Справа № 816/1824/14
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/1824/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Петренко О.В.,

представника позивача - Плахотничого
Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Карлівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

08 травня 2014 року Карлівська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області звернулась до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про про
стягнення заборгованості у розмірі
4447,80 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що за відповідачем
рахується відповідний податковий
борг, що виник у зв'язку з несплатою
узгодженого податкового зобов'язання,
тому підлягає стягненню у судовому
порядку.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив задовольнити їх у повному
обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча у матеріалах справи
наявні докази про те, що він належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, про причини неявки не
повідомив, клопотань та заперечень не
надав.

Враховуючи, що матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення справи, суд
вважає за можливе проводити розгляд
справи за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

ОСОБА_2 зареєстрований як фізична
особа-підприємець Машівською районною
державною адміністрацією Полтавської
області 16.10.2002, номер запису про
державну реєстрацію-0000422,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1.
Перебуває на податковому обліку з
17.10.2002 за №222.

20.02.2013 відповідачем подано до
податкового органу декларацію з плати
на землю за 2013 рік, відповідно до якої
визначено податкове зобов'язання у
розмірі 7624,80 грн.

Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності -
обов'язковий платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Згідно пункту 286.2 статті 286
зазначеного Кодексу платники плати за
землю (крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і не пізніше 20 лютого
поточного року подають відповідному
контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій.

Пунктом 287.3 статті 287 того ж
кодексу встановлено, що податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, визначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Так, податкове зобов'язання, визначене
вищезазначеною декларацією, набуло
статусу податкового боргу та
відповідно до пояснень позивача в
частині суми у розмірі 3157,44 грн
стягнуто у судовому порядку.

Станом на момент подання позову
борг за вказаною декларацією в частині
4447,80 грн не сплачено відповідачем.

Згідно положень ст. 59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не
раніше першого робочого дня після
закінчення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання.

У разі, коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги.

Карлівською ОДПІ 25.04.2013 винесено
податкову вимогу № 63-19, яка повернулась
із поштовою відміткою від 11.05.2013 року
"За зазначеною адресою не проживає".

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 Податкового
кодексу України контролюючі органи
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Також пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України
встановлено, що контролюючі органи
мають право застосовувати до платників
податків фінансові (штрафні) санкції,
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом, стягувати
суми простроченої заборгованості
суб'єкта господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.

Пунктом 41.1 статті 41 41.1
контролюючими органами є органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.

Зважаючи на право контролюючого
органу звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків на
погашення податкового боргу, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги - підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Враховуючи зазначені вище
положення Податкового кодексу України,
суд дійшов до висновку, що чинним
законодавством контролюючому органу
надано право звертатись до суду з
позовами про стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, а в
разі недостатності коштів на рахунках,
звертатись до суду за дозволом на
погашення усієї суми податкового боргу
за рахунок майна платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Отже, позовні вимоги Карлівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення коштів з рахунків платника
податків підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 71, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Карлівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості задовольнити
повністю.

Стягнути кошти з рахунків
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(реєстраційний номер НОМЕР_1) на суму
податкового боргу по орендній платі за
землю з фізичних осіб у розмірі 4447,80
грн (чотири тисячі чотириста сорок сім
гривень вісімдесят копійок) на
розрахунковий рахунок № 0289,
одержувач: місцевий бюджет Машівська
селищна рада, код одержувача: 23813253, банк
одержувача: ГУДКСУ у Полтавській
області, МФО 831019.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд.

Повний текст постанови
виготовлено 02 червня 2014 року.

Суддя
І.Г. Ясиновський