Справа № 812/584/14
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2014 рокуЛуганськСправа № 812/584/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

судді: Пляшкової
К.О.,

при секретарі:
Шибаєвій Т.В.,

за участю представників

позивача: Степаненко
Т.О. (довіреність № 863-3 від 02.01.2014),

відповідача: Вінару К.О.
(довіреність № 483/10/10-013 від 16.07.2013),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Луганськтепловоз» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 07.11.2013 №
, -

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов позов публічного
акціонерного товариства
«Луганськтепловоз» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів, у якому
позивачем заявлено вимогу про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
07.11.2013 № Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів, яким зменшено
суму бюджетного відшкодування (у тому
числі заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість,
заявлену до відшкодування у декларації
з податку на додану вартість за липень
2013 року у розмірі 30460464,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що у період з 11.10.2013 по
17.10.2013 СДПІ проведено позапланову
виїзну перевірку достовірності та
законності нарахування ПАТ
«Луганськтепловоз» заявленого
бюджетного відшкодовування в
податковій декларації за липень 2013
року, за результатами якої складено акт
№ 92/19-0/05763797 від 18.10.2013. Відповідно до п.4.2
акта перевірки підприємством допущено
порушення п.200.1, абз.а) п.200.4 ст.200 ПК
України, що на думку позивача призвело
до завищення суми бюджетного
відшкодування ПДВ за липень 2013 року на
суму 30460464,00 грн.

Позивач з такими висновками
відповідача не згоден, оскільки ПАТ
«Луганськтепловоз» до декларації з
податку на додану вартість за липень 2013
року надано реєстр сплати
постачальникам товарів/послуг до
розрахунку бюджетного відшкодування,
заявленого за липень 2013 року. До
перевірки також надано договори на
користування системою «Клієнт-Банк»,
платіжні доручення в електронній
формі, а також первинні бухгалтерські
документи (рахунки-фактури, які є
підставою для складання платіжного
доручення, податкові накладні,
видаткові накладні, приходні ордери
тощо) по кожній господарській операції,
по яких сформовано податковий кредит
за липень 2013 року, до яких додані
випечатані платіжні доручення.

Після отримання акта перевірки
позивачем протягом п'яти робочих днів
надано до відповідача оригінали
платіжних доручень зі штампами банку
про їх проведення.

В обґрунтування неврахування
платіжних документів відповідачем
зазначено про відсутність у реєстрі
платіжних доручень № 13667 від 17.06.2013, №
13172 від 03.06.2013, № 12430 від 14.05.2013. Також, у
реєстрі наявне платіжне доручення №
13492 від 12.06.2013 на суму ПДВ 12118,65 грн., а до
заперечень надано платіжне доручення
за цим номером та датою, але на суму ПДВ
12118,65 грн., аналогічна ситуація з
платіжними дорученнями № 13832 від 25.06.2013,
№ 13750 від 19.06.2013, № 14275 від 12.07.2013, № 14298
від 12.07.2013.

Разом з тим, позивач вважає, що у даному
випадку будь-яка невідповідність
відсутня, оскільки оплата зазначеними
платіжними дорученнями здійснювалась
по декільком податковим накладним
одночасно, що не може вважатися
порушенням діючого законодавства
України.

З посиланням на положення Законів
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», «Про
електронні документи та електронний
документообіг» позивач зазначає, що
юридична сила електронного документа
не може бути заперечена виключно через
те, що він має електронну форму.
Допустимість електронного документа
як доказу не може заперечуватися
виключно на підстав того, що він має
електронну форму.

Таким чином, позивач вважає, що ним не
порушено п.200.4 ст.200 ПК України, фактично
сплачено зі своїх розрахункових
рахунків постачальникам продукції
від'ємне значення, що дорівнює сумі
30460464,00 грн., підтверджено оплату
платіжними дорученнями, а тому сума
бюджетного відшкодування заявлена на
розрахунковий рахунок ПАТ
«Луганськтепловоз» у декларації за
липень 2013 року у розмірі 30460464,00 грн.
правомірно.

На підставі вищевикладеного позивач
просив позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, надав пояснення,
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував, про що надав письмові
заперечення проти позову (а.с.1-5 том 3), у
яких зазначив таке.

Позивачем до декларації з податку на
додану вартість за липень 2013 року
надано реєстр сплати постачальникам
товарів/послуг до розрахунку
бюджетного відшкодування, заявленого
за липень 2013 року.

До перевірки позивачем надано договори
на користування системою
«Клієнт-Банк». Проте позивачем до
перевірки не надано належним чином
засвідчених копій платіжних доручень.

Також, надані позивачем до
контролюючого органу, платіжні
доручення не можуть бути
підтвердженням заявленого бюджетного
відшкодування за липень 2013 року у
зв'язку з тим, що вони не відповідають
переліку платіжних доручень, наведених
у зведеному реєстрі заявлених
позивачем сум податкового кредиту
попередніх податкових періодів,
фактично сплачених та заявлених до
бюджетного відшкодування до
декларації за липень 2013 року. Також в
реєстрі наведено платіжні доручення із
зазначенням їх дати, номеру та суми ПДВ,
а у наданих платіжних дорученнях
фігурують інші суми ПДВ.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
представник відповідача вважає, що
первинними документами не
підтверджено факт оплати позивачем
постачальникам товарів/послуг та, як
наслідок, суму бюджетного
відшкодування за липень 2013 року у
розмірі 30460464,00 грн., що призвело до
завищення позивачем суми бюджетного
відшкодування з ПДВ за липень 2013 року
на суму 30460464,00 грн., тому оскаржуване
податкове повідомлення-рішення є
законним та обґрунтованим.

У судовому засіданні представник
відповідача надав пояснення,
аналогічні викладеним у запереченнях
проти позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд
встановив таке.

Публічне акціонерне товариство
«Луганськтепловоз» (далі - ПАТ
«Луганськтепловоз»), ідентифікаційний
код 05763797, як юридичну особу
зареєстровано виконавчим комітетом
Луганської міської ради 18.06.2003, про що
видано свідоцтво про державну
реєстрацію юридичної особи серії А01 №
749508 (а.с.9 том 1).

ПАТ «Луганськтепловоз» перебуває на
податковому обліку у відповідача з
09.07.1993 за № 5584/15, що підтверджено
довідкою про взяття на облік платника
податків від 12.07.2012 № 12/18-212 (а.с.10 том 1).

Позивач, відповідно до свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість від 01.06.2011 № 100337613, виданого
Спеціалізованою ДПІ по роботі з ВПП у м.
Луганську, індивідуальний податковий
номер - 13, зареєстрований
платником ПДВ (а.с.11 том 1).

20 серпня 2013 року ПАТ
«Луганськтепловоз» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів (далі - СДПІ з ОВП
у м. Луганську) подано податкову
декларацію з податку на додану
вартість за липень 2013 року разом з
додатками, у якій визначено суму, що
підлягає бюджетному відшкодуванню у
розмірі 30460464,00 грн., у тому числі на
рахунок платника у банку - 30460464,00 грн.
(а.с.55-75 том 1).

Разом з податковою декларацією з ПДВ за
липень 2013 року ПАТ «Луганськтепловоз»
також подано реєстр виданих та
отриманих податкових накладних за
липень 2013 року (а.с.221-237 том 1) та
зведений реєстр сум податкового
кредиту попередніх податкових
періодів, фактично сплачених ПАТ
«Луганськтепловоз» (а.с.42-44 том 1).

У період з 11.10.2013 по 17.10.2013
співробітниками СДПІ з ОВП у м.
Луганську проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
достовірності та законності
нарахування ПАТ «Луганськтепловоз»
заявленого бюджетного відшкодування в
податковій декларації з ПДВ за липень
2013 року, результати якої оформлено
актом від 18.10.2013 № 92/19-0/05763797 (а.с.16-41 том
1).

Як вбачається з акта від 18.10.2013 №
92/19-0/05763797, проведеною перевіркою
встановлено, зокрема, що у порушення
п.200.1, абз.а) п.200.4 ст.200 ПК України ПАТ
«Луганськтепловоз» завищено суму
бюджетного відшкодування ПДВ за липень
2013 року на 30460464,00 грн. (п.4.2 акта від
18.10.2013 № 92/19-0/05763797).

Зміст вказаного порушення відображено
у п.3.19 акта від 18.10.2013 № 92/19-0/05763797.

Так, в акті зазначено, що ПАТ
«Луганськтепловоз» до декларації з
податку на додану вартість за липень 2013
року надано реєстр сплати
постачальникам товарів/послуг до
розрахунку бюджетного відшкодування
заявленого за липень 2013 року, який
наведений у додатку 3.18.2 до акта
перевірки (а.с.42-44 том 1).

Також до перевірки ПАТ
«Луганськтепловоз» надано договори на
користування системою «Клиент-Банк»,
копії яких також наявні в матеріалах
справи, а саме:

- договір банківського рахунку № 627 від
21.06.2011 (а.с.118-135 том 1);

- договір про використання системи
«Клієнт-банк «BANK ON-LINE» № 427/102028 від
12.05.2006 (а.с.113-117 том 1);

- договір про використання системи
«Клієнт-Банк «iFOBS» № 102028 К/Б від 16.10.2007
(а.с.9498 том 1);

- договір на розрахункове
обслуговування із використанням
системи «Клієнт-Банк» № 0/206-2 від 02.09.2005
(а.с.99-108 том 1);

- договір банківського рахунку № 7-07-91-11
від 18.05.2011 (а.с.109-112 том 1).

Вищенаведені договори передбачають
використання електронних документів
при здійсненні розрахункових операцій
ПАТ «Луганськтепловоз».

З посиланням на положення ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», ст.7
Закону України «Про електронні
документи та електронний
документообіг», постанову Правління
Національного банку України «Про
затвердження інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті» від 21.01.2004 № 22, п.527
Наказу/Державного стандарту
Державного комітету з питань
технічного регулювання та споживчої
політики «Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги оформлення
документів ДСТУ 4163-2003» від 07.04.2003 № 55, в
акті перевірки зроблено висновок, що
документом, що засвідчує факт сплати
постачальникам товарів/послуг є
первинний документ щодо сплати
(розрахунковий документ), який
відповідає вимогам ч.2 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», а у
разі ведення електронних документів -
візуальне подання електронного
документа на папері, яке засвідчене в
порядку, встановленому законодавством.

Проте, ПАТ «Луганськтепловоз» не
надані належним чином засвідчені копії
платіжних доручень.

Таким чином, відповідач робить
висновок, що неможливо підтвердити
первинними документами факт оплати ПАТ
«Луганськтепловоз» постачальникам
товарів/послуг та, як наслідок, суму
бюджетного відшкодування за липень 2013
року у розмірі 30460464,00 грн., що призвело
до завищення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ за липень 2013 року
на суму 30460464,00 грн.

Не погодившись з актом перевірки від
18.10.2013 № 92/19-0/05763797, ПАТ
«Луганськтепловоз» подано до СДПІ з
ОВП у м. Луганську зауваження до акта
перевірки разом з копіями платіжних
доручень на 562 аркушах, з вимогою
врахувати такі документи при прийнятті
рішення за результатами перевірки
(а.с.45 том 1).

Копії платіжних доручень також наявні
в матеріалах справи (а.с.1-279 том 2).

Як вбачається з відповіді СДПІ з ОВП у
м. Луганську від 04.11.2013 № 5706/10/19-105 щодо
розгляду заперечень до акта перевірки
від 18.10.2013 № 92/19-0/05763797, надані до
заперечення платіжні доручення, на
думку СДПІ з ОВП у м. Луганську, не
можуть бути підтвердженням заявленого
бюджетного відшкодування за липень 2013
року у зв'язку з тим, що вони не
відповідають переліку платіжних
доручень, наведених у зведеному
реєстрі заявлених ПАТ
«Луганськтепловоз» сум податкового
кредиту попередніх податкових
періодів, фактично сплачених та
заявлених до бюджетного відшкодування
до декларації за липень 2013 року,
наданому ПАТ «Луганськтепловоз» до
перевірки (а.с.46-48 том 1).

Так, у реєстрі відсутні платіжні
доручення за № 13667 від 17.06.2013 на
загальну суму 64800,00 грн., в т.ч. ПДВ 10800,00
грн.; № 13172 від 03.06.2013 на загальну суму
52,50 грн., в т.ч. ПДВ 8,75 грн.; № 12430 від
14.05.2013 на загальну суму 453600,00 грн., в т.ч.
ПДВ 75600,00 грн.

Також в реєстрі наведено платіжне
доручення № 13492 від 12.06.2013 на суму ПДВ
12118,65 грн., а до заперечення надано
платіжне доручення за цим номером та
датою, але на суму ПДВ 12118,65 грн.
Аналогічна ситуація з платіжними
дорученнями № 13832 від 25.06.2013 на суму ПДВ
24564,21 грн., до заперечень надано
платіжне доручення на суму ПДВ 118152,84
грн.; № 13750 від 19.06.2013 на суму ПДВ 175,00
грн., до заперечення надано платіжне
доручення на суму ПДВ 455,50 грн.; № 14275 від
12.07.2013 на суму ПДВ 9580,84 грн., до
заперечення надано платіжне доручення
на суму ПДВ 33333,33 грн.; № 14298 від 12.07.2013 на
суму ПДВ 9562,99 грн., до заперечення
надано платіжне доручення на суму ПДВ
38228,08 грн.

Копії платіжних доручень № 13911 від
25.06.2013 та № 6125 від 18.06.2013 надано у двох
екземплярах.

На підставі акта перевірки від 18.10.2013 №
92/19-0/05763797 СДПІ з ОВП у м. Луганську
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
07.11.2013, яким ПАТ «Луганськтепловоз»
зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість за
декларацією за липень 2013 року на 30460464,00
грн. та застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 15230232,00 грн. (а.с.53-54 том
1).

Вирішуючи адміністративну справу по
суті заявлених позовних вимог,
оцінюючи обґрунтованість заперечень
відповідача, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що між сторонами
виник спір щодо не підтвердження ПАТ
«Луганськтепловоз» первинними
документами факт оплати
постачальникам товарів/послуг та, як
наслідок, суми бюджетного
відшкодування за липень 2013 року у
розмірі 30460464,00 грн., що призвело до
завищення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ за липень 2013 року
на суму 30460464,00 грн.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
визначено ст.200 ПК України.

Згідно ст.200 ПК України:

- сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду (пункт 200.1);

- при позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом (пункт 200.2);

- при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (пункт 200.3);

- якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду (пункт 200.4);

- за наявності достатніх підстав, які
свідчать, що розрахунок суми
бюджетного відшкодування було
зроблено з порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки.
Перелік достатніх підстав, які надають
право податковим органам на
позапланову виїзну документальну
перевірку платника податку на додану
вартість для визначення достовірності
нарахування бюджетного відшкодування
податку, встановлюється Кабінетом
Міністрів України (пункт 200.11).

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України Для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Платники податків зобов'язані
забезпечити зберігання документів,
визначених у пункті 44.1 цієї статті, а
також документів, пов'язаних із
виконанням вимог законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, не
менш як 1095 днів з дня подання
податкової звітності, для складення
якої використовуються зазначені
документи, а у разі її неподання - з
передбаченого цим Кодексом граничного
терміну подання такої звітності (п.44.3
ст.44 ПК України).

Згідно ч.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

У разі складання та зберігання
первинних документів і регістрів
бухгалтерського обліку на машинних
носіях інформації підприємство
зобов'язане за свій рахунок виготовити
їх копії на паперових носіях на вимогу
інших учасників господарських
операцій, а також правоохоронних
органів та відповідних органів у межах
їх повноважень, передбачених законами
(ч.6 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»).

Основні організаційно-правові засади
електронного документообігу та
використання електронних документів
визначено Законом України «Про
електронні документи та електронний
документообіг», сфера дії якого
відповідно до статті 2 поширюється на
відносини, що виникають у процесі
створення, відправлення, передавання,
одержання, зберігання, оброблення,
використання та знищення електронних
документів.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
електронні документи та електронний
документообіг» оригіналом
електронного документа вважається
електронний примірник документа з
обов'язковими реквізитами, у тому числі
з електронним цифровим підписом
автора. У разі надсилання електронного
документа кільком адресатам або його
зберігання на кількох електронних
носіях інформації кожний з електронних
примірників вважається оригіналом
електронного документа. Якщо автором
створюються ідентичні за
документарною інформацією та
реквізитами електронний документ та
документ на папері, кожен з документів
є оригіналом і має однакову юридичну
силу. Оригінал електронного документа
повинен давати змогу довести його
цілісність та справжність у порядку,
визначеному законодавством; у
визначених законодавством випадках
може бути пред'явлений у візуальній
формі відображення, в тому числі у
паперовій копії. Електронна копія
електронного документа засвідчується
у порядку, встановленому законом.
Копією документа на папері для
електронного документа є візуальне
подання електронного документа на
папері, яке засвідчене в порядку,
встановленому законодавством.

Статтею 8 Закону України «Про
електронні документи та електронний
документообіг» визначено, що юридична
сила електронного документа не може
бути заперечена виключно через те, що
він має електронну форму. Допустимість
електронного документа як доказу не
може заперечуватися виключно на
підставі того, що він має електронну
форму. Електронний документ не може
бути застосовано як оригінал: 1)
свідоцтва про право на спадщину; 2)
документа, який відповідно до
законодавства може бути створений лише
в одному оригінальному примірнику,
крім випадків існування
централізованого сховища оригіналів
електронних документів; 3) в інших
випадках, передбачених законом.
Нотаріальне посвідчення
цивільно-правової угоди, укладеної
шляхом створення електронного
документа (електронних документів),
здійснюється у порядку, встановленому
законом.

Як вже вищевказано ПАТ
«Луганськтепловоз» на підтвердження
факту сплати податку на додану
вартість у попередніх податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг до перевірки було
надано платіжні доручення в
електронному вигляді, а також, договори
на користування системою
«Клиент-Банк», які передбачають
використання електронних документів
при здійсненні розрахункових операцій
ПАТ «Луганськтепловоз». Також, до
перевірки було надано банківські
виписки по всім операціями позивача за
кожний робочий день з підписом та
штампом банку.

Факт надання таких документів
відповідачем не оспорюється.

З огляду на положення Законів України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», «Про електронні
документи та електронний
документообіг», судом встановлено, що
ПАТ «Луганськтепловоз» до перевірки
було надано належні первинні документи
щодо сплати позивачем постачальникам
товарів/послуг суми податку на додану
вартість у розмірі 30460464,00 грн., яку було
заявлено до відшкодування у декларації
за липень 2013 року.

У разі, якщо відповідач вважав, що таких
документів не достатньо, він мав надати
платнику вимогу про виготовлення таких
документів на паперових носіях. Разом з
тим, відповідачем суду не надано
доказів звернення СДПІ з ОВП у м.
Луганську до ПАТ «Луганськтепловоз» з
такою вимогою.

З урахуванням вищевикладеного судом
встановлено, що висновки СДПІ з ОВП у м.
Луганську, викладені в акті перевірки
від 18.10.2013 № 92/19-0/05763797, щодо
неможливості підтвердити первинними
документами факт оплати ПАТ
«Луганськтепловоз» постачальникам
товарів/послуг та, як наслідок, суму
бюджетного відшкодування за липень 2013
року у розмірі 30460464,00грн., що призвело
до завищення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ за липень 2013 року
на суму 30460464,00 грн., є безпідставними та
необґрунтованими.

Крім того, судом встановлено, що ПАТ
«Луганськтепловоз», скориставшись
своїм правом, передбаченим п.44.7 ст.44 ПК
України, надало до СДПІ з ОВП у м.
Луганську разом із запереченнями на
акт перевірки належним чином
засвідчені копії платіжних доручень у
паперовому вигляді, які відповідачем у
порушення п.44.6 ст.44 ПК України не були
прийняті до уваги під час прийняття
податкового повідомлення-рішення.

Так, відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України
якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Згідно п.44.7 ст.44 ПК України протягом
п'яти робочих днів з дня отримання акта
перевірки платник податків має право
надати до контролюючого органу, що
призначив перевірку, документи, які
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності.

Факт отримання відповідачем платіжних
доручень підтверджено відміткою про
отримання на запереченнях до акта
перевірки (а.с.45 том 1) та знайшов своє
відображення у відповіді СДПІ з ОВП у м.
Луганську від 04.11.2013 № 5706/10/19-105 на
заперечення на акт перевірки (а.с.46-48
том 1).

Посилання відповідача на неврахування
цих платіжних доручень при прийнятті
податкового повідомлення-рішення
через невідповідність деяких з них
переліку платіжних доручень, наданому
до перевірки (а.с.144-161 том 1), наведеному
у зведеному реєстрі заявлених ПАТ
«Луганськтепловоз» сум податкового
кредиту попередніх податкових
періодів, фактично сплачених та
заявлених до бюджетного відшкодування
до декларації за липень 2013 року (а.с.162-181
том 1), суд вважає безпідставними, з
огляду на таке.

Пунктом 14 Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України № 1492 від
25.11.2011, який був чинним на час подання
позивачем податкової звітності з
податку на додану вартість за липень 2013
року, визначено, що додатками до
декларації є:

- розрахунок коригування сум податку на
додану вартість (Д1) (додаток 1);

- довідка щодо залишку суми від'ємного
значення попередніх податкових
періодів, що залишається непогашеним
після бюджетного відшкодування,
отриманого у звітному податковому
періоді, та підлягає включенню до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду (Д2) (додаток 2);

- розрахунок суми бюджетного
відшкодування (Д3) (додаток 3);

- заява про повернення суми бюджетного
відшкодування (Д4) (додаток 4);

- розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів (Д5) (додаток 5);

- довідка (Д6) (додаток 6) подається
платниками, які заповнюють рядки 3,
та/або 4, та/або 5 декларації, та
підприємствами (організаціями)
інвалідів;

- розрахунок (перерахунок) частки
використання товарів/послуг,
необоротних активів в оподатковуваних
операціях (Д7) (додаток 7);

- заява про відмову постачальника
надати податкову накладну (порушення
ним порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних) (Д8) (додаток 8);

- розрахунок питомої ваги вартості
сільськогосподарських товарів/послуг
до вартості всіх товарів/послуг (ДС9)
(додаток 9).

Таким чином, судом встановлено, що
податковим законодавством, яке діяло
на час виникнення спірних
правовідносин, не передбачено
складання такого додатку до декларації
як перелік платіжних доручень, якими
сплачено суму податкового кредиту
попередніх податкових періодів.
Відповідно, складений позивачем
перелік (реєстр) не може вважатися
податковою звітністю, а отже до нього
не застосовуються вимоги щодо форми та
порядку складання податкової
звітності.

Відповідно, суд вважає, що
співставлення відповідачем даних
первинної документації (платіжних
доручень) даним, зазначеним у переліку
(реєстрі), складання та ведення якого
діючим законодавством не передбачено,
та встановлення невідповідності даних
первинної документації даним такого
реєстру не може тягнути для платника
настання будь-яких негативних
наслідків.

Крім того, як вбачається з відповіді
про результати розгляду заперечень на
акт перевірки, у відповідача виникли
зауваження тільки щодо 8 платіжних
доручень на загальну суму ПДВ - 142410,44
грн., з яких: 3 платіжних доручення були
відсутні у переліку (реєстрі) платіжних
доручень (платіжні доручення № 13667 від
17.06.2013 на суму ПДВ 10800,00 грн.; № 13172 від
03.06.2013 - 8,75 грн.; № 12430 від 14.05.2013 - 75600,00
грн.); по 5 платіжним дорученням
встановлена розбіжність суми, вказаної
у платіжних дорученнях, сумі,
зазначеній у переліку (реєстрі)
(платіжні доручення № 13492 від 12.06.2013 на
суму ПДВ 12118,65 грн.; № 13832 від 25.06.2013 - 24564,21
грн.; № 13750 від 19.06.2013 - 175,00 грн.; № 14275 від
12.07.2013 - 9580,84 грн.; № 14298 від 12.07.2013 - 9562,99
грн.).

Разом з тим, відповідачем не зазначено,
з яких підстав ним не враховано інші
платіжні доручення на загальну суму
30318053,56 грн.

Відповідачем суду не надано доказів
невідповідності первинної
документації (платіжних доручень)
вимогам діючого законодавства, а
відтак суд дійшов висновку, що
відповідачем безпідставно при
прийнятті оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення не враховано
платіжні доручення, надані позивачем у
паперовому вигляді разом з
запереченнями на акт перевірки.

Також, відповідачем суду не надано
доказів несплати ПАТ
«Луганськтепловоз» суми ПДВ, заявленої
до відшкодування у декларації за
липень 2013 року.

Натомість, представником позивача у
судовому засіданні документально
підтверджено правомірність визначення
ПАТ «Луганськтепловоз» суми, що
підлягає бюджетному відшкодуванню, у
розмірі 30460464,00 грн. по декларації за
липень 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що
підставою для бюджетного
відшкодування ПДВ за липень 2013 року є
наявність залишку від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду, за вирахуванням позитивного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду.

Так, представником позивача до
матеріалів справи надано копії
первинної документації на
підтвердження здійснення
господарської діяльності ПАТ
«Луганськтепловоз» (угоди, податкові
накладні, видаткові накладні,
рахунки-фактури тощо), за результатами
якої у позивача виник залишок
від'ємного значення з ПДВ, відповідно й
сума, що підлягає бюджетному
відшкодуванню у розмірі 30460464,00 грн.

Вивченням первинної документації
встановлено її відповідність вимогам
діючого законодавства.

З урахуванням вищевикладеного судом
встановлено, що висновки СДПІ з ОВП у м.
Луганську щодо порушення позивачем
п.200.1, абз.а) п.200.4 ст.200 ПК України, що
призвело до завищено суму бюджетного
відшкодування ПДВ за липень 2013 року на
30460464,00 грн., документально спростовані
позивачем у судовому засіданні, а отже
є безпідставними.

Відповідно, судом встановлено, що у
відповідача відсутні підстави для
зменшення позивачу суми бюджетного
відшкодування по податку на додану
вартість, заявленої у декларації за
липень 2013 року, та прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Безпідставність зменшення позивачу
суми бюджетного відшкодування по
податку на додану вартість обумовлює й
безпідставність застосування штрафних
(фінансових) санкцій в цій частині.

Відтак, судом встановлено, що податкове
повідомлення-рішення № від 06.04.2012
є протиправним та підлягає скасуванню,
а позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі ч.3 ст.160 КАС України у
судовому засіданні 29 травня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено до 03 червня
2014 року, про що згідно вимог ч.2 ст.167 КАС
України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.94, 158-163, 167 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов публічного
акціонерного товариства
«Луганськтепловоз» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Луганську Державної податкової
служби про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від
06.04.2012, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів від 07.11.2013 № , яким
публічному акціонерному товариству
«Луганськтепловоз» зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість,
заявлену до відшкодування у декларації
з податку на додану вартість за липень
2013 року, на 30460464,00 грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
15230232,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства «Луганськтепловоз»
(місцезнаходження: 91005, м. Луганськ, вул.
Фрунзе, 107, ідентифікаційний код 05763797)
судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 4872,00 грн. (чотири тисячі
вісімсот сімдесят дві гривні).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 03 червня 2014 року.

Суддя
К.О. Пляшкова