Справа № К/9991/2554/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/2554/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівГончар Л.Я. Мороз Л.Л.
провівши у касаційному порядку
попередній розгляд адміністративної
справи за позовом Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (далі -
Харківське ОВФСЗІ) до Закритого
акціонерного товариства (далі - ЗАТ)
"Борова-Агро" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за касаційною скаргою Харківського
ОВФСЗІ на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 16
червня 2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 04 листопада 2010 року

в с т а н о в и л а :

У травні 2010 року Харківське ОВФСЗІ у
Харківському окружному
адміністративному суді пред'явило
позов до ЗАТ "Борова-Агро" про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що ЗАТ "Борова-Агро" у 2009 році
не виконало норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів, зокрема,
із створення 2-х робочих місць із
працевлаштування інваліда, внаслідок
чого йому були нараховані
адміністративно-господарські санкції
за не виконання нормативу робочих
місць для працевлаштування інвалідів у
2009 році у сумі 31 627,90 грн. та пеня у сумі
332,15 грн. В добровільному порядку сума
заборгованості відповідачем не
сплачена.

Просило стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів в сумі 31
627,90 грн. та пеню за порушення
встановлених законодавством термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій у розмірі 332,15 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2010
року, залишеною без зміни ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04 листопада
2010 року, у задоволенні позовних вимог
Харківського ОВФСЗІ відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Харківське
ОВФСЗІ подало касаційну скаргу.
Посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення судів скасувати та
ухвалити нову постанову про
задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
Харківського ОВФСЗІ не підлягає
задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції та
апеляційний суд, залишаючи таке
рішення без зміни, дійшли висновку, що
відповідачем були здійснені всі
необхідні дії для працевлаштування
інвалідів, а саме, створені місця для
працевлаштування інвалідів. Крім того,
до центру зайнятості щомісячно
подавалися звіти форми 3-ПН про
наявність вільних робочих місць для
інвалідів.

Колегія суддів вважає, що така правова
позиція судів попередніх інстанцій є
правильною з огляду на таке.

Згідно із статтею 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (у редакції до 18
березня 2006 року) працевлаштування
інвалідів здійснюється центральним
органом виконавчої влади з питань
праці та соціальної політики, органами
місцевого самоврядування,
громадськими організаціями інвалідів.
Законом України від 23 лютого 2006 року №
3483-ІV зазначену статтю було викладено в
іншій редакції, а Закон України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" доповнено статтею
18-1, за змістом якої пошук підходящої
роботи для інваліда здійснює державна
служба зайнятості.

Відповідно до статті 19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" для підприємств,
установ і організацій, незалежно від
форми власності і господарювання
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів у розмірі 4-ох відсотків від
загальної чисельності працюючих, а
якщо працює від 8 до 25 чоловік - у
кількості 1 робочого місця.

Частинами першою, другою, третьою
статті 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" передбачено, що підприємства
(об'єднання), установи і організації,
крім тих, що повністю утримуються за
рахунок коштів державного або
місцевого бюджетів, незалежно від
форми власності і господарювання, де
кількість працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим частиною першою статті 19
цього Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
штрафні санкції, сума яких
визначається у розмірі середньої
річної заробітної плати на
відповідному підприємстві (в
об'єднані), в установі, організації за
кожне робоче місце, незайняте
інвалідом.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється, виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
України.

Відповідно до частини першої статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

У частині другій наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема за
порушення правил господарської
діяльності, якщо не доведе, що ним вжито
усіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Отже, до обов'язків роботодавців
стосовно забезпечення прав інвалідів
на працевлаштування, крім створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, відноситься також надання
державній службі зайнятості
інформації, необхідної для організації
працевлаштування інвалідів.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що відповідачем за кожний
місяць 2009 року до Харківського ОВФСЗІ
подавалися звіти за формою № 3-ПН про
наявність вакансії для
працевлаштування інваліда, але
інваліди для працевлаштування на
підприємство відповідача не
направлялися.

За таких обставин, у зв'язку з
відсутністю складу правопорушення на
нього не може бути покладена
відповідальність за не створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Судові рішення є законними і
обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не містять у
собі посилань на наявність порушень
чинного законодавства, які є
підставами для висновку про те, що
судами неправильно застосовані норми
матеріального чи процесуального права
і що призвело або могло призвести до
ухвалення незаконних та
необґрунтованих судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки судами не допущено порушень
норм матеріального та процесуального
права при ухваленні оскаржуваних
судових рішень, підстав для їх
скасування чи зміни немає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, а постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 04 листопада 2010 року в
адміністративній справі за позовом
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Закритого акціонерного товариства
"Борова-Агро" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
- без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Гончар Л.Я.

Мороз Л.Л.