Справа № 2а-1670/6245/12
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року м. Київ
К/800/8453/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.

Винокурова К.С.

Кочана В.М.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Полтавської міської ради,
Полтавської обласної ради, Управління
державної казначейської служби
України у м.Полтаві, Державної
податкової інспекції у м.Полтаві за
участю третьої особи - Апеляційного
суду Полтавської області про стягнення
утриманого податку з грошового
утримання, касаційне провадження в
якій відкрито за касаційною скаргою
Полтавської міської ради на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15 січня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у м.Полтаві Полтавської
області, в якому просила суд (з
урахуванням заяви від 18.10.2012р. про
відкликання частини позовних вимог)
стягнути на її користь з місцевого
бюджету м.Полтави 11627,31 грн. утриманого
податку з грошового утримання.

Мотивуючи позовні вимоги, ОСОБА_4,
зокрема, зазначала, що бухгалтерією
Апеляційного суду Полтавської області
суддям, які продовжують працювати, було
здійснено перерахунок податку з
доходів фізичних осіб, який
утримувався з щомісячного грошового
утримання суддів, однак, звернувшись до
Державної податкової інспекції у
м.Полтаві Полтавської області з
питання повернення її утриманого
податку з доходів фізичних осіб із сум
щомісячного грошового утримання
суддів, позивачка отримала
безпідставну, на її думку, відмову.

Ухвалами Полтавського окружного
адміністративного суду від 02.10.2012р. та
від 11.10.2012р. було залучено до участі у
справі відповідно як третю особу
Апеляційний суд Полтавської області та
як відповідачів - Управління Державної
казначейської служби у м.Полтаві
Полтавської області, Полтавську міську
раду, Полтавську обласну раду
Полтавської області.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 січня 2013
року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
Полтавська міська рада звернулась до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
просила рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати.

Відповідач (Управління державної
казначейської служби України у
м.Полтаві) в письмових запереченнях на
касаційну скаргу зазначив, що у
вирішенні даної справи покладається на
розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Апеляційний суд
Полтавської області 09 квітня 2012 року
звернувся із заявою №02-05/248 до
Державної податкової інспекції у
м.Полтаві Полтавської області про
повернення утриманого у 2011 році
податку з доходів фізичних осіб з
щомісячного грошового утримання
суддів й в переліку таких осіб
значиться і ОСОБА_4.

Однак, Державна податкова інспекція у
м.Полтаві Полтавської області
відмовила у поверненні коштів,
посилаючись на те, що на органи
державної податкової служби не
покладено обов'язок з повернення сум
надміру сплаченого податку, що
унеможливлює задоволення вимог.

Наказом Апеляційного суду Полтавської
області від 19 квітня 2012 року №03-03/14
відповідно до Постанови Верховної Ради
України від 12 квітня 2012 року №4637-УІ "Про
звільнення суддів" ОСОБА_4 звільнено з
посади судді Апеляційного суду
Полтавської області у зв'язку з виходом
у відставку.

Згідно з довідкою Апеляційного суду
Полтавської області від 16 липня 2012 року
№02-05/299 за період з 01 січня 2011 року по 31
грудня 2011 року (тобто під час
перебування на посаді судді) позивачці
нараховано щомісячне грошове
утримання в сумі 74759,54 грн., з якої 11627,31
грн. утримано як податок з доходів
фізичних осіб та перераховано вказану
суму в ДПІ у м.Полтаві на рахунок
№0002.

Також, судами встановлено, що у червні
2012 року позивачці стало відомо, що
суддям, які продовжують працювати,
здійснюється повернення незаконно
утриманого податку шляхом перерахунку,
в зв'язку з чим вона 27 липня 2012 року
звернулась до Державної податкової
інспекції у м.Полтаві Полтавської
області з заявою про повернення
утриманого у 2011 році податку з доходів
фізичних осіб з щомісячного грошового
утримання, однак отримала відмову,
оформлену листом від 10 серпня 2012 року
№4230/х/17-532, в якій Державна податкова
інспекція у м.Полтаві вказала на
відсутність обов'язку органів
державної податкової служби на
повернення сум надміру сплаченого
податку.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
регулюються Податковим кодексом
України.

Так, згідно з пунктом 164.1 статті 164
Податкового кодексу України базою
оподаткування є загальний
оподатковуваний дохід, з урахуванням
особливостей, визначених цим розділом;
загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню, нарахований
(виплачений, наданий) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду.

Підпунктом 164.1.2 пункту 164.1 статті 164
зазначеного Кодексу встановлено, що
загальний місячний оподатковуваний
дохід складається із суми
оподатковуваних доходів, нарахованих
(виплачених, наданих) протягом такого
звітного податкового місяця.

Пунктом 164.2 встановлений перелік
доходів платника податку, що
включаються до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу, але
вказаний перелік не є вичерпним,
оскільки підпунктом 164.2.19 передбачено
включення й інших доходів, крім
зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту "е" підпункту
165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового
кодексу України до загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу платника податку не
включається, зокрема, сума пенсій або
щомісячного довічного грошового
утримання, отримуваних платником
податку з Пенсійного фонду України чи
бюджету згідно із законом, а також з
іноземних джерел, якщо згідно з
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, такі пенсії не
підлягають оподаткуванню чи
оподатковуються в країні їх виплати.

Згідно статті 51 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" суддею є
громадянин України, який відповідно до
Конституції та цього закону
призначений чи обраний суддею, займає
штатну суддівську посаду в одному з
судів України і здійснює правосуддя на
професійній основі; судді в Україні
мають єдиний статус незалежно від
місця суду в системі судів загальної
юрисдикції чи адміністративної посади,
яку суддя обіймає в суді.

При цьому, за нормами вказаного вище
Закону розрізняється правове
становище судді, який здійснює
правосуддя, та судді у відставці та,
зокрема, у статті 138 Закону передбачено
підстави набуття суддею у відставці
права на пенсію або на щомісячне
довічне грошове утримання.

Особливістю щомісячного грошового
утримання судді полягає в тому, що воно
не належить до суддівської винагороди
і тому не є складовою заробітної плати
судді, оскільки це утримання є
самостійною гарантією незалежності
судді та складовою його правового
статусу. Щомісячне грошове утримання
судді, який, маючи право на відставку,
продовжує працювати на посаді судді,
встановлюється у зв'язку з виконанням
ним своїх обов'язків щодо здійснення
незалежного, неупередженого та
справедливого правосуддя, а щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці є належним утриманням цього
судді після припинення виконання ним
своїх професійних обов'язків та
особливою формою його соціального
забезпечення.

Таким чином, як правильно вказали суди,
нормами Податкового кодексу України
передбачено такий об'єкт оподаткування
як загальний місячний (річний)
оподатковуваний дохід (до якого
включається у тому числі заробітна
плата) й встановлено винятки з
оподаткування доходів фізичних осіб,
одним з яких передбачено не включення
до такого доходу щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці;
щомісячне ж грошове утримання
працюючого судді по суті є тотожнім
поняттю щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та також має звільнятись від
оподаткування.

Зазначене узгоджується й з правовою
позицією Конституційного Суду України,
який в абзаці п'ятому пункту 7
мотивувальної частини Рішення від 11
жовтня 2005 року №8-рп/2005 й абзаці
третьому підпункту 3.3 пункту 3
мотивувальної частини Рішення від 18
червня 2007 року №4-рп/2007 вказав, що
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантованою державою щомісячною
звільненою від сплати податків
грошовою виплатою, що слугує
забезпеченню належного утримання
судді, в тому числі після звільнення
від виконання обов'язків судді;
відмінність же щомісячного грошового
утримання працюючого судді від
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці полягає у
тому, що судді, які мають право на
відставку та продовжують працювати на
посаді судді, цю виплату одержують
виключно з Державного бюджету України,
а судді у відставці - з Пенсійного фонду
України за рахунок коштів Державного
бюджету України.

Також, Конституційний Суд України
рішенням від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 у
справі №1-33/2011 за конституційним
поданням Верховного Суду України щодо
офіційного тлумачення поняття
"щомісячне довічне грошове утримання",
що міститься у підпункті "е" підпункту
165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового
кодексу України, зазначив, що поняття
"щомісячне довічне грошове утримання"
означає неоподатковану грошову
виплату як судді, який, маючи право на
відставку, продовжує працювати на
посаді судді і одержує її з Державного
бюджету України у вигляді щомісячного
грошового утримання, так і судді у
відставці, який одержує її з Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Таким чином, колегія суддів вважає
вірним та обґрунтованим висновок судів
про те, що щомісячне грошове утримання
ідентичне щомісячному довічному
грошовому утриманню та є звільненою
від оподаткування виплатою.

Як вже вказувалось в цій ухвалі, згідно
з довідкою Апеляційного суду
Полтавської області від 16 липня 2012 року
№02-05/299 за період з 01 січня 2011 року по 31
грудня 2011 року позивачці було
нараховано щомісячне грошове
утримання судді у сумі 74759,54 грн., з якої
утримано та перераховано до ДПІ у
м.Полтаві 11627,31 грн. податку з доходів
фізичних осіб.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
грошове зобов'язання платника податків
- це сума коштів, яку платник податків
повинен сплатити до відповідного
бюджету як податкове зобов'язання
та/або штрафну (фінансову) санкцію, що
справляється з платника податків у
зв'язку з порушенням ним вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий агент щодо податку на
доходи фізичних осіб - це юридична
особа (її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, які незалежно від
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками та/або форми нарахування
(виплати, надання) доходу (у грошовій
або негрошовій формі) зобов'язані
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок, передбачений розділом IV цього
Кодексу, до бюджету від імені та за
рахунок фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність податковим органам та нести
відповідальність за порушення його
норм в порядку, передбаченому статтею 18
та розділом IV цього Кодексу (підпункту
14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового
кодексу України).

Згідно зі статтею 168 Податкового
кодексу України податковий агент, який
нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, зобов'язаний
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в статті 167
цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується)
до бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки приймають
платіжні документи на виплату доходу
лише за умови одночасного подання
розрахункового документа на
перерахування цього податку до
бюджету.

При цьому, підпунктом 14.1.182 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
встановлено, що помилково сплачені
грошові зобов'язання - це суми коштів,
які на певну дату надійшли до
відповідного бюджету від юридичних
осіб (їх філій, відділень, інших
відокремлених підрозділів, що не мають
статусу юридичної особи) або фізичних
осіб (які мають статус суб'єктів
підприємницької діяльності або не
мають такого статусу), що не є
платниками таких грошових зобов'язань.

Таким чином, як правильно вказали суди
попередніх інстанцій, у позивачки, із
сум щомісячного грошового утримання
якої протягом 2011 року відраховувався
податок з доходів фізичних осіб,
виникло право на повернення таких сум
грошового зобов'язання.

Крім того, статтею 45 Бюджетного кодексу
України встановлено, що Державна
казначейська служба України веде
бухгалтерський облік усіх надходжень
Державного бюджету України та за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету,
здійснює повернення коштів, помилково
або надміру зарахованих до бюджету.

Статтею 64 Бюджетного кодексу України
від 21 червня 2001 року №2542-III, який був
чинним на момент виникнення спірних
правовідносин, визначено, що до
доходів, що закріплюються за бюджетами
місцевого самоврядування та
враховуються при визначенні обсягів
міжбюджетних трансфертів, належить
податок з доходів фізичних осіб у
частині, визначеній статтею 65 цього
Кодексу.

Аналогічні положення закріплені також
у статті 64 Бюджетного кодексу України
від 08 липня 2010 №2756-VІ, який набрав
чинності з 01 січня 2011 року.

Пунктом 1 частини 1 статті 66 Бюджетного
кодексу України визначено, що для
забезпечення реалізації спільних
соціально-економічних і культурних
програм Автономної Республіки Крим,
територіальних громад до доходів
бюджету Автономної Республіки Крим та
обласних бюджетів, що враховуються при
визначенні обсягу міжбюджетних
трансфертів, належать 25 відсотків
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується (перераховується) згідно з
Податковим кодексом України на
відповідній території.

За змістом статей 65, 66 Бюджетного
кодексу України прибутковий податок з
фізичних осіб зараховується до
бюджетів таких рівнів: 75% до міського
бюджету, 25% - до обласного бюджету.

Згідно з частиною 1 статті 25 Бюджетного
кодексу України Державне казначейство
України здійснює безспірне списання
коштів державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.

Порядок повернення коштів, помилково
або надміру зарахованих до державного
та місцевих бюджетів, затверджений
наказом Державного казначейства
України від 10 грудня 2002 №226,
регламентує процедуру повернення
помилково або надміру зарахованих
коштів, в тому числі, податків, зборів
(обов'язкових платежів) за заявою
платника або за поданням органу, що
контролює справляння надходжень до
бюджету.

Відповідно ж до пунктів 16, 17 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2011 №845, органи
Казначейства за судовими рішеннями про
стягнення надходжень бюджету
здійснюють безспірне списання коштів
державного та місцевих бюджетів,
зокрема, для повернення надмірно та/або
помилково сплачених податків і зборів.
Стягувачі, на користь яких прийняті
судові рішення про стягнення
надходжень бюджету, подають до органу
Казначейства, на рахунки в якому
зараховані надходження бюджету,
документи, зазначені у пункті 7 цього
Порядку, крім випадків, передбачених
пунктом 23 цього Порядку.

Таким чином, посилання Полтавської
міської ради на необхідність стягнення
утриманого податку з доходів фізичних
осіб з щомісячного грошового утримання
судді у пропорційному співвідношенні з
Полтавської обласної ради Полтавської
області, як правильно вказав суд
апеляційної інстанції, є
безпідставними, оскільки, як вже
вказувалось, утриманий з грошового
утримання позивачки податок з доходів
фізичних осіб у сумі 11627,31 грн.
перераховано до ДПІ у м.Полтави на
рахунок №0002, тобто саме на
рахунок місцевого бюджету.

Враховуючи викладене, судова колегія
погоджується з висновком судів першої
та апеляційної інстанцій про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Здійснивши касаційний перегляд справи,
Вищий адміністративний суд України
прийшов до висновку, що суди попередніх
інстанцій при ухваленні судових рішень
чи вчиненні процесуальних дій не
допустили порушень норм матеріального
чи процесуального права.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування ухвалених
судами рішення колегія суддів не
вбачає.

Керуючись статтею 210, 220, 220-1, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Полтавської міської
ради відхилити, а постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.