Справа № 872/12520/13
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2014 рокусправа № 808/1134/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко
О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.

представника позивача :
Коновалова Віктора Миколайовича

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Комунального підприємства "Управління
капітального будівництва" м. Запоріжжя

на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 13
червня 2013 р.

у справі за позовом Комунального
підприємства "Управління капітального
будівництва" м. Запоріжжя до Державної
фінансової інспекції в Запорізькій
області про скасування вимоги -

ВСТАНОВИВ:

Представник Комунального
підприємства "Управління капітального
будівництва" м. Запоріжжя звернувся
31.01.2013 року до Запорізького окружного
адміністративного суду з позовом про
визнання протиправним та скасування
п.17 вимоги Державної фінансової
інспекції в Запорізькій від 29.08.2012р.
№08-06/14-14/8296 щодо усунення порушень
фінансової дисципліни.

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від 13
червня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено. Свою позицію суд першої
інстанції обґрунтував тим, що
відповідно до статуту позивача
основними напрямками предмету
діяльності є інжинірингові та
консалтингові послуги, спрямовані на
планомірну реалізацію генеральних
планів комплексного економічного та
соціального розвитку міста, проектів
розміщення будівництва та проектів
детального планування міських районів,
що підлягають забудові; виконання
послуг з організації здійснення
комплексної забудови житлових районів,
громадо центрів, мікрорайонів з метою
поліпшення обслуговування населення.
Надання висновків, дозволів умовами
Статуту не передбачено та не віднесено
до видів господарської діяльності.

З даним рішенням не погодився
представник позивача. В апеляційній
скарзі просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позов.
Посилається на те, що надані послуги є
господарською операцією. Згідно з
статутом підприємства, органом
управління підприємством є
департамент економічного розвитку
Запорізької міської ради, а не
Держфінінспекція. Дії відповідача при
проведенні ревізії в частині
здійснення контролю за сплатою до
державного бюджету доходів, отриманих
позивачем від надання
адміністративних послуг в період з
01.11.2011 року є не правомірними. Плата за
надання адміністративних послуг є
загальнодержавним платежем, який не
зазначено в переліку
загальнодержавних податків та зборів,
визначеному в ст.. 9 ПК України. В
спірних правовідносинах, позивач
виступає надавачом послуг, при цьому ці
послуги не є адміністративними.
Відповідач, всупереч вимог п. 35 Порядку
проведена інспектування, включив до
акту ревізії порушення, контроль за
дотриманням якого не віднесено до
компетенції Держфінінспекції.
Водночас підпунктом 1 пункту 4
Положення про Держфінінспекцію
передбачено, що Держфінінспекція
відповідно до покладених на неї
завдань, здійснює державний фінансовий
контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших
фінансових активів, правильністю
визначення потреби в бюджетних коштах
та взяттям зобов'язань, ефективним
використанням коштів і майна, станом і
достовірністю бухгалтерського обліку
і фінансової звітності у міністерствах
та інших органах виконавчої влади,
державних фондах, фондах
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, бюджетних
установах і суб'єктах господарювання
державного сектору економіки, а також
на підприємствах, в установах та
організаціях, які отримують
(отримували в період, що перевірявся)
кошти з бюджетів усіх рівнів, державних
фондів та фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування
або використовують (використовували у
періоді, що перевіряється) державне чи
комунальне майно, за дотриманням
законодавства на всіх стадіях
бюджетного процесу щодо державного і
місцевого бюджетів. Натомість, кошти,
отримані за послуги, державними не
являються, а тому не можуть бути
об'єктом перевірки органу державного
фінансового контролю.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник фінансової інспекції
зазначив, що вважає рішення суду першої
інстанції законним та обґрунтованим,
тому скасуванню не підлягає. Просить
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення -
без змін. Посилається на те, що надання
висновків, дозволів умовами Статуту
позивача не передбачено та не
віднесено до видів господарської
діяльності. Крім того, земля, надана
міською радою у користування позивачу
як замовнику будівництва на території
міста надана у рахунок бюджетних
коштів, а не для отримання з цієї землі
доходів від фінансово-господарської
діяльності, які не передбачені
статутом позивача.

В судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу підтримав,
надав пояснення аналогічні викладеним
в апеляційній скарзі (викладено вище).

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем проведено планову
ревізію фінансово-господарської
діяльності позивача за період з 01.01.2011
року по 01.04.2012 року. за результатами
ревізії Держфінінспекцією пред'явлена
вимога від 29.08.2012р. №08-06/14-14/8296 щодо
усунення порушень фінансової
дисципліни. Пунктом 17 вказаної вимоги,
зазначено, що «в ході ревізії
встановлено, що в 2011 році Комунальним
підприємством "Управління
капітального будівництва" отримано
плату за видачу висновків (дозволів) на
відведення земельних ділянок на
загальну суму 10882,03грн., які зараховані
на поточний рахунок підприємства та
використані на покриття витрат
фінансово-господарської діяльності,
тоді як відповідно до п. 1 Тимчасового
порядку надання платних
адміністративних послуг,
затвердженого постановою КМУ від
17.07.2009року №737 (в редакції постанови КМУ
від 11.10.2010 року №915), діяльність по
видачі вказаних висновків (дозволів) є
адміністративною послугою, внаслідок
надання якої, заінтересованим фізичним
та юридичним особам надано або
підтверджено певний юридичний статус
та/або факт. З урахуванням викладеного
Комунальне підприємство "Управління
капітального будівництва" в порушення
п. 32 ст. 4 ЗУ «Про державний бюджет
України на 2011 рік» від 23.12.2010 року № 2857,
пп. 5 п.2 постанови КМУ від 17.07.2009року №737
« Про заходи щодо упорядкування
адміністративних послуг» (в редакції
постанови КМУ від 11.10.2010 року №915) у 2011
році стягнуто плату за адміністративні
послуги, яка не перерахована до
державного бюджету на загальну суму
10882,03грн.».

Колегією суддів апеляційної
інстанції встановлено, що судом першої
інстанції правильно застосовано до
даних правовідносин норми ЗУ «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» («Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні») від 26.01.1993 № 2939, в редакції, що
діяв на момент виникнення спірних
правовідносин, норми Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами (Порядок
проведення інспектування державної
контрольно-ревізійною службою),
затвердженого постановою КМУ від 20.04.2006
року № 550; норми Тимчасового порядку
надання платних адміністративних
послуг, затвердженого постановою КМУ
від 17.07.2009року №737 (в редакції постанови
КМУ від 11.10.2010 року №915).

Правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачене законодавством (ч.1 ст. 19
Конституції України).

Ревізія підприємства розпочата з
21.05.2012. зупинена 27.06.2012 для проведення
зустрічних звірок, поновлена 10.08.2012,
завершена 14.08.2012 року (а.с. 6), складено
акт ревізії від 14.08.2012 року (а.с.6).

На час здійснення ревізії Закон
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» від 26.01.1993 № 2939 мав назву «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні» (Назва Закону в редакції
Закону N 5463-VI від 16.10.2012).

Порядок проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою КМУ від 20.04.2006
року № 550 мав назву «Порядок проведення
інспектування державної
контрольно-ревізійною службою» (Назва
Постанови із змінами, внесеними згідно
з Постановою КМ N 968 від 07.09.2011)

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні», в редакції що діяв на час
здійснення ревізії, головним завданням
державної контрольно-ревізійної
служби є здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
який реалізується через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування (що здійснюється в формі
ревізії та полягає у документальній і
фактичній перевірці повного комплексу
або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
контрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлена винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб).

В даному випадку було проведено
перевірку позивача шляхом
інспектування.

Згідно п. 7 ст. 10 зазначеного закону,
органам державної
контрольно-ревізійної служби надано
право пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

В силу п. 10 ст. 10 цього ж закону, органу
державної контрольно-ревізійної
служби надано право звертатися до суду
в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, (дана норма
кореспондується з ч. 2,3 п. 50 Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, затвердженого
постановою КМУ від 20.04.2006 року № 550).

Постановою КМУ від 20.04.2006 року № 550,
затверджений Порядок проведення
інспектування державною фінансовою
інспекцією (контрольно-ревізійною
службою), згідно якого (п. 4) органи
державного фінансового контролю
проводять планові та позапланові
ревізії. За результатами проведеної
ревізії (п. 50), органи державного
фінансового контролю вживають заходів
для забезпечення: притягнення до
адміністративної, дисциплінарної та
матеріальної відповідальності винних
у допущені порушень працівників
об'єктів контролю; звернення до суду в
інтересах держави щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також
стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 15
вищевказаного закону, законні вимоги
службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що ревізуються.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач надав послуги щодо надання
висновків відносно відведення
земельних ділянок під нерухоме майно,
про що свідчать наявні в матеріалах
справи копії умов вилучення земельних
ділянок, рахунки-фактури та виписки з
банку з відповідним цільовим
призначенням платежу.

Натомість, надання таких послуг,
підпадають під поняття
адміністративних в розумінні п. 1
Тимчасового порядку надання платних
адміністративних послуг (№737), оскільки
здійснювалися з метою забезпечення
умов реалізації фізичними чи
юридичними особами своїх суб'єктивних
прав. Адміністративна послуга - це
послуга, яка є результатом здійснення
суб'єктом повноважень щодо прийняття
згідно з нормативно-правовими актами
на звернення фізичної або юридичної
особи адміністративного акта,
спрямованого на реалізацію та захист
її прав і законних інтересів та /або на
виконання особою визначених законом
обов'язків (отримання дозволу
(ліцензії), сертифіката, посвідчення та
інших документів, реєстрація тощо).

На думку колегії суддів
апеляційної інстанції, суд першої
інстанції, проаналізувавши пп. 5 п. 2
Тимчасового порядку надання платних
адміністративних послуг,
затвердженого постановою КМУ від
17.07.2009року №737 «Про заходи щодо
упорядкування адміністративних
послуг» (в редакції постанови КМУ від
11.10.2010 року №915), яким Міністерствам,
іншим центральним органам виконавчої
влади… передбачено вжити заходів до
припинення з 01.01.2010 року надання
адміністративних послуг
підприємствами, установами,
організаціями, що не мають статусу
бюджетних установ, якщо інше не
передбачено законодавчими актами або
міжнародними договорами, прийшов до
правильного висновку, що позивач в
даному випадку не являється бюджетною
установою, йому органи виконавчої
влади не делегували такі повноважена,
тому з 1січня 2010 року позивач не був
вправі надавати адміністративні
послуги.

Колегія суддів апеляційної інстанції
підтримує висновок суду першої
інстанції, що надання висновків,
дозволів умовами Статуту позивача не
передбачено та не віднесено до
господарської діяльності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції не допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, повно та
всебічно дослідив матеріали та
обставини справи, правильно встановив
характер спірних правовідносин і для
їх вирішення правильно застосував
норми матеріального права, тому
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а рішення суду першої
інстанції слід залишити без змін.

Керуючись п.1 статті 198, статтями
200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Управління капітального
будівництва" м. Запоріжжя - залишити
без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 13 червня 2013
р. у справі за позовом Комунального
підприємства "Управління капітального
будівництва" м. Запоріжжя до Державної
фінансової інспекції в Запорізькій
області про скасування вимоги -
залишити без змін

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна