Справа № 822/1938/14
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1938/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіДанилюк У.Т.
при секретаріГорячій Д.Л. за
участі:представників
сторінрозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому до Головного
державного виконавця підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області Кіт А. М. про скасування
постанови, -

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2014 року позивач звернувся в
суд з позовом, в якому просить
скасувати постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області 08 травня 2014 року
про накладення штрафу (ВП № 42487301).

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що спірною постановою на позивача
накладено штраф в розмірі 680 грн. за
невиконання рішення в частині виплати
перерахованої пенсії. УПФУ у м.
Хмельницькому на даний час не
забезпечене відповідними коштами,
нарахована сума буде виплачена при
відповідному фінансуванні.
Відповідачем не враховано, що
накладення штрафу може здійснене за
невиконання рішення без поважних
причин, в даному ж випадку відсутність
фінансування унеможливлює виконання
рішення суду щодо виплати коштів.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
вказаних в позовній заяві підстав.

Представник відповідача просив в
задоволенні позовних вимог відмовити,
оскільки штраф було накладено в зв'язку
з невиконанням рішення суду без
поважних причин, оскільки відсутність
коштів не є поважною причиною для
невиконання рішення суду.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справ, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області перебуває виконавчий лист
№2а/2218/12133/11, виданий 20.09.2011 року
Хмельницьким міськрайонним судом, яким
зобов'язано управління пенсійного
фонду України в м. Хмельницькому
здійснити перерахунок пенсії по
інвалідності 3 групи ОСОБА_4 у
відповідності до вимог ст.ст. 50,54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
не нижче 6 мінімальних пенсій за віком -
основної пенсії та додаткової пенсії у
розмірі не нижче 50% мінімальної пенсії
за віком з 27 квітня 2011 року, виходячи із
встановленого ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" розміру
мінімальної пенсії за віком та з
урахуванням фактично отриманих сум.

08.05.2014 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
прийнято постанову (ВП №42487301) про
накладення штрафу за невиконання
рішення в розмірі 680 грн. При цьому у
постанові державним виконавцем
зазначено, що рішення суду боржником
виконано частково в частині
перерахування пенсії, проте не
здійснено виплати зазначеного
перерахунку (зазначене
підтверджується також актом
державного виконавця від 08.05.2014 року).

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд звертає увагу на
наступне.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України
"Про виконавче провадження" №606-XIV (далі
- Закон №606-XIV) державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону №606-XIV у
виконавчому документі зазначається,
зокрема, резолютивна частина рішення.

Фактичне виконання рішення означає
його виконання згідно з виконавчим
документом; в свою чергу, виконавчий
документ має містити вимогу
(зобов'язання) до боржника згідно
резолютивної частини рішення.

Виконавчий лист №2а/2218/12133/11 містить
зобов'язання управління пенсійного
фонду України в м. Хмельницькому
здійснити перерахунок пенсії по
інвалідності, такий перерахунок ним
здійснено, що не заперечується та
підтверджується державним виконавцем.
Однак, на думку відповідача, яка
знайшла відображення й в оскаржуваній
постанові, пенсійним фондом не
здійснено виплати зазначеного
перерахунку, тому рішення в частині
виплати перерахованої пенсії
боржником не виконано.

Однак суд не погоджується з такими
доводами відповідача, оскільки
резолютивна частина постанови не
містить зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому щодо виплати коштів,
таким чином, обов'язок щодо виплати
відповідних коштів згідно рішення суду
є припущенням відповідача.

Суд звертає увагу на те, що згідно з ч.1
ст.170 КАС України якщо судове рішення є
незрозумілим, суд, який його ухвалив, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
або державного виконавця ухвалою
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту; відповідно до ч.1
ст.263 КАС України за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення, державний виконавець
може звернутися до адміністративного
суду першої інстанції, незалежно від
того, суд якої інстанції видав
виконавчий лист, що видав виконавчий
лист, із поданням зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Відповідач не був позбавлений права
звернутись до суду із заявою про
роз'яснення рішення, у випадку, якщо
його резолютивна частина є
незрозумілою. При цьому в судовому
засіданні встановлено, що державний
виконавець звертався до суду із заявою
про зміну способу та порядку виконання
постанови від 20 вересня 2011 року. В
поданій заяві державним виконавцем
було зазначено, що Управлінням
Пенсійного фонду України в
м.Хмельницькому було нараховано , але
не виплачено 11303 грн. 24 коп.

Ухвалою від 10.04.2014 року в задоволенні
заяви головного державного виконавця
про зміну способу та порядку виконання
постанови Хмельницького
міськрайонного суду від 20 вересня 2011
року було відмовлено. Зазначеною
ухвалою відмічено, що викладені
заявником вимоги стосуються в цілому
вчинення відповідних дій, які у випадку
їх задоволення, можуть істотно змінити
зміст резолютивної частини судового
рішення, що у відповідності з діючим
законодавством є недопустимим.

Отже, виконавчим документом не
передбачено обов'язку Управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому щодо виплати коштів, а
встановлення такого обов'язку призведе
до зміни змісту резолютивної частини
судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.89 Закону №606-XIV у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника -
юридичну особу - від сорока до
шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Таким чином, державним виконавцем може
бути винесено постанову про накладення
штрафу виключно у разі невиконання
боржником судового рішення без
поважних причин.

Проте суд вважає, що в межах спірного
виконавчого провадження відбулось
фактичне повне виконання рішення
згідно з виконавчим документом.

Зазначені обставини не були враховані
відповідачем при прийнятті постанови
від 08 травня 2014 року про накладення
штрафу (ВП № 42487301).

Що стосується доводів позивача про
відсутність відповідних коштів та
проведення виплат при наявності
фінансування, суд зазначає наступне.

Так, згідно зі ст.63 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" №796-XII,
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету,
коштів, які враховуються при
визначенні між бюджетних трансфертів,
та інших джерел, не заборонених
законодавством.

Згідно з ч.1 ст.23 Бюджетного кодексу
України № 2456-VI будьякі бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету
здійснюються лише за наявності
відповідного бюджетного призначення,
якщо інше не передбачено законом про
Державний бюджет України. Відповідно
до ч.1 ст.48 даного Кодексу розпорядники
бюджетних коштів беруть бюджетні
зобов'язання та здійснюють платежі
тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами.

Грошові кошти у вигляді перерахованої
пенсії, які належать ОСОБА_4, не є
власністю позивача, не знаходяться на
його рахунках. Виплата зазначених
коштів можлива лише за наявності
відповідного бюджетного призначення
за рахунок Державного бюджету, отже
невиплата коштів не залежала від волі
та можливостей позивача.

При цьому позивач не позбавлений
обов'язку щодо виплати перерахованих
коштів, однак, враховуючи те, що
рішенням суду та, відповідно,
виконавчим документом не було
передбачено такого обов'язку,
відповідачем передчасно та без
врахування вказаних обставин винесено
постанову про накладення штрафу за
невиконання рішення суду.

З огляду на зазначене суд вважає, що
підстави, якими відповідач керувався
при винесенні постанови про накладення
штрафу від 08.05.2014 року, є такими, що не
відповідають вимогам чинного
законодавства, а тому є протиправними.

При цьому позивач в прохальній частині
позову просить скасувати постанову
державного виконавця, однак не просить
визнати її протиправною.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Враховуючи наведене, суд вважає за
можливе вийти за межі позовних вимог
для повного захисту прав, свобод та
інтересів позивача, про захист яких він
просить та визнати протиправною і
скасувати постанову головного
державного виконавця від 08 травня 2014
року.

Крім того, такий спосіб захисту
відповідає вимогам ч.2 ст.162 КАС України,
згідно якої у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень і про скасування рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте всупереч наведеним положенням,
відповідачем, який є суб'єктом владних
повноважень, не доведено правомірність
його рішення, що оскаржується.

За таких обставин, позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.11, 71, 86, 158-163 КАС України,
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області 08 травня 2014 року про накладення
штрафу (ВП № 42487301).

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 02
червня 2014 року

Суддя/підпис/У.Т. Данилюк"Згідно з
оригіналом" Суддя У.Т. Данилюк