Справа № 826/15961/13-а
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Вєкуа
Суддя-доповідач: Бабенко К.А
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Бабенка К.А.,
суддів: Петрика І.Й., Собківа Я.М.,
секретаря Чепурко Н.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вікос ЛТД» на
Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07 листопада 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вікос ЛТД» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання дій протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення форми «Р», -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 листопада 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, Позивачем подано апеляційну
скаргу, в якій він просить рішення суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нове судове рішення, яким його позовні
вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
Постанову суду першої інстанції в
частині скасувати та прийняти в цій
частині нове судове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити з
наступних підстав.

Відповідачем, згідно із пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.
75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Розділу ІІ
Податкового кодексу України, проведено
документальну виїзну позапланову
перевірку Позивача з питань дотримання
законодавства при проведенні
господарських відносин з платниками
податків Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПІКК-Інтернешенл»
(код за ) за період з 01.12.2012
року по 01.01.2013 року та Приватним
підприємством «Вега - Сервіс 2009» (код за
) за період з 01.05.2012 року по
31.05.2012 року та з 01.07.2012 року по 31.07.2012
року, про що складено відповідний Акт
від 05.09.2013 року № 330//26-55-22-07/37449798 (далі -
Акт), копія якого наявна в матеріалах
справи (Т. І, а.с.9-22).

Перевіркою встановлено порушення
Позивачем вимог ст. 185, п.п. 198.3, 198.6 ст.198,
п.п. 201.4, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України, а саме, заниження ним на 408656
грн. суми податку на додану вартість, в
тому числі за: травень 2012 року - 119033 грн.,
липень 2012 року - 101171 грн., грудень 2012
року - 107654 грн. та січень 2013 року - 80798
грн.

На підставі вищезазначених порушень,
Відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення форми «Р» від 16
вересня 2013 року № 7, копія якого
також наявна в матеріалах справи (Т. І,
а.с.8), та яким збільшено на 510820 грн. суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість, в тому числі на 408656
грн. за основним платежем і на 102164 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами).

Відповідно до частини п'ятої ст. 203 та
частин першої, другої ст. 215 Цивільного
кодексу України, правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу; недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Згідно із п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Відповідно до ст. 1, частини першої ст. 3
та частин першої, другої ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від 16
липня 1999 року №996-ХІV, первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення; метою
ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства; підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій; первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи;
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно із Договорами поставки № 23 від 03
травня 2012 року, № 01/11 від 01 листопада 2012
року, копії яких наявні в матеріалах
справи (Т. І, а.с.52-54, 101-102), укладених між
Приватним підприємством «Вега - Сервіс
2009», Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПІКК-Інтернешенл»,
як Постачальниками, та Позивачем, як
Покупцем, Постачальники продають, а
Покупець купує товар, кількість та
асортимент яких узгоджується
Сторонами та зазначаються в рахунках -
фактурах та товарних накладних, що є
невід'ємними частинами даного
Договору. А відповідно до пп.3.2 п.3
Договору, Позивач зобов'язався
прийняти і оплатити товар в порядку та
на умовах, передбачених Договором.

Позивачем на підтвердження реальності
здійснення за зазначеним Договором
господарських операцій надано
первинні документи, а саме, податкові
та видаткові накладні, рахунки -
фактури, виписки по рахунках, копії
яких також наявні в матеріалах справи
(Т.І, а.с. 68-100, 56-67, 105-114, 115-145).

Як зазначено Відповідачем в Акті,
укладені Позивачем з контрагентами -
Приватним підприємством «Вега - Сервіс
2009» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПІКК-Інтернешенл»
правочини не спрямовані на реальне
настання правових наслідків, крім тих,
що пов'язані з їх недійсністю.

Будь-яких доказів, які б спростовували
надані в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції пояснення
представника Позивача та надані
Позивачем докази, що доводять
товарність та реальність
господарських операцій між Позивачем
та зазначеними контрагентами, а також
використання отриманих від них
Позивачем товарів саме в господарській
його діяльності, Відповідачем до суду
не надано.

Державною податковою інспекцією у
Печерському районі м. Києва Державної
податкової служби складено Акт «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПІКК-Інтернешенл»
() щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.08.2012 року по
28.02.2013 року» від 16.04.2013 року № 1380/22.8/37139653,
копія якого наявна в матеріалах справи
(Т. ІІ, а.с. 6-12), в якому зазначено, що за
результатами перевірки встановлено
порушення вимог ч. 5 ст. 203, частин
першої, другої ст. 215, ст. 216 Цивільного
кодексу України в частині недодержання
вимог зазначених статей в момент
вчинення правочинів, які не спрямовані
на реальне настання наслідків, що
обумовлені ними по правочинах,
здійснених Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПІКК-Інтернешенл»
() при придбанні та
продажу товарів (послуг). Товар
(послуги) по вказаних правочинах не був
переданий в порушення ст.ст. 662, 655, 656
Цивільного кодексу України. Крім того,
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування при придбанні та продажу
товарів (послуг) за період з 01.08.2012 року
по 28.02.2013 року, які підпадають під
визначення ст.ст. 138, 185 Податкового
кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з
посиланням Відповідача в Акті на
нікчемність правочинів, укладених між
Позивачем та контрагентом, тому, як
вини та умислу Позивача, спрямованих на
заволодіння державним майном,
порушення публічного порядку не
встановлено, Відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень, не доведено
умислу укладення угод між Позивачем та
контрагентом з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, не надано будь-яких рішень
суду у цивільній чи господарській
справі, вироку суду у кримінальній
справі або іншого належного доказу на
підтвердження «безтоварності»
здійснених Позивачем господарських
операцій або судових рішень про
визнання Договору недійсним, що
збігається з позицією Вищого
адміністративного суду України,
викладеною, зокрема, в його Ухвалі від
05.12.2012 року (код ЄДРСР 27946361).

Більш того, Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 липня 2013 року, залишеною без змін
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 серпня 2013
року, копії яких також наявні в
матеріалах справи (Т.ІІ, а.с. 16-23),
визнано протиправними дії Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м.Києва Державної податкової
служби по проведенню документальної
невиїзної позапланової перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПІКК-Інтернешенл»,
за результатами якої складено Акт від
16.04.2013 року № 1380/22.8/37139653 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПІКК-Інтернешенл»
() щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.08.2012 року по
28.02.2013 року»; зобов'язано державну
податкову інспекцію у Печерському
районі міста Києва Державної
податкової служби вилучити з
інформаційної бази даних «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України», інформацію, внесену
на підставі акта від 16 квітня 2013 року
№1380/22.8/37139653 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«ПІКК-ІНТЕРНЕШНЛ» ()
щодо підтвердження господарських
відносин з платниками податків за
період діяльності з 01.08.2021 року по 28.022013
року.

Згідно із п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу; податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду,
зокрема, у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; не відносяться до податкового
кредиту, зокрема, суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Тобто, обов'язковою умовою
підтвердження реальності здійснення
господарської операції є фактична
наявність у платника податків
первинних документів, фізичних,
технічних та технологічних
можливостей для здійснення
відповідної операції та зв'язку між
фактом придбання товару (послуги) і
подальшою господарською діяльністю.

На виконання господарських
зобов'язань, підтвердження надання
контрагентом послуг оформлено всі
необхідні первинні документи,
укладення Договору спрямовано на
реальне настання правових наслідків,
він відповідає економічному змісту та
чинному законодавству.

Про відсутність факту здійснення
господарської операції можуть
свідчити, зокрема, такі обставини:
всупереч даним податкового обліку
будь-кого з учасників операції
відсутні зміни активів, зобов'язань чи
власного капіталу принаймні в одного
з таких учасників; результати,
відображені у даних податкового обліку
будь-кого з учасників господарської
операції, фактично не настали
внаслідок відсутності відповідних дій
будь-кого з учасників такої операції
(наприклад, відображення отримання
послуг без їх фактичного надання або в
разі їх надання іншою особою, ніж та, що
вказана у даних податкового обліку
чи первинних документах; імітація
купівлі товару в особи, яка ніколи його
не продавала тощо).

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
або податкового кредиту з податку на
додану вартість має бути підтверджено
рух активів у процесі здійснення
господарської операції, при цьому
дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт тощо; фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як - от: наявність
відповідних ліцензій та інших
дозвільних документів, що необхідні
для ведення певного виду господарської
діяльності; встановлено зв'язок між
фактом придбання товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку, що збігається з позицією
Вищого адміністративного суду України,
викладеною, зокрема, в його Листі від
02.06.2011 року № 742/11/13-11. Відповідачем до
судів першої та апеляційної інстанцій
будь-яких доказів на підтвердження
зазначеного та/або відповідних судових
рішень щодо визнання договорів,
укладених між Позивачем та його
контрагентами, недійсними не надано, в
зв'язку з чим, не доведено
безтоварності здійснених Позивачем
господарських операцій, тому, колегія
суддів дійшла висновку про визнання
оскарженого Позивачем податкового
повідомлення-рішення Відповідача
протиправним та його скасування.

Згідно із частиною другою ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, вимоги якої
Відповідачем не виконано.

Відповідно до частини другою ст. 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд може вийти за межі
позовних вимог тільки в разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Однією з позовних вимог є скасування
податкового повідомлення - рішення, а
відповідно до п. 1 частини другої ст. 162
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову, зокрема, про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень чи окремих його
положень і його скасування, тобто,
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень є наслідком визнання його
протиправним, в зв'язку з чим, колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність виходу для повного
захисту інтересів Позивача за межі
позовних вимог в цій частині
адміністративного позову та визнання
протиправним і скасування оскарженого
податкового повідомлення-рішення
Відповідача.

Відповідно до частини першої ст. 195
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з частиною четвертою ст.193
Кодексу адміністративного судочинства
України, особа, яка подала апеляційну
скаргу, має право протягом усього часу
розгляду справи відмовитися від неї
повністю або частково. питання про
прийняття відмови від апеляційної
скарги і закриття в зв'язку з цим
апеляційного провадження вирішується
судом апеляційної інстанції, що
розглядає справу, в судовому засіданні
за участі сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

У зв'язку з тим, що Позивач відмовився
від апеляційної скарги в частині
оскарження судового рішення суду
першої інстанції щодо визнання
протиправними дій Відповідача
стосовно проведення ним
документальної виїзної позапланової
перевірки та складання Акта №
330//26-55-22-07/37449798 від 05.09.2013 року, колегія
суддів в цій частині приймає відмову
від апеляційної скарги та закриває
апеляційне провадження.

Згідно із ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
скасовує постанову суду першої
інстанції та приймає нове рішення, якщо
встановить порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи в
частині, тому апеляційна скарга
задовольняється частково, Постанова
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 07 листопада 2013 року в
частині скасовується, з ухваленням
нової Постанови, якою адміністративний
позов задовольняється.

Згідно з частиною третьою ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

В зв'язку з відмовою Позивача від
апеляційної скарги в частині
оскарження судового рішення суду
першої інстанції щодо вимоги
немайнового характеру, та тим, що судом
апеляційної інстанції судове рішення
суду першої інстанції в цій частині не
переглядалось, судовий збір в сумі 109,62
грн. (73,08 грн. - за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову + 36,54 грн. - за
подання апеляційної скарги на
Постанову суду першої інстанції)
поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 11, 94, 162, 193, 196, 198, 202, 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Прийняти відмову від апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вікос ЛТД» в частині
оскарження Постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 листопада 2013 року щодо відмови в
задоволенні адміністративного позову
стосовно визнання протиправними дій
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві щодо
проведення документальної виїзної
позапланової перевірки Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вікос
ЛТД» та складання Акта № 330//26-55-22-07/37449798
від 05.09.2013 року.

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вікос
ЛТД» задовольнити частково, Постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 07 листопада 2013 року в
частині відмови в задоволенні
адміністративного позову щодо
скасування податкового
повідомлення-рішення форми «Р»
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 16
вересня 2013 року № 7 скасувати,
ухвалити в цій частині нову Постанову,
якою адміністративний позов
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві від 16
вересня 2013 року №7.

Присудити з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вікос ЛТД» () здійснені ним
документально підтверджені (квитанції:
№ 5464з5 від 26.09.2013 року, № 5463з19 від 21.11.2013
року, №5462з7 від 21.01.2014 року) судові
витрати в частині, а саме, в сумі 4478 грн.
38 коп.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Постанову складено у повному обсязі
19.05.2014 року.

Головуючий суддя

Бабенко К.А.

Судді:

Петрик І.Й.

Собків Я.М.

Головуючий суддя

Бабенко К.А

Судді:

Петрик І.Й.

Собків Я.М.