Справа № 2-а-4183/11/2070
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року
м. Київ К/9991/77473/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Лосєва А.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15 червня
2011 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня
2011 року

у справі № 2-а-4183/11/2070

за позовом Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова

до Приватного підприємства
«Будівельна компанія «Устар»

про надання дозволу на проведення
позапланової перевірки, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Дзержинському районі м. Харкова (далі -
ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова;
позивач) звернулась до суду з позовом
до Приватного підприємства
«Будівельна компанія «Устар» (далі - ПП
«БК «Устар»; відповідач), в якому, з
урахуванням уточнення позовних вимог,
просила призначити позапланову
перевірку відповідача за період з 01
липня 2007 року по 30 вересня 2008
року.

Позов мотивовано ненаданням ПП «БК
«Устар» документів для проведення
перевірки.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 15 червня
2011 року, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року, в задоволенні адміністративного
позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями у справі, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, з підстав порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2011
року, ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 11
Закону України від 04 грудня 1990 року
№ 509-XII «Про державну податкову
службу в Україні» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Закон № 509-XII) органи державної
податкової служби у випадках, в межах
компетенції та у порядку, встановлених
законами України, мають право
здійснювати планові та позапланові
виїзні перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування і
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів), додержання валютного
законодавства фізичними особами, які
мають статус суб'єктів підприємницької
діяльності чи не мають такого статусу,
на яких згідно із законами України
покладено обов'язок утримувати та/або
сплачувати податки і збори (обов'язкові
платежі).

Підстави та порядок проведення
органами державної податкової служби
позапланових виїзних перевірок
визначено частиною 6 статті 11-1 Закону №
509-XII.

Відповідно до частин 7, 8 статті 11-1
Закону № 509-XII позаплановими
перевірками вважаються також
перевірки в межах повноважень
податкових органів, визначених
законами України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», а в інших випадках - за
рішенням суду.

Позапланова виїзна перевірка
здійснюється на підставі виникнення
обставин, викладених у цій статті, за
рішенням керівника податкового органу,
яке оформляється наказом.

Системний аналіз вказаних норм Закону
№ 509-XII дає підстави для висновку про те,
що податковий орган мав право
звернутись з адміністративним позовом
про надання дозволу на проведення
позапланової перевірки лише з підстав,
які не визначені в частині 6 статті 11-1
Закону № 509-XII.

Водночас підставою для проведення
позапланової перевірки відповідача
податковим органом в розглядуваній
ситуації фактично визначено пункт 1
частини 6 статті 11-1 Закону № 509-XII, тобто
коли за наслідками перевірок інших
платників податків виявлено факти, які
свідчать про порушення платником
податків законів України про
оподаткування, валютного
законодавства, якщо платник податків
не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом
десяти робочих днів з дня отримання
запиту.

Відтак проведення позапланової
перевірки ПП «БК «Устар» мало
здійснюватись саме на підставі наказу
керівника податкового органу.

При цьому з метою реалізації
встановленої пунктом 1 частини 1 статті
11 Закону № 509-XII компетенції, у разі якщо
особи, стосовно яких здійснювався
контроль, перешкоджали в реалізації
вказаної компетенції, у органів
державної податкової служби були
наявні важелі впливу, зокрема
передбачені Законом України від 21
грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) та іншими законами.

Крім того, відмовляючи в
задоволенні адміністративного позову,
суди обґрунтовано звернули увагу те, що
Законом України від 02 грудня 2010 року
№ 2756-VI «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України у
зв'язку з прийняттям Податкового
кодексу України», який набрав чинності
з дня набрання чинності Податковим
кодексом України (далі - ПК України),
тобто з 01 січня 2011 року,
статтю 11-1 Закону № 509-XII виключено, а
положеннями ПК України (чинного на час
розгляду судом першої інстанції справи
та прийняття оскаржуваного судового
рішення) не передбачено можливості
звернення контролюючого органу до суду
з адміністративним позовом про надання
дозволу на проведення перевірки
платника податків.

За наведених обставин та з
урахуванням викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 15
червня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 25 жовтня 2011 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова відхилити, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 25 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Лосєв А.М.