Справа № 2а-18397/11/2670
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/56582/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

суддівОстровича С.Е. Степашка О.І.
Федорова М.О.секретаря судового
засідання Волошина В.М.,

представник позивача ОСОБА_4

представник відповідача не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва Державної податкової
служби на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
квітня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 серпня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5) звернувся до суду
з позовом до Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва (далі - ДПІ у Голосіївському
районі) в якому просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
квітня 2012 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
року апеляційну скаргу ДПІ у
Голосіївському районі залишено без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
квітня 2012 року - залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій
ДПІ у Голосіївському районі подала
касаційну скаргу в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
квітня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 серпня 2012 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_5 в
задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

ДПІ у Голосіївському районі проведена
документальна невиїзна перевірка
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податку з
доходів фізичних осіб громадянина
ОСОБА_5, отриманих в 2008 році. За
результатами перевірки складено акт
№122/1740/НОМЕР_1 від 25 листопада 2011 року.

Перевіркою встановлено порушення
ОСОБА_5 вимог пп. 4.2.12. п. 4.2. ст. 4, п. 7.1. ст. 7
Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб", внаслідок чого не
нараховано та не сплачено податок з
доходів фізичних осіб у розмірі 7593232, 31
грн.

На підставі акта перевірки ДПІ у
Голосіївському районі прийнято
податкове повідомлення рішення
№000201/1740 від 06 грудня 2011 року, яким
ОСОБА_5 визначено податкове
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 7593232, 31 грн.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між ОСОБА_5 та ТОВ
"ФК-Ресурсімпекс" 26 листопада 2008 року
укладено договір купівлі-продажу №261108,
згідно якого ОСОБА_5 продав майновий
пай ПКСП "Авангард" та отримав дохід у
сумі 50621548, 00 грн. У податковій
декларації за 2008 рік, поданій позивачем
до податкового органу сума 50621548, 00 грн.
зазначена у п. 1.2. розділу 1 - дохід від
продажу майнового паю, отриманого в
процесі приватизації (інвестиційний
дохід) та відповідно до пп. 4.3.18 п.4.3 ст. 4
Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб" визначено податкове
зобов'язання у розмірі 0 грн. З огляду на
те, що відповідно до отриманої під час
перевірки інформації, майновий пай
отриманий позивачем не у процесі
приватизації, відповідачем прийнято
рішення про безпідставність
застосування до отриманого платником
податку доходу пільги, визначеної п.п.
4.3.18 п. 4.3. ст. 4 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб".

Відповідно до Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003 року №889-ІV, дохід - суму будь-яких
коштів, вартість матеріального і
нематеріального майна, інших активів,
що мають вартість, у тому числі цінних
паперів або деривативів, одержаних
платником податку у власність або
нарахованих на його користь протягом
відповідного звітного податкового
періоду, як на території України, так і
за її межами, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом (п. 1.2 ст. 1 Закону),
до складу якого, зокрема, включаються
доходи у вигляді інвестиційного
прибутку від здійснення операцій з
цінними паперами та корпоративними
правами, випущеними в інших, ніж цінні
папери, формах (п. 1.3 «в» ст. 1 Закону).

Підпунктом 4.3.18 п. 4.3. ст. 4 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
встановлено, що до складу загального
місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку не включаються такі доходи (що
не підлягають відображенню в його
річній податковій декларації), як сума
доходу, отриманого платником податку
внаслідок відчуження акцій (інших
корпоративних прав), одержаних ним у
власність в процесі приватизації в
обмін на приватизаційні компенсаційні
сертифікати, безпосередньо отримані
ним як компенсація суми його внеску до
установ Ощадного банку СРСР або до
установ державного страхування СРСР,
або в обмін на приватизаційні
сертифікати, отримані ним відповідно
до закону, а також сума доходу,
отриманого таким платником податку
внаслідок відчуження земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення, земельних часток (паїв),
майнових паїв, безпосередньо отриманих
ним у власність у процесі приватизації
згідно з нормами земельного
законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2001 року №177 «Про врегулювання
питань щодо забезпечення захисту
майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектору
економіки», затверджені Методика
уточнення складу і вартості пайових
фондів майна членів колективних
сільськогосподарських підприємств, у
тому числі реорганізованих, Порядок
визначення розмірів майнових паїв
членів колективних
сільськогосподарських підприємств та
їх документального посвідчення та
Типове положення про комісію з
організації вирішення майнових питань,
що виникають у процесі реформування
аграрного сектору економіки,
закріплено, що майновий пай - частка
майна члена підприємства у пайовому
фонді, виражена у грошовій формі та у
відсотках розміру пайового фонду.

Законом України «Про колективне
сільськогосподарське підприємство»
від 14.02.1992 року №2114-ХІІ визначено, що
колективне сільськогосподарське
підприємство є добровільним
об'єднанням громадян у самостійне
підприємство для спільного
виробництва сільськогосподарської
продукції та товарів і діє на засадах
підприємництва та самоврядування.

Статтею 7 Закону України «Про
колективне сільськогосподарське
підприємство» передбачено, що
об'єктами права колективної власності
підприємства є земля, інші основні та
оборотні засоби виробництва, грошові
та майнові внески його членів,
вироблена ними продукція, одержані
доходи, майно, придбане на законних
підставах. Майно у підприємстві
належить на праві спільної часткової
власності його членам. Частина 2 ст. 7
зазначеного Закону визначає, що
суб'єктом права власності у
підприємстві є підприємство як
юридична особа, а його члени - в частині
майна, яку вони одержують при виході з
підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
колективне сільськогосподарське
підприємство», майно членів КСП є його
пайовим фондом та право членів
підприємства на пайовий фонд майна
залежить від їх трудового внеску.

Відповідно до Порядку визначення
розмірів майнових паїв членів
колективних сільськогосподарських
підприємств та їх документального
посвідчення для визначення розмірів
майнових паїв членів підприємств
затверджується Положенням про порядок
паювання майна, складається список
осіб, які мають право на майновий пай та
визначаються індивідуальні майнові
паї.

Список осіб, які мають право на
майновий пай, складається комісією і
затверджується зборами співвласників.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що до списку працівників
ПКСП «Авангард» с. Киянка, які мають
право на пай, включено позивача, у
зв'язку з чим 21.07.2008 року головою
комісії по врегулюванню майнових
відносин було видано свідоцтво про
право власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства серії ЖИ-6 №158381.

Суди попередніх інстанцій дійшли до
висновку, що оскільки майновий пай
члена підприємства документально
підтверджується свідоцтвом про право
власності на майновий пай члена
підприємства, яке є у наявності у
позивача, то правомірним є
застосування положень п.п. 4.3.18. п. 4.3. ст.
4 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» та безпідставне
нарахування податкових зобов'язань по
податку з доходів фізичних осіб.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про задоволення
позовних вимог ОСОБА_5

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновок суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва Державної податкової служби
залишити без задоволення, постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 17 квітня 2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді С.Е. Острович О.І. Степашко М.О.
Федоров