Справа № 822/343/14
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/343/14
Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.
Суддя-доповідач: Курко О. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Сторчака В. Ю.

при секретарі: Лозінській Н.В.

за участю представників сторін:

представника позивача: Долобанько Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
державного підприємства "Новатор" на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 19 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом державного підприємства
"Новатор" до Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення , -

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство "Новатор" (далі -
Позивач) звернулось до Хмельницького
окружного адміністративного суду з
позовом до Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
(далі - Відповідач) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
000005/22-01-22-04 від 22.01.2014 року.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 19 березня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги. В апеляційній скарзі
апелянт посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування всіх обставин справи що
призвело до неправильного її
вирішення.

Представник Відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи, що підтверджується матеріалами
справи.

Враховуючи те, що явка Відповідача не
визнавалась судом апеляційної
інстанції обов'язковою, а неявка, у
відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України,
не перешкоджає судовому розгляду
справи, суд апеляційної інстанції
ухвалив здійснювати розгляд за
відсутності представника Відповідача.

Представник Позивача в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Позивача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

З пояснень представника Позивача
встановлено, що Головним управлінням
Міндоходів у Хмельницькій області
проведено документальну планову
виїзну перевірку державного
підприємства "Новатор" з питань
дотримання вимог законодавства
України з питань державної митної
справи за період з 01.04.2012 року по 31.12.2012
року, за результатами якої складений
акт 00010/3/22-01-22-04/ від 27.12.2013 року.

На підставі акту перевірки Головним
управлінням Міндоходів у Хмельницькій
області прийняте податкове
повідомлення - рішення № 000005/22-01-22-04 від
22.01.2014 року, яким Позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на 5 876 грн. 79 коп. та
застосовані штрафні санкції в розмірі 2
938 грн. 40 коп.

Судом встановлено, що Позивач ввіз на
територію України товари (продукцію)
на підставі митної декларації №
/2012/005270 від 23.04.2012 року ( договір
RU/73030523/00081 від 06.03.2012 року з ЗАО
"Благовест- Істра") та митної
декларації № 400050000/2012/005364 від 24.04.2012
року (договір №155 від 13.03.0212 року з ТОВ
Науково - виробниче підприємство
"Симплекс").

На підтвердження транспортних витрат
підприємством на момент митного
оформлення були надані калькуляції
товарно-транспортних витрат від 23.04.2012
року по маршруту Хмельницький - Істра -
границя України на суму 13752,00 рос. руб.
та від 23.04.2012 року по маршруту
Хмельницький-Нижній Новгород - границя
України на суму 17580,00 рос. руб. Разом
сума транспортних витрат за вказаними
митними деклараціями у перерахунку
склала 8482 грн. 12 коп.

Так, при порівнянні числових
показників за калькуляціями та
розрахунками, судом першої інстанції
встановлена їх невідповідність та
неузгодженість. Відповідно до
калькуляції товарно-транспортних
витрат за напрямком Нижній Новгород,
витрати підприємства на відрядження
склали 1300 руб., у той час як відповідно
до розрахунку ( добові, проживання,
стоянка) - 5470 руб. Так само, відповідно
до калькуляції товарно-транспортних
витрат за напрямком Істра, витрати
підприємства на відрядження склали 4320
руб., у той час як відповідно до
розрахунку ( добові, проживання,
стоянка) - 5510 руб.

Також встановлено, що Позивач ввіз на
територію України товари (продукцію)
на підставі митної декларації №
'2012/009221 від 26.06.2012 року (договір
№6115 від 4.04.2012 року з ТзОВ
Петроградський сталепрокатний завод,
м. Санкт - Петербург).

На підтвердження транспортних витрат
Позивачем до митного оформлення товару
було надано калькуляцію
товарно-транспортних витрат від 06.06.2012
року на суму 9210,00 руб. (2219 грн. 24 коп.).

При порівнянні числових показників за
калькуляціями та розрахунками, судом
першої інстанції встановлена їх
невідповідність та неузгодженість.
Так, відповідно до калькуляції
товарно-транспортних витрат за
напрямком Санкт-Петербург, витрати
підприємства на відрядження склали 2100
руб., у той час як відповідно до
розрахунку ( добові, проживання,
стоянка) - 3400 руб.

Крім того, Позивач ввіз на територію
України товари (продукцію) на підставі
митної декларації №400050000/2012/005784 від
03.05.2012 року ( договір №30201/158 від 21.02.2012
року з ВАТ "Завод Мікропровод", м.
Подольськ РФ).

На підтвердження транспортних витрат
Позивачем до митного оформлення товару
було надано калькуляцію
товарно-транспортних витрат від 03.05.2012
року на суму 14388 руб. ( 3915 грн.12 коп.).

При порівнянні числових показників за
калькуляціями та розрахунками, судом
першої інстанції встановлена їх
невідповідність та неузгодженість.
Так, відповідно до калькуляції
товарно-транспортних витрат за
напрямком Подольськ, витрати
підприємства на відрядження склали 3528
руб., у той час як відповідно до
розрахунку ( добові, проживання,
стоянка) - 4698 руб.

Також колегією суддів встановлено, що
Позивач ввіз на територію України
товари (продукцію) на підставі митної
декларації №400050000/2012/014962 від 28.09.2012
року ( договір №Н-37-МС від 27.06.2012 року з
ВАТ "Русал Фольга")

На підтвердження транспортних витрат
Позивачем до митного оформлення товару
було надано калькуляцію
товарно-транспортних витрат від 29.08.2012
року на суму 40756 руб. ( 10 442 грн. 91 коп.).

При порівнянні числових показників за
калькуляціями та розрахунками, судом
першої інстанції встановлена їх
невідповідність та неузгодженість.
Так, відповідно до калькуляції
товарно-транспортних витрат за
напрямком Михайлівськ, витрати
підприємства на відрядження склали 7900
руб., у той час як відповідно до
розрахунку ( добові, проживання,
стоянка) - 11370 руб.

На підставі митної декларації №
400050000/2012/004392 від 09.04.2012 року (договір
№456П від 17.01.2012 року з ТОВ "Полікор
плюс") Позивач ввіз на територію
України товари (продукцію).

На підтвердження транспортних витрат
Позивачем до митного оформлення товару
було надано калькуляцію транспортних
витрат від 09.04.2012 року на суму 4624,20 руб.
( 1253 грн. 71 коп.).

При порівнянні числових показників за
калькуляціями та розрахунками, судом
першої інстанції встановлена їх
невідповідність та неузгодженість. Зі
змісту розрахунку встановлено, що
підприємством задекларовано частково
вартість проїзду, та не враховані
вартість проживання працівника у
готелі, добові, витрати за провезення
багажу та інші витрати, зазначені у
звіті.

На підставі митної декларації №
400050000/2012/005880 від 04.05.2012 року (договір
№002013/5/109 юр. від 16.02.2012 року з ВАТ
"Конструкторське бюро "Дисплей")
Позивач ввіз на територію України
товари (продукцію).

На підтвердження транспортних витрат
Позивачем до митного оформлення товару
було надано калькуляцію транспортних
витрат від 03.05.2012 року на суму 615,55 грн.

При порівнянні числових показників за
калькуляціями та розрахунками, судом
першої інстанції встановлена їх
невідповідність та неузгодженість.

Зі змісту розрахунку вбачається, що
підприємством задекларовано частково
вартість проїзду, та не враховані
вартість проживання працівника у
готелі, добові, зазначені у звіті.

Колегією суддів встановлено, що
Позивач ввіз на територію України
товари (продукцію) на підставі митної
декларації № 400050000/2012/014486 від 21.09.2012
року (договір №65У від 28.02.2012 року з ОАО
"ОКБ КП")

На підтвердження транспортних витрат
Позивачем до митного оформлення товару
було надано довідку про транспортні
витрати від 21.09.2012 року на суму 3586,93 грн.

Згідно наданих наданим податковим
органом розрахунків, звітів про
відрядження та інших первинних
документів різниця між сплаченими
митними платежами та тими, які
нараховані податковим органом,
складає 61, 08 грн.

Також встановлено, що Позивач ввіз на
територію України товари (продукцію)
на підставі митної декларації №
400050000/2012/007818 від 06.06.2012 року (договір №65У
від 28.02.2012 року з ОАО "ОКБ КП")

На підтвердження транспортних витрат
Позивачем до митного оформлення товару
було надано калькуляцію транспортних
витрат від 05.06.2012 року на суму 3628,10 руб.

Згідно наданих наданим податковим
органом розрахунків, звітів про
відрядження та інших первинних
документів різниця між сплаченими
митними платежами та тими, які
нараховані податковим органом, складає
372,51 грн.

При порівнянні числових показників за
калькуляціями та розрахунками, судом
першої інстанції встановлена їх
невідповідність та неузгодженість. Зі
змісту розрахунку встановлено, що
підприємством задекларовано частину
вартості проїзду та не враховані
добові, витрати за провезення багажу та
інші витрати, зазначені у звіті.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції щодо вирішення спору
по суті обґрунтованими, з огляду на
наступні положення законодавства.

Статею 58 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за товари.
Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця

Згідно з ч. 10 статті 58 МК України при
визначенні митної вартості до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
зокрема, такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, як витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України;
витрати на навантаження, вивантаження
та обробку оцінюваних товарів,
пов'язані з їх транспортуванням до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України.

Пункт 2 частини 11 цієї ж статті
передбачає, що до митної вартості не
включаються витрати на
транспортування після ввезення товару
за умови виділення їх з ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за оцінювані товари, що документально
підтверджені та які піддаються
обчисленню.

Відповідно до п. 6 ч. 2 статті 53 МК
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є у тому числі
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що Позивачем протиправно не
включено до митної вартості товару, що
ввозився, більшу частину витрат,
пов'язаних з транспортуванням товару
до місця ввезення на митну територію
України. Оскільки витрати на придбання
паливно-мастильних матеріалів, добові,
витрати на проживання у готелі, на
автостоянку, авто ремонт є витратами,
пов'язаними з транспортуванням товару
та повинні враховуватись при
визначенні митної вартості товару,
відповідно до вимог Митного кодексу
України

З обставини справи колегією суддів
встановлено, що податковим органом під
час перевірки визначено вартість усіх
витрат, пов'язаних з транспортуванням
товару, на підставі наданих
підприємством первинних документів.

Крім того, в ході апеляційного розгляду
справи, представником Позивача не
спростовано виявлені судом першої
інстанції та підтверджені матеріалами
справи наявні розбіжності наданих
Позивачем розрахунків зі змістом
калькуляцій та довідок про вартість
товарно-транспортних витрат, які
пред'являлись під час митного
оформлення.

З урахуванням наведених правових
положень та встановлених обставин
даної справи колегія суддів вважає, що
доводи, викладені Позивачем в
апеляційній скарзі, є
необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються зібраними по справі
доказами і не відповідають вимогам
закону, що регулює спірні
правовідносини. За таких обставин
колегія суддів не знаходить законних
підстав для повного чи часткового
задоволення вимог апеляційної скарги.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції було
повно та всебічно з'ясовано обставини,
що входять до предмета доказування та
мають значення для справи, надано їм
належну правову оцінку та винесено
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
що дає всі підстави для залишення його
без змін.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державного
підприємства "Новатор", - залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 19
березня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
02 червня 2014 року .

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Білоус О.В.

Сторчак В. Ю.