Справа № 826/1261/14
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1261/14
інстанції: Амельохін В.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Федотова І.В.,
Ісаєнко Ю.А.,

за участю секретаря Бабенка
Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю «ЖЕК» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 06 березня 2014 року та на
додаткову постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «ЖЕК» до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у місті Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЖЕК» ( далі - позивач
) звернулося до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у місті Києві ( далі -
відповідач ) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 14.01.2014 року №
.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 06 березня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову відмовив.

20 березня 2014 року Окружним
адміністративним судом міста Києва
було винесено додаткову постанову про
стягнення з позивача недоплаченої суми
судового збору в розмірі 1 644,30 грн.

Не погоджуючись з такими судовими
рішеннями, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
зазначені постанови суду та ухвалити
нову, якою задовольнити
адміністративний позов в повному
обсязі, так як, на його думку,
оскаржувані рішення суду прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанови суду -
скасуванню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
товариство з обмеженою
відповідальністю «ЖЕК» ( далі - ТОВ
«ЖЕК» ) зареєстровано як юридична особа
та перебуває на податковому обліку
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у місті Києві як платник податку
на додану вартість.

Державною податковою інспекцією у
Шевченківському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у місті Києві було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ «ЖЕК» з питань
правильності нарахування та
своєчасності сплати податків та зборів
по правовідносинам з ТОВ «Лізинг-Сіті»,
ТОВ «Агва Лайн» і ТОВ «Вестфаль» за
період з 01.01.2013 року по 31.05.2013 року.

За результатами перевірки позивача
Державною податковою інспекцією у
Шевченківському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у місті Києві було складено акт
від 24. 12. 2013 року № 2483/26-59-22-07/37727895.

Згідно з висновками зазначеного акту
перевірки, відповідачем було
встановлено порушення ТОВ «ЖЕК» вимог
податкового законодавства, що призвело
до заниження податку на додану
вартість (далі - ПДВ) на загальну суму 57
020,00 грн.

На підставі та на виконання вказаного
акту перевірки відповідачем було
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 14.01.2014 року №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ на
загальну суму 71 275,00 грн., з яких 57 020,00
грн. - за основним платежем та 14 255,00 грн.
- за штрафними ( фінансовими ) санкціями
( штрафами ).

Колегія суддів встановила, що
відмовляючи у задоволенні вказаного
адміністративного позову ТОВ «ЖЕК»,
суд першої інстанції виходив з того, що
у даному випадку відсутні докази, які б
підтверджували реальність здійснення
господарських операцій між позивачем і
його контрагентами у спірний період.

Разом з тим, судова колегія не може
погодитися із такими висновками суду
першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані
нормами Податкового кодексу України
(далі - ПК України), Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі - Закон №
996-XIV), Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, яке
затверджено Наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 1995 року №
88 (далі - Положення № 88).

Так, відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту, в силу вимог п. 198.2.
ст.198 ПК України, вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.6. ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Порядок складення платником
податку-продавцем податкової
накладної та надання її покупцю
визначено статтею 201 ПК України.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 ПК України
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 ПК
України.

Згідно до частини 1 статті 9 Закону №
996-XIV, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Отже, з наведених законодавчих
положень вбачається, що правовою
підставою виникнення права платника
податків на формування податкового
кредиту є сукупність двох умов: 1)
наявність первинної документації,
зокрема, належним чином оформлених
податкових накладних; 2) встановлення
факту складання податкових накладних
особою, яка має статус платника податку
на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, у
період з 01.01.2013 року по 31.05.2013 року
позивач мав правовідносини з ТОВ
«Лізинг-Сіті», ТОВ «Агва Лайн» і ТОВ
«Вестфаль».

Дослідивши оригінали первинних
документів, наданих апелянтом суду
апеляційної інстанції для огляду під
час слухання справи, судова колегія
встановила, що між ТОВ «ЖЕК» і
зазначеними контрагентами було
укладено договори про надання послуг з
комплексного обслуговування будинків,
реальність здійснення господарських
операцій за якими підтверджується
актами надання послуг, податковими
накладними і деклараціями з ПДВ,
розшифровками податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів, картками рахунків та
банківськими виписками.

При цьому, колегія суддів відзначає, що
вказані первинні документи складені у
відповідності з вимогами, закріпленими
в ч. 2 ст. 9 Закону № 996-XIV та п. 2.4
Положення № 88.

Таким чином, оскільки витрати позивача
при здійсненні господарських операцій
із ТОВ «Лізинг-Сіті», ТОВ «Агва Лайн» і
ТОВ «Вестфаль» у період з 01.01.2013 року по
31.05.2013 року були відображені у
відповідних податкових накладних,
складених на підставі правовідносин
між позивачем та зазначеними
контрагентами, які на момент
виникнення спірних правовідносин були
зареєстровані як платники податку на
додану вартість, первинні документи
виписані та зареєстровані відповідно
до вимог чинного законодавства, рух
коштів за спірними господарськими
операціями підтверджується належною
бухгалтерською документацією, то
колегія суддів вважає, що невизнання
відповідачем права позивача на
формування податкового кредиту на
підставі зобов'язань із зазначеними
контрагентами є не обґрунтованим.

Відтак, відповідач, який є суб'єктом
владних повноважень і заперечує проти
адміністративного позову, діючи у
порушення свого обов'язку,
передбаченого частиною 2 статті 71 КАС
України, не довів правомірності
винесеного ним оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення і не
переконав суд апеляційної інстанції у
своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 14.01.2014 року №
та, відповідно, відсутність
правових підстав, передбачених ст. 94
КАС України, для стягнення з позивача
суми недоплаченого судового збору в
розмірі 1 644,30 грн., а також про те, що
судом першої інстанції було неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи та порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, зокрема, є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи та порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на це, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «ЖЕК» - задовольнити,
а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 березня 2014 року та додаткову
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 березня 2014 року -
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «ЖЕК» -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 березня 2014 року -
скасувати.

Додаткову постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20 березня 2014 року - скасувати.

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю «ЖЕК» до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у місті Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
14.01.2014 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «ЖЕК» судовий збір у
розмірі 1096,20 грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст рішення виготовлено
05.06.2014 року.

Головуючий суддя

Епель О.В.

Судді:

Федотов І.В.

Ісаєнко Ю.А.