місця
проведення відпустки і назад 2 доби, що
разом з відпусткою склало період часу з
06.04.2012 р. по 12.07.2012 р.

Наказом Дніпропетровського
державного університету внутрішніх
справ №36о/с від 11.04.2012 року, ОСОБА_1
надано чергову щорічну відпустку за 2012
рік. Також надано необхідні для проїзду
до місця проведення відпустки і назад 2
доби, що разом склало період часу з
13.07.2012 р. по 29.08.2012 р.

У період з з 06.08.2012 р. по 15.08.2012 р. та
з 05.09.2012 р. по 24.09.2012 р. ОСОБА_1 перебував
на лікарняному, що підтверджено
копіями листків непрацездатності.

27.08.2012 р. та 24.09.2012 р. ОСОБА_1
звернувся до Дніпропетровського
державного університету внутрішніх
справ з рапортом про продовження
відпустки на число невикористаних
через перебування на лікарняному днів.

26.09.2012 року позивача було
звільнено з публічної служби в
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ на
підставі наказу від 26.09.2012 року №142о/с.

За поясненнями позивача 20.05.2013
року, під час судового засідання в
іншій адміністративній справі, він
дізнався про утримання з нього 824,62 грн.
у зв'язку з ненаданням відповідачу
посвідчень про відпустки від 09.04.2012 р.
та 19.04.2012 р.

23.05.2013 року позивач звернувся до
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ з
листом, щодо виплати сум відповідно до
посвідчень про відпустки від 09.04.2012 р.
та 19.04.2012 р. та надав оригінали
зазначених посвідчень з печатками, що
засвідчують прибуття та вибуття з
місця проведення відпустки.

26.06.2013 року Відповідач листом
відмовив ОСОБА_1 у виплаті сум витрат на
проїзд до місця проведення відпустки
та назад, мотивуючи свою відмову тим, що
позивачем, всупереч вимог
законодавства не надано невідкладно в
перший день після повернення з
відпустки до кадрового резерву
посвідчення із печатками про прибуття
та вибуття з місця проведення
відпустки, у зв'язку з чим, відповідачем
було правомірно утримано з ОСОБА_1 суму
824,62 грн.

Правомірність та обгрунтованість
утримання з позивача сум витрат на
проїзд до місця проведення відпустки
та назад у розмірі 824,62 грн. є предметом
спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
відмовляючи у задоволення позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем було порушено вимоги
законодавства щодо ненадання в перший
день після повернення з відпустки
посвідчень із печатками про прибуття
та вибуття з місця проведення
відпустки, що є піддставою для
утримання з ОСОБА_1 коштів у розмірі 824,62
грн.

Однак, поза увагою суду першої
інстанції залишилось наступне.

При розгляді даної справи судом
апеляційної інстанції, на запитання
суду, позивач неодноразово зазначав, що
він раніше вже звертався до суду із
позовом про стягнення на його користь
невиплаченої частини грошового
забезпечення у розмірі 824 гривень.

Також, в судовому засіданні позивач
також неодноразово посилався на
розрахунок відповідача про
визначення, утримання та не виплату
частини грошового забезпечення за
чотири доби вересня 2012 року (а.с. 24, 25),
які містять різні суми нарахування,
однак за один і той же період часу.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції та залишено без уваги судом
першої інстанції, в провадженні
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду на час розгляду
даної справи перебуває справа №
804/5328/13-а за позовом ОСОБА_1 до
Державного університету внутрішніх
справ про стягнення 7886,27 грн. та
зобов'язання вчинення певної дії,
провадження по якій було відкрито 18
травня 2013 року.

Звертаючись до суду із вищезазначеними
вимогами по справі № 804/5328/13-а, ОСОБА_1
доводив суду протиправність дій
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ щодо
невиплати на його користь частини
грошового забезпечення за вересень
місяць 2012 року у сумі 7886,27 грн. до якої
включена і невиплачена частина
грошового забезпечення за вересень 2012
року у сумі 824,61 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у
порушення вимог Інструкції про порядок
виплати грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ затвердженої
наказом МВС України від 31.12.2007р. № 499,
ст.43 Конституції України відповідачем
безпідставно було зменшено йому розмір
посадового окладу, що потягло
зменшення надбавки за вислугу років, не
було виплачено премію за серпень 2012р.
та 26 днів вересня 2012р., безпідставно
утримано з позивача 824,61 гривень.

Тобто, предметом розгляду у справі №
804/5328/13-а є, також, вирішення питання
правомірності та обґрунтованості
утримання сум грошового забезпечення,
наданого для проїзду до місця
проведення відпустки та назад за
вересень місяць 2012 року у розмірі 824,61
гривень.

У відповідності до ч.3 ст. 155 КАС України,
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо у провадженні
цього або іншого адміністративного
суду є адміністративна справа про спір
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав.

Однак, суд першої інстанції не врахував
обставин справи та норм, визначених ст.
155 КАС України та замість залишення
адміністративного позову без розгляду,
розглянув справу по суті.

За приписами ч.1 ст. 203 КАС України,
постанова суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
позовна заява залишається без розгляду
або провадження у справі закривається
з підстав, встановлених відповідно
статтями 155 та 157 цього Кодексу.

За обставин зазначених вище,
враховуючи приписи чинного
процесуального законодавства, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про необхідність залишення
позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, у
зв'язку з тим, що в провадженні
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду вже знаходится
справа 804/5328/13-а за позовом ОСОБА_1 до
Державного університету внутрішніх
справ про стягнення з відповідача
коштів, серед яких заявлено сума
грошового забезпечення, наданого для
проїзду до місця проведення відпустки
та назад за вересень 2012 року у розмірі
824,61 гривень..

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
оскаржувана постанова
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду 08 жовтня 2013
року підлягає скасуванню, у
відповідності до ст. 203 КАС України.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.4 ч.1
ст.198, ст.203, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 08
жовтня 2013 року у справі 804/9966/13-а -
скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко