Справа № 805/5003/14
Суддя: Бойко М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 р.
Справа № 805/5003/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Cуддя Донецького окружного
адміністративного суду Бойко М.І.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Торезької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання протиправною та
скасування вимоги від 18.02.2014 року №
Ф-127-17 про сплату недоїмки у розмірі 9373,18
грн.,-

В С Т А Н О
В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернулась до суду з
адміністративним позовом до Торезької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області (далі -
відповідач) про визнання протиправною
та скасування вимоги від 18.02.2014 року №
Ф-127-17 про сплату недоїмки у розмірі 9373,18
грн. та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що вона є пенсіонером за
віком та отримує пенсію по втраті
годувальника, знаходиться на обліку у
Сніжнянському відділенні Торезькій
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області як
платник єдиного внеску, є фізичною
особою-підприємцем та перебуває на
спрощеній системі оподаткування.

18.02.2014 року позивачу була надана вимога
№ Ф-127-17 від 18.02.2014 р. про сплату недоїмки
зі сплати єдиного внеску у розмірі 9373,18
грн. Зазначена вимога оскаржувалась до
відповідача та до Головного управління
Міндоходів у Донецькій області.
Позивач вважає, що зазначена вимога
Сніжнянського відділення Торезької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області є
незаконною, оскільки з 06.08.2011 року
набрав чинності Закон України "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деякі інші законодавчі акти
України щодо вдосконалення окремих
норм Податкового кодексу України" №
3609-VI, яким внесені доповнення до ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Зазначила, що внесені зміни звільняють
її, як фізичну особу - підприємця та
пенсіонера, від сплати за себе єдиного
внеску без її добровільної участі у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.
Вважає, що вимога відповідача Ф-127-17 від
18.02.2014 р. про сплату недоїмки з єдиного
внеску у розмірі 9373,18 грн. винесена у
спосіб, що суперечить чинному
законодавству України та підлягає
скасуванню.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, через канцелярію суду надала
заяву про уточнення позовних вимог,
відповідно до якої просила визнати
протиправною та скасувати вимогу від
18.02.2014 року № Ф-127-17 про сплату недоїмки
у розмірі 9373,18 грн. та клопотання у
якому позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та просила суд
розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, через канцелярію
суду надав заяву, у якій проти
задоволення позову заперечував та
просив розглянути справу за його
відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.128 КАС України,
неприбуття в судове засідання без
поважних причин представника сторони
або третьої особи, які прибули в судове
засідання, або неповідомлення ним про
причини неприбуття не є перешкодою для
розгляду справи.

Суд прийшов до висновку про розгляд
справи за відсутності позивача та
представника відповідача, на підставі
доказів, наявних в матеріалах справи.

Позивач, ОСОБА_1 (дата народження
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.), є фізичною
особою-підприємцем, зареєстрована в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
22.09.2011р., перебуває на спрощеній системі
оподаткування, що підтверджується
свідоцтвом про сплату єдиного податку
серії НОМЕР_1.

З 13.05.2006 року позивач є пенсіонером та
отримувала пенсію за віком. З 20.08.2009
року позивач є пенсіонером та отримує
пенсію по втраті годувальника., що
підтверджується пенсійним
посвідченням серії НОМЕР_2. та
розпорядженням про призначення пенсії
№ 166201 від 20.08.2009 р.

Відповідач - Торезька об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області у розумінні п.41.1 ст.41
Податкового кодексу України є
контролюючим органом органів доходів і
зборів.

Контролюючим органом органів доходів і
зборів - є органом виконавчої влади, що
забезпечує формування єдиної
державної податкової, державної митної
політики в частині адміністрування
податків і зборів, митних платежів та
реалізує державну податкову, державну
митну політику, забезпечує формування
та реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.

Тобто, відповідач у справі - орган
владних повноважень, який виконує
владні управлінські функції, надані
йому чинним законодавством, відносно
платників єдиного внеску на
загальнообовязкове державне соціальне
страхування.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 року
№ 2464-VI, Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі
Закон № 1058), Законом України "Про
пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від
05.11.1991 р. (далі Закон №1788) та іншими
нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що 18.02.2014 року
відповідачем прийнято вимогу № Ф-127-17
про сплату недоїмки, якою зобов'язано
позивача сплатити суму недоїмки зі
сплати єдиного внеску в сумі 9373,18 грн.,
яка була отримана позивачем у той же
день. Як вбачається з розрахунку
заборгованості, який міститься у
матеріалах справи, заборгованість
позивача зі сплати єдиного внесу за 2012
рік становить 4572,42 грн., за 2013 рік
становить 2388,06 грн. За 3 квартал 2014 року
позивачу нарахована недоїмка зі сплати
єдиного внеску у розмірі 1194,03 грн. та за
4 квартал 2014 року у розмірі 1218,67 грн.
Таким чином, загальна сума
заборгованості позивача зі сплати
єдиного внеску на час розгляду справи
становить 9373,18 грн.

Не погодившись із винесеною вимогою
позивач листом від 25.02.2014 року
звернулась до відповідача з проханням
роз'яснити підстави винесення спірної
вимоги. 13.03.2014 року відповідач листом №
323/10/05-23-17-13 повідомив позивача, що у
відповідності до п.4 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платником
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, а тому
це не звільняє позивача від сплати
єдиного внеску за себе.

Вважаючи роз'яснення відповідача
невичерпними, а спірну вимогу не
законною, позивач звернулась до
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області.

03.04.2014 року позивач отримала рішення №
2546/10/05-99-10-06-12-2 від 31.03.2014 року, яким
вимогу Сніжнянського відділення
Торезької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Донецькій області залишена без змін.

Позивач вважає спірну вимогу про
сплату недоїмки з єдиного внеску
протиправною та такою, що підлягає
скасуванню, оскільки вона є фізичною
особою - підприємцем та пенсіонером за
віком і відповідно до вимог ч. 4 ст. 4
Закону № 2464 звільнена від сплати за
себе єдиного внеску оскільки не
укладала з відповідачем договору про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Аналізуючи норми законодавства, що
регулюють спірні правовідносини,
оцінивши докази, які наявні в
матеріалах справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону № 1788
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом. За
цим Законом право на пенсію в разі
втрати годувальника мають
непрацездатні члени сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (стаття 38). Батьки і чоловік
(дружина) померлого, які не були на його
утриманні, також мають право на пенсію,
якщо згодом втратили джерело засобів
до існування.

Статтею 1 Закону №1058 визначене поняття
"пенсія" - як, щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058 за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач з 13.05.2006 року є пенсіонером та
отримувала пенсію за віком. З 20.08.2009
року позивач є пенсіонером та отримує
пенсію по втраті годувальника., що
підтверджується пенсійним
посвідченням серії НОМЕР_2. та
розпорядженням про призначення пенсії
№ 166201 від 20.08.2009 р.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464
платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади.

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону № 2464
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Єдиний
внесок підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника, як
передбачено частиною 12 статті 9 Закону
№2464.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Зазначеною нормою ст. 4 Закону №
2464 в редакції, яка діє з 06.08.2011р.,
наведений вичерпний перелік фізичних
осіб-підприємців, які є пенсіонерами за
віком або інвалідами без урахування
віку та отримують пенсію або соціальну
допомогу, які звільняються від сплати
за себе єдиного внеску. В зазначеній
нормі законодавцем не виключені особи,
які є пенсіонерами за віком та
отримують пенсію по втраті
годувальника у зв'язку з переходом на
інший вид пенсії. Таким чином, з 06.08.2011р.
звільняються від сплати єдиного внеску
фізичні особи-підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування, якщо
вони є пенсіонерами та отримують
відповідно до закону пенсію або
соціальну допомогу.

Оскільки, позивач є пенсіонером
та отримує пенсію, він у відповідності
ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звільняється з
06.08.2011 р. від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

До того ж, відповідно до положень ч. 4 ст.
4 Закону № 2464 особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування, можуть
бути платниками єдиного внеску
виключно за умови їх добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Добровільна сплата єдиного внеску
врегульована ст. 10 Закону України № 2464.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10 Закону
України № 2464, обов'язковою умовою
добровільної участі особи у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування є належним
чином укладений договір в порядку,
визначеному ст. 10 цього Закону.

В судовому засіданні встановлено, що
договір про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
між сторонами не укладався.

Крім того, частиною 4 статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" чітко визначено
про звільнення від сплати єдиного
внеску за себе фізичних осіб -
підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, якщо вони є
пенсіонерами або інвалідами та
отримують відповідно до закону пенсію
або соціальну допомогу. Законодавець
не ставить в залежність звільнення від
сплати єдиного внеску від того, чи
досягла особа пенсійного віку.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади й органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Крім того, суд зазначає, аналогічного
висновку дійшов Вищий
адміністративний суду України в увалі
від 20.03.2014 року по справі № К/800/2045/14 за
касаційною скаргою ОСОБА_2, на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області про скасування
вимоги про сплату недоїмки касаційну
скаргу ОСОБА_2 задоволено. Постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року - скасовано. Постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 22
жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Шахтарську та Шахтарському
районі Донецької області про
скасування вимоги про сплату недоїмки -
залишино в силі.

Таким чином, приймаючи до уваги
наведене, суд вважає, що позовні вимоги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Торезької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування вимоги від
18.02.2014 року № Ф-127-17 про сплату недоїмки
у розмірі 9373,18 грн. є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2-14, 17, 18, 24, 71, 72, 86, 94, 122,
158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Торезької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання протиправною та скасування
вимоги від 18.02.2014 року № Ф-127-17 про
сплату недоїмки у розмірі 9373,18 грн., -
задовольнити.

Визнати протиправною вимогу
Сніжнянського відділення Торезької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецької області про
сплату боргу (недоїмки) від 18.02.2014 року
№ Ф-127-17 у сумі 9373,18,90 грн

Скасувати вимогу Сніжнянського
відділення Торезької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецької області про сплату боргу
(недоїмки) від 18.02.2014 року № Ф-127-17 у сумі
9373,18,90 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати зі
сплати судового збору у розмірі 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Бойко М.І.