Справа № 2а-11426/11
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 травня 2014 року Справа № 141396/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління соціальної політики
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради Тернопільської області на
постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 14.07.2011 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
соціальної політики виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
Тернопільської області про
нарахування та виплату недоотриманих
сум щорічної допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В :

17 травня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до управління
соціальної політики виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
Тернопільської області про
нарахування та виплату недоотриманих
сум щорічної допомоги на оздоровлення.

Позивач посилався на те, що він є
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 2 категорії. В порушення вимог
ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка передбачає виплату
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, дана допомога йому виплачувалася
не у повному розмірі. Просив
зобов'язати відповідача нарахувати та
виплатити йому допомогу на
оздоровлення за 2009-2011 роки.

Ухвалою судді Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 19.05.2011 року
адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління соціальної політики
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради Тернопільської області
про нарахування та виплату
недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення за період з 1.01.2009 року по
16.11.2010 року залишено без розгляду.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 14.07.2011 року, яка прийнята в
порядку скороченого провадження, позов
задоволено частково.

Зобов'язано Шевченківський відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради провести донарахування та
виплату ОСОБА_1 недоотриману суму
одноразової грошової допомоги на
оздоровлення за 2010 рік відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постанову суду першої інстанції
оскаржив відповідач. Вважає, що
постанова є безпідставною і
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального і процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених в апеляційній скарзі.

Апелянт звертає увагу на те, що
стягнення коштів з відділу соціального
захисту є неможливим, оскільки
застосування пільг, компенсацій та
гарантій для певних категорій
громадян, у тому числі виплата допомоги
на оздоровлення потребує фінансування
за рахунок коштів Державного бюджету
України, його обсяги не можуть
визначатися будь-яким іншим Законом,
крім Закону про Державний бюджет
України. Спірна допомога була отримана
позивачем в розмірі встановленому
постановою КМУ від 12.07.2005 року №562.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується
відповідним посвідченням (а.с.8).

Встановлено, що в 2010 та 2011 роках позивач
ОСОБА_1 отримав по 100 грн. одноразової
допомоги на оздоровлення відповідно.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач як учасник ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії
має право на отримання допомоги на
оздоровлення в розмірі встановленому
ст. 48 «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», тому
відповідач зобов'заний виплатити
позивачу оспорювану допомогу в
відповідних розмірах, однак лише за 2010
рік.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
частково з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 48 «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції зі змінами
відповідно до Рішення Конституційного
суду України від 09.07.2007 року N 6-рп/2007)
щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Згідно п. 28 Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року № 107-6 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» викладено
у такій редакції: «Одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Проте, рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. зміни, внесені
підпунктом 11 пункту 28 розділу 2 Закону
України від 28.12.2007р. визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Оскільки зміни, внесені підпунктом 11
пункту 28 розділу 2 Закону України від
28.12.2007р. визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) то відповідно до
цього діє редакція Закону, яка діяла до
внесення змін до нього, а саме редакція
від 09.07.2007 року відповідно до якої
щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС - п'ять
мінімальних заробітних плат.

Всупереч вимог даної статті відповідач
щорічну допомогу на оздоровлення
виплачував в розмірах встановлених
постановою КМУ від 12.07.2005 року №562, яка
істотно зменшує розмір даної допомоги.

Ч. 1 та ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено,
що адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Позивач пропустив строк звернення до
суду, оскільки звернувся з позовом
тільки в травні 2011 року.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1 про
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення лише за 2011
рік.

Позовні вимоги щодо виплати допомоги
на оздоровлення за 2010 рік слід залишити
без розгляду.

Посилання відповідача на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розмірів щорічної
грошової допомоги на оздоровлення як
на причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

З огляду на наведене, колегія суддів
приходить до висновку про
неправомірність постанови суду першої
інстанції щодо невірного застосування
до спірних правовідносин строку
звернення до суду, тому оскаржувану
постанову належить скасувати та
прийняти нову постанову про часткове
задоволення позовних вимог з наведених
вище підстав.

Керуючись ст.ст. 195, 197 ч.1, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління
соціальної політики виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
Тернопільської області задовольнити
частково.

Постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 14.07.2011 року по справі
№2а-11426/11 скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії управління
соціальної політики виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
Тернопільської області в частині
відмови ОСОБА_1 в здійсненні
перерахунку та виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення за 2011 рік.

Зобов'язати управління соціальної
політики виконавчого комітету
Тернопільської міської ради
Тернопільської області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
щорічну допомогу на оздоровлення за 2011
рік відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат, з
урахуванням виплачених сум.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління соціальної політики
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради Тернопільської області
про нарахування та виплату
недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік залишити без
розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачука

Д.М. Старунський