Справа № 2а-179/11/2104
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/2061/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Великоолександрівського районного
суду Херсонської області від 08 лютого
2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 23 листопада 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до
Великоолександрівської селищної ради
про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Великоолександрівської селищної ради,
в якому просив частково скасувати
пункти 1, 2, 3 рішення від 09.02.2010 №1229 про
скасування рішення виконавчого
комітету Великоолександрівської
селищної ради від 28.07.2004 №207 "Про
надання дозволу на переведення частини
адмінбудівлі банно-прального
комбінату у житлове по АДРЕСА_1"; про
скасування рішення виконавчого
комітету Великоолександрівської
селищної ради від 29.09.2004 №259 "Про видачу
правовстановлюючих документів про
право власності на житлові приміщення
по АДРЕСА_1"; про встановлення втрати
чинності свідоцтва про право власності
на житлової приміщення банно-прального
комбінату.

Позовні вимоги мотивовано
протиправністю рішення
Великоолександрівської селищної ради
від 09.02.2010 №1229 як такого, що порушує
майнова права позивача як власника
житлового приміщення - квартири по
АДРЕСА_1.

Постановою Великоолександрівського
районного суду Херсонської області від
08 лютого 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23 листопада
2011 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та направити
справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно з договором
купівлі-продажу, укладеним між
Великоолександрівською селищною радою
та ПП "Агропроменерго" в особі
директора ОСОБА_2 16.10.2003, ПП
"Агропроменерго" придбано приміщення
банно-прального комбінату з котельною
по АДРЕСА_1.

Рішенням Великоолександрівської
селищної ради від 28.07.2004 №207 ОСОБА_2
надано дозвіл на переведення частини
адмінбудівлі банно-прального
комбінату у приміщення житлового
призначення.

Рішенням Великоолександрівської
селищної ради від 29.09.2004 №259 ОСОБА_2
вирішено видати правовстановлюючі
документи про право власності на
житлові приміщення банно-прального
комбінату по АДРЕСА_1.

Рішенням Великоолександрівської
селищної ради від 09.02.2010 №1229 скасовано
рішення виконавчого комітету
Великоолександрівської селищної ради
від 28.07.2004 №207 "Про надання дозволу на
переведення частини адмінбудівлі у
житлове призначення по АДРЕСА_1", а
також рішення виконавчого комітету
Великоолександрівської селищної ради
від 29.09.2004 №259 "Про видачу
правовстановлюючих документів про
право власності на житлові приміщення
по АДРЕСА_1". Також, зазначеним рішенням
визнано таким, що втратило чинність
свідоцтво право власності на житлові
приміщення банно-прального комбінату,
видане на підставі рішення виконавчого
комітету від 29.09.2004 №259.

Вказуючи на протиправність рішення від
09.02.2010 №1229, ОСОБА_2 звернувся до суду із
зазначеним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з правомірності оскаржуваного
рішення як такого, що прийнято на
виконання судових рішень, якими
визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 16.10.2003 та рішення
Великоолександрівської селищної ради
від 16.10.2003 №158 "Про приватизацію
приміщень банно-прального комбінату".

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, не погоджується
із вказаними висновками судів
попередніх інстанцій, з огляду на
наступне.

Відповідно до частини першою статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" рада в межах
своїх повноважень приймає нормативні
та інші акти у формі рішень. Згідно з
частиною шостою зазначеної статті
виконавчий комітет сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради в межах своїх
повноважень приймає рішення.

Частиною десятою статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" встановлено, що акти органів
та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Конституційним Судом України у рішенні
від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" зазначено, що
системний аналіз положень Конституції
і законів України дає підстави вважати,
що за органами місцевого
самоврядування законодавцем
закріплюється право на зміну та
скасування власних рішень. Таке право
випливає із конституційного
повноваження органів місцевого
самоврядування самостійно вирішувати
питання місцевого значення шляхом
прийняття рішень, що є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
оскільки вони є суб'єктами
правотворчості, яка передбачає право
формування приписів, їх зміну,
доповнення чи скасування.

Конституційний Суд України дійшов
висновку, що органи місцевого
самоврядування мають право приймати
рішення, вносити до них зміни та
скасовувати їх на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією і законами України,
керуючись у своїй діяльності ними та
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України.

У той же час, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Аналіз наведених положень свідчить про
можливість скасування органом
місцевого самоврядування власного
рішення, у той же час, реалізація
зазначених повноважень можлива у разі
дотримання сукупності умов, зокрема:
відсутність факту виконання рішення,
що скасовується; відсутність факту
виникнення правовідносин, пов'язаних з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів або
ж відсутність заперечень суб'єктів
правовідносин щодо їх зміни чи
припинення у разі виникнення таких
правовідносин.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підставі рішень
Великоолександрівської селищної ради
від 28.07.2004 №207 та від 29.09.2004 №259 ОСОБА_2
отримано свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, а саме на квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 162,2
кв. м., житловою площею 63,2 кв.м.

Так, судами попередніх інстанцій не
враховано, що на підставі скасованих
відповідачем рішень вже виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та зазначені рішення є виконаними, у
тому числі шляхом отримання позивачем
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно.

За вказаних обставин, а також зважаючи
на те, що позивач як власник майна та
суб'єкт правовідносин заперечував
проти їх зміни або ж припинення,
колегія суддів вказує на помилковість
позиції судів попередніх інстанції
щодо правомірності оскаржуваного
рішення, оскільки зазначене прийнято
за відсутності у відповідача у спірних
правовідносинах необхідного обсягу
повноважень на скасування власних
ненормативних правових актів.

Враховуючи викладене, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій, колегія суддів,
виходячи із завдань адміністративного
судочинства, визначених статтею 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, вказує на наявність підстав
для скасування рішень судів попередніх
інстанцій із поставленням нового, про
задоволення позову.

Відповідно до статті 229 Кодексу
адміністративного суд касаційної
інстанції має право скасувати судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та ухвалити нове рішення,
якщо обставини справи встановлені
повно і правильно, але суди першої та
апеляційної інстанцій порушили норми
матеріального чи процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 229, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Великоолександрівського
районного суду Херсонської області від
08 лютого 2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 23 листопада 2011 року скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
пункти 1, 2, 3 рішення
Великоолександрівської селищної ради
від 09.02.2010 №1229 "Про скасування рішень
виконавчого комітету
Великоолександрівської селищної ради
та правоустановчих документів на
будівлю банно-прального комбінату,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1".

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: