Справа № 826/5060/14
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2014 року № 826/5060/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Каракашьяна С.К., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом Приватного вищого
навчального закладу «Київський
міжнародний університет»
до Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві
про скасування рішення
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Окружного адміністративного суду
м.Києва звернувся приватний вищий
навчальний заклад «Київський
міжнародний університет» з позовом (з
урахуванням заяви від 05.05.2014р. про
уточнення позовних вимог), в якому
позивач просить суд :
- визнати протиправним та скасувати
рішення Реєстраційної служби
Головного уп равління юстиції у м.
Києві від 05.03.2014р. про відмову
приватному вищому навчальному закладу
«Київський міжнародний університет» у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень на будівлю приватного вищого
навчального закладу «Київський
міжнародний університет» за адресою:
03179, місто Київ, Святошинський район,
вул. Верховинна, 80-Б.

- зобов'язати Головне управління
юстиції у м. Києві зареєструвати право
власності приватного вищого
навчального закладу «Київський
міжнародний університет» на будівлю
приватного вищого навчального закладу
«Київський міжнародний університет»
за адресою: 03179, місто Київ,
Святошинський район, вул. Верховинна,
80-Б.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач вказує на те, що рішення
про відмову у реєстрації не відповідає
вимогам чинного законодавства,
оскільки позивачем було подано всі
необхідні для реєстрації документи.

Відповідач в письмових запереченнях
проти позову позовні вимоги не визнав
та просив відмовити у задоволенні
позову з підстав, викладених в
запереченнях на позов.

З огляду на те, що в судове засідання
представник відповідача не з'явився,
справу розглянуто у письмовому
провадженні, відповідно до вимог ч. 6 ст.
128 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Розглянувши подані представником
позивача та представником відповідача
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів
реєстраційної справи, 28.02.2014 р.
уповноважений представник позивача
Перимський Олег Цезарійович, звернувся
до Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві з заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо права власності) за
реєстраційним № 5643197 для проведення
державної реєстрації права приватної
власності на будівлю приватного вищого
навчального закладу «Київський
міжнародний університет» за адресою
вул.. Верховинна, 80-Б у Святошинському
районі м. Києва

Відповідно до картки прийому заяви
№11293934, до заяви позивача було додано:

- документ, що підтверджує
виникнення, перехід та припинення
речових прав на земельну ділянку
(договір оренди земельної ділянки від
07.10.2005р. - додаток 2);

- документ, що відповідно до вимог
законодавства засвідчує прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта (декларація про готовність
об'єкта до експлуатації від 27.06.2013р. №
КВ 50 - додаток 3):

- технічний паспорт на об'єкт
нерухомого майна (додаток 4);

- документ, що підтверджує
присвоєння об'єкту нерухомого майна
адреси (витяг з наказу від 15.02.2014р. № 11 -
додаток 5):

- документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності на об'єкт нерухомого
майна (договір купівлі продажу
нежилого будинку від 01.09.2003р.,
реєстраційне посвідчення Київського
міського БТІ - додатки 6-7).

За результатами розгляду даної заяви
та доданих документів державний
реєстратор прав на нерухоме майно
Каравай Н. В. встановив, що подані
документи не відповідають вимогам, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Відомості про заявлений об'єкт
нерухомості зазначені в декларації про
готовність об'єкта до експлуатації
суперечать відомостям, щодо цього ж
об'єкту, які містяться в Договорі
купівлі-продажу, поданому заявником, а
саме: предметом договору є дитячий
виховний заклад, а реконструйовано,
згідно Декларації, будівлю приватного
вищого закладу.

На підставі викладеного, державним
реєстратором 05 березня 2014 року
прийнято рішення №11428275, яким,
керуючись статтею 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
пунктами 16 та 23 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №
703, державний реєстратор вирішив
відмовити у державній реєстрації права
власності форма власності: приватна на
будівлю приватного вищого навчального
закладу «Київський міжнародний
університет».

Суд з правомірністю зазначеного
рішення не погоджується, виходячи з
наступного.

Згідно з абзацом першим частини 3
статті 16 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", разом із заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень у паперовій формі подаються
оригінали документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, їх копії, засвідчені в
установленому порядку.

Згідно з частиною третьою статті 17
Закону, документи, що встановлюють
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і
подаються для державної реєстрації
прав, повинні відповідати вимогам,
встановленим цим Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 10 Порядку
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 N 703 (далі -
Порядок), заявник разом із заявою про
державну реєстрацію подає органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
необхідні для такої реєстрації
документи, визначені Порядком, їх
копії, документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, та документ
про сплату державного мита.

Відповідно до пункту 27 вищезазначеного
Порядку, документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, зокрема, рішення
суду, що набрало законної сили, щодо
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно.

Пунктом 28 Порядку визначено, що для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно заявник, крім
документів, що зазначені у пункті 27
цього Порядку, подає копії документів,
що зазначені в пункті 9 цього Порядку
(крім документа, що посвідчує посадову
особу органу державної влади або
органу місцевого самоврядування).

У разі подання заяви про державну
реєстрацію уповноваженою особою, яка
діє від імені фізичної особи, така
особа, крім документів, що зазначені в
абзаці першому цього пункту, подає
копію документа, що посвідчує особу,
яку вона представляє, та копію
реєстраційного номера облікової
картки платника податку такої фізичної
особи, крім випадків, коли фізична
особа через свої релігійні або інші
переконання відмовляється від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податку,
офіційно повідомила про це відповідні
органи державної влади та має відмітку
в паспорті громадянина України.

З огляду на вищезазначене, суд доходить
наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи,
вищий навчальний заклад «Київський
міжнародний університет» придбав
01.09.2003р. у Державного
науково-виробничого об'єднання
«Електронмаш» на підставі договору
купівлі-продажу нежилий будинок -
дитячий виховний заклад по вул.
Верховинній, 80-Б у місті Києві 11.11.2003р.,
та отримав реєстраційне посвідчення
Київського міського БТІ, про що вчинено
напис в реєстраційну книгу № 79п-266 за
реєстровим № 5899-п (додаток 7).

Розпорядженням Ленінградської
районної державної адміністрації м.
Києва № 1095 від 14.08.1996р. «Про ліквідацію
дитячого дошкільного виховного
закладу № 85 Київського НВО
«Електронмаш» та наказом Головного
управління освіти Київської міської
державної адміністрації № 161 від
03.09.1996р. «Про ліквідацію дитячого
дошкільного виховного закладу № 85
Київського НВО «Електронмаш»
Ленінградського району» вказана
будівля, а саме нежилий будинок -
дитячий виховний заклад по вул.
Верховинній, 80-Б у місті Києві був
ліквідований та вилучений з мережі
(реєстру) дошкільних навчальних
закладів.

В подальшому, як стверджує позивач,
вказаний об'єкт нерухомого майна був
реконструйований і приватним вищим
навчальним закладом «Київський
міжнародний університет» 27.06.2013р. була
отримана декларація про готовність
об'єкта до експлуатації (КВ 50).

Згідно з додатком Б Державних
будівельних норм України
«Проектування. Склад, по рядок
розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва ДБН А.2.2-3-2004»,
затверджених наказом Держбуду України
від 20.01.2004р. № 8, реконструкція це
перебудова існуючих об'єктів
виробничого та цивільного призначення,
пов'язана з удосконаленням
виробництва, підвищенням його
техніко-економічного рівня та якості
ви роблюваної продукції, поліпшенням
умов експлуатації та проживання,
якості послуг, зміною основних
техніко-економічних показників
кількість продукції, потужність,
функціональне призначення,
геометричні розміри).

Отже, внаслідок проведеної
реконструкції функціональне
призначення нежитлової будівлі за
адресою: 03179, м. Київ, вул. Верховинна, 80-Б
змінилось з дитячого виховного закладу
на будівлю приватного вищого
навчального закладу «Київський
міжнародний університет».

З метою проведення державної
реєстрації речових прав (права
власності) на нерухоме майно,позивачем
були подані до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
наступні документи: заява встановленої
форми; документ, що посвідчує особу
заявника; документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав; документ про
сплату державного мита; документи, що
підтверджують виникнення, перехід чи
припинення права власності на нерухоме
майно; технічний паспорт на об'єкт
нерухомого майна; документ, що
посвідчує речове право на земельну
ділянку; документ, що підтверджує право
власності на об'єкт нерухомого майна,
розташований на земельній ділянці;
витяг з Державного земельного кадастру
про земельну ділянку; документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта;
документ, що підтверджує присвоєння
об'єкту нерухомого майна адреси;
документ, що підтверджує повноваження
представника.

Чинне законодавство України не
передбачає подання будь-яких інших
додаткових документів для проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У зв'язку з чим судом вбачається
протиправною відмова позивачу у
реєстрації прав на речових прав (права
власності) на нерухоме майно.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Вищезазначений розподіл обов'язку
доведення встановлює презумпцію
правомірності дій позивача та
наявність протиправності в діях
суб'єкта владних повноважень, яка має
бути спростована відповідачем певними
засобами доказування. Отже, для
доведення правомірності своїх дій
відповідачами має бути надано
посилання на невідповідність поданих
позивачем документів вимогам чинного
законодавства.

У зв'язку з викладеним, судом
вбачаються обґрунтованими вимоги про
скасування оскаржуваного рішення.

Щодо обов'язку відповідача
зареєструвати таке право власності на
будівлю, суд приходить до наступних
висновків.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R
(80) 2 Комітету Міністрів державам-членам
стосовно реалізації адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень від 11 березня 1980 року
(надалі - також «Рекомендація R (80)2»), під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду - тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.
(Рекомендація Комітету Міністрів Ради
Європи № R (80)2 стосовно здійснення
адміністративними органами влади
дискреційних повноважень, прийнята
Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року
на 316-й нараді заступників міністрів.)

Натомість, державний реєстратор не
може приймати рішення за власним
розсудом та не має такої свободи
вибору. Суд доходить висновку, що
державний реєстратор зобов'язаний
вчинити певну дію, у випадку, якщо в
нього нема встановлених Законом
підстав для відмови в її вчиненні.

З огляду на те, що визначені в
оскаржуваному рішенні підстави судом
законними не визнаються, інших підстав
відповідачем не зазначено, суд
зобов'язує відповідача зареєструвати
майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.69, 70, 71, 158-163,167 КАС України,
Окружний адміністративний суд м. Києва,
-

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати
рішення Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
від 05.03.2014р. №11428275 про відмову
приватному вищому навчальному закладу
«Київський міжнародний університет» у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень на будівлю приватного вищого
навчального закладу «Київський
міжнародний університет» за адресою:
03179, місто Київ, Святошинський район,
вул. Верховинна, 80-Б.

3.Зобов'язати Головне управління
юстиції у м. Києві зареєструвати право
власності приватного вищого
навчального закладу «Київський
міжнародний університет» на будівлю
приватного вищого навчального закладу
«Київський міжнародний університет»
за адресою: 03179, місто Київ,
Святошинський район, вул. Верховинна,
80-Б.

Зобов'язати відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України стягнути судові витрати в
розмірі 146 (сто сорок шість) грн. 16 коп.
відповідно до платіжного доручення від
10 квітня 2014 року №55 із Державного
бюджету України на користь приватного
вищого навчального закладу «Київський
міжнародний університет» (; 03179, м. Київ, вул. Львівська, 49).

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства, та може
бути оскаржена в апеляційному порядку
повністю або частково за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України,
шляхом подання через суд першої
інстанції апеляційної скарги.

Суддя
С.К. Каракашьян