Справа № 820/7334/14
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

28 травня 2014 р.
№ 820/7334/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Єгупенко В.В.

за участю секретаря - Вождаєвої М.О.

за участю представників сторін:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Момот І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_3 до Головного управління
Держсанепідслужби у Харківській
області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом в якому
просить суд визнати неправомірними дії
ГУ Держсанепідслужби у Харківській
області виражених відмовою у
здійсненні заходів державного
санітарно - епідеміологічного нагляду
та контролю за дотриманням вимог
санітарного законодавства ОСОБА_4, що
проживає за адресою АДРЕСА_1
Зобов'язати ГУ Держсанепідслужби у
Харківській області здійснити заходи
державного
санітарно-епідеміологічного нагляду
та контролю на предмет дотримання
ОСОБА_4, що проживає за адресою АДРЕСА_1
державних санітарно-гігієнічних і
санітарно-протиепідемічних правил і
норм.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що у відповідь на його заяву
від 01.10.2013 листом від 18.10.2013р. № 2-1/6201,
який фактично було отримано 25.10.2013 року,
за підписом Начальника ГУ
Держсанепідслужби у Харківській
області, посилаючись на ст.ст. 15, 30
Житлового кодексу УРСР, повідомлено
про те, що питання висвітлені у
зверненні, не входять до компетенції
Держсанепідслужби. Бездіяльність
посадових осіб ГУ Держсанепідслужби у
Харківській області, що виражені у
відмові здійснення контролю за
дотриманням фізичною особою
санітарного законодавства, є
порушенням права на захист
санітарно-епідеміологічного
благополуччя ОСОБА_3

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив відмовити у задоволенні позову
у повному обсязі посилаючись на
обставини викладені в письмових
запереченнях де зазначено, що позовні
вимоги позивача є безпідставними,
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки на
теперішній час відсутні санітарні
правила, які б регламентували
улаштування, експлуатацію та утримання
житлового фонду.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень проти нього, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, вважає що
адміністративний позов підлягає
задоволенню виходячи з таких підстав
та мотивів.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що між ОСОБА_5 як
адвокатом та ОСОБА_3 (далі клієнт) було
укладено договір про надання правової
допомоги (а.с.9).

ОСОБА_3 на праві приватної власності
належить квартира за адресою АДРЕСА_2

ОСОБА_5, в інтересах клієнта на адресу
Начальника ГУ Держсанепідслужби у
Харківській області було направлено
заяву від 01.10.2013 № 201 про порушення
санітарно-епідеміологічного
благополуччя ОСОБА_3 з вимогою провести
санітарну перевірку та обстеження
житлового приміщення, провести
перевірку щодо дотримання санітарного
законодавства, вжити заходів щодо
припинення порушення санітарного
законодавства (а.с. 17-19).

У вказаній заяві, зокрема, було
викладено, що по сусідству з квартирою
ОСОБА_3 знаходиться квартира № 18,
володільцем та мешканцем якої є ОСОБА_4
(паспорт серії НОМЕР_1, виданий
Чугуївським РВ ГУМВС України у
Харківській області 13.02.1997р.),
ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_4 протягом тривалого
часу порушує права ОСОБА_3 на
користування житловим приміщенням. У
квартирі № 18 не працює каналізація,
житлова площа вказаної квартири
тримається у антисанітарних умовах, що
може призвести до ризику виникнення і
поширення інфекційних хвороб. Таким
чином, ОСОБА_4 створює загрозу здоров'ю
мешканців будинку, порушує правила
добросусідського співжиття і робить
неможливим для ОСОБА_3 та інших сусідів
проживання з нею в одному будинку. На
заходи громадського впливу з боку
сусідів ОСОБА_4 не реагує.

У відповідь на заяву від 01.10.2013 листом
від 18.10.2013р. № 2-1/6201, який фактично було
отримано 24.10.2013, за підписом Начальника
ГУ Держсанепідслужби у Харківській
області, посилаючись на ст.ст. 15, 30
Житлового кодексу УРСР, позивача було
повідомлено про те, що питання
висвітленні у зверненні, не входять до
компетенції Держсанепідслужби (а.с. 20).

З доводами викладеними у своїй
відповіді за підписом начальника
Головного управління, головного
державного санітарного лікаря
Харківської області від 18.10.2013 року
№2-1/6201 суд не може погодитьсь з огляду
на наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»
від 24.02.1994 № 4004-ХІІ санітарне та
епідемічне благополуччя населення -
це стан здоров'я населення та
середовища життєдіяльності людини, при
якому показники захворюваності
перебувають на усталеному рівні для
даної території, умови проживання
сприятливі для населення, а параметри
факторів середовища життєдіяльності
знаходяться в межах, визначених
санітарними нормами.

Статтею 33 Закону № 4004-ХІІ визначено, що
основними напрямами діяльності
державної санітарно-епідеміологічної
служби зокрема є: здійснення
державного
санітарно-епідеміологічного нагляду;
вивчення, оцінка і прогнозування
показників здоров'я населення
залежно від стану середовища
життєдіяльності людини, встановлення
факторів навколишнього середовища,
що шкідливо впливають на здоров'я
населення; підготовка пропозицій щодо
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення,
запобігання занесенню та поширенню
особливо небезпечних (у тому числі
карантинних) та небезпечних
інфекційних хвороб.

Згідно ст. 39 вказаного Закону державний
санітарно-епідеміологічний нагляд -
це діяльність органів державної
санітарно-епідеміологічної служби по
контролю за дотриманням юридичними та
фізичними особами санітарного
законодавства з метою попередження,
виявлення, зменшення або усунення
шкідливого впливу небезпечних
факторів на здоров'я людей та по
застосуванню заходів правового
характеру щодо порушників.

Основними завданнями цієї діяльності є
нагляд за організацією і проведенням
органами виконавчої влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями та
громадянами санітарних і
протиепідемічних заходів; нагляд за
реалізацією державної політики з
питань профілактики захворювань
населення, участь у розробці та
контроль за виконанням програм, що
стосуються запобігання шкідливому
впливу факторів навколишнього
середовища на здоров'я населення;
нагляд за дотриманням санітарного
законодавства.

Згідно п. 3 Положення про державний
санітарно-епідеміологічний нагляд,
затвердженого постановою КМУ від 22.06.1999
р. N 1109 Метою державного
санітарно-епідеміологічного нагляду
є запобігання, виявлення та
припинення порушень санітарного
законодавства.

Пунктом 4 вказаного Положення
визначено, що основними завданнями
державного
санітарно-епідеміологічного нагляду є:
контроль за санітарною та епідемічною
ситуацією на території України; вжиття
заходів для припинення порушень
санітарного законодавства та
притягнення до відповідальності осіб,
винних у вчиненні таких правопорушень.

Відповідно, до абз. 2 п. 1 Положення про
Державну санітарно-епідеміологічну
службу України, затвердженого Указом
Президента України від 06.04.2011 № 400/2011,
Держсанепідслужба України входить до
системи органів виконавчої влади у
галузі охорони здоров'я та утворюється
для забезпечення реалізації державної
політики у сфері санітарного та
епідемічного благополуччя населення.

Пунктом 3 вказаного положення
визначено основні завдання
Держсанепідслужби України: внесення
пропозицій щодо формування державної
політики у сфері санітарного та
епідемічного благополуччя населення;
реалізація державної політики у сфері
санітарного та епідемічного
благополуччя населення.

Згідно п. 4 Положення № 400/2011
Держсанепідслужба України відповідно
до покладених на неї завдань: здійснює
державний санітарно-епідеміологічний
нагляд та контроль за дотриманням
вимог санітарного законодавства
органами виконавчої влади і органами
місцевого самоврядування, органами
влади Автономної Республіки Крим,
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, фізичними особами та
громадянами, реалізацією ними
санітарних та протиепідемічних
(профілактичних) заходів; застосовує
передбачені законодавством заходи для
припинення порушення санітарного
законодавства; вивчає, оцінює і
прогнозує показники здоров'я населення
залежно від стану середовища
життєдіяльності, визначає фактори, що
шкідливо впливають на стан здоров'я
людини, аналізує причини та умови
виникнення і поширення інфекційних
хвороб, професійних захворювань,
масових неінфекційних захворювань
(отруєнь), радіаційних уражень людей.

Згідно п. 8 вказаного Положення
Держсанепідслужба України у процесі
виконання покладених на неї завдань
взаємодіє в установленому порядку з
іншими органами виконавчої влади,
допоміжними органами і службами,
утвореними Президентом України,
органами місцевого самоврядування,
відповідними органами іноземних
держав і міжнародних організацій,
профспілками та організаціями
роботодавців, а також підприємствами,
установами, організаціями.

Суд вважає безпідставними доводи
відповідача про те, що на теперішній
час відсутні санітарні правила, які б
регламентували улаштування
експлуатацію та утримання житлового
фонду з огляду на наступне.

Відповідно до п.9 положення «Про
державний санітарно - епідеміологічний
нагляд» затвердженого постановою КМУ
«Про затвердження положення про
державний санітарно-епідеміологічний
нагляд в Україні» яке визначає мету,
основні завдання та порядок здійснення
державного
санітарно-епілеміологічного нагляду в
Україні зазначено, що поточний
державний санітарно-епідеміологічний
нагляд як діяльність головних
державних санітарних лікарів, їх
заступників, інших посадових осіб
установ і закладів державної
санітарно-епідеміологічної служби з
контролю за дотриманням юридичними і
фізичними особами санітарного
законодавства, санітарних та
протиепідемічних (профілактичних)
заходів, приписів, постанов та
висновків здійснюється шляхом
обстеження та перевірки об'єктів
нагляду щодо дотримання і реалізації
вимог безпеки для здоров'я і життя
людини.

Обстеження та перевірка об'єктів
нагляду проводиться вибірково за
планами, що розробляються органами,
установами і закладами державної
санітарно-епідеміологічної служби,
позапланово - залежно від санітарної та
епідемічної ситуації, а також за
повідомленнями підприємств, установ і
організацій та за заявами громадян.

Як зазначено в підпункті 11, п.10
вищевказаного положення Головні
державні санітарні лікарі Автономної
Республіки Крим, областей, мм. Києва та
Севастополя, міст, районів та їх
заступники, головні державні санітарні
лікарі на водному, залізничному,
повітряному транспорті та їх
заступники, а також головні державні
санітарні лікарі об'єктів з особливим
режимом роботи у межах відповідних
адміністративних територій (об'єктів)
мають право безперешкодно входити на
територію і в приміщення всіх об'єктів
нагляду за службовим посвідченням.

Отже, суд зазначає, що діючим
законодавством саме на
Держсанепідслужбу покладено прямий
обов'язок здійснювати
санітарно-епідеміологічний нагляд, а
також вживати заходів по припиненню
порушення санітарно-гігієнічних і
санітарно-протиепідемічних правил і
норм.

Бездіяльність посадових осіб ГУ
Держсанепідслужби у Харківській
області, що виражені у відмові
здійснення контролю за дотриманням
фізичною особою санітарного
законодавства, є порушенням права на
захист санітарно-епідеміологічного
благополуччя ОСОБА_3

Органами ГУ Держсанепідслужби у
Харківській області не було здійснено
перевірку відповідності санітарного
стану квартири ОСОБА_4 санітарним
нормам та не було вжито заходів щодо
усунення порушень санітарних умов у
житловому приміщенні.

З урахуванням вищевикладених обставин,
суд вважає, що вимоги позивача
правомірні, обґрунтовані і підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Головного управління
Держсанепідслужби у Харківській
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного
управління Держсанепідслужби у
Харківській області виражених
відмовою у здійсненні заходів
державного санітарно -
епідеміологічного нагляду та контролю
за дотриманням вимог санітарного
законодавства ОСОБА_4, що проживає за
адресою АДРЕСА_1

Зобов'язати Головне управління
Держсанепідслужби у Харківській
області здійснити заходи державного
санітарно-епідеміологічного нагляду
та контролю на предмет дотримання
ОСОБА_4, що проживає за адресою АДРЕСА_1
державних санітарно-гігієнічних і
санітарно-протиепідемічних правил і
норм.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) сплачений
судовий збір у розмірі 74.00 грн.,
(сімдесят чотири грн.).

Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний
адміністративний суд через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 02
червня 2014 року.

Суддя
Єгупенко В.В.