Справа № 2а-289/10/0370
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/47365/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М., Бившевої Л.І.,
Шипуліної Т.М., розглянувши у
попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області Державної
податкової служби

на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 18.02.2010

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.06.2012

у справі № 2а-289/10/0370 (18639/10/9104)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сальве»

до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції

про скасування рішення про
застосування штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 18.02.2010,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27.06.2012, задоволено позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сальве» (надалі -
позивач, ТОВ «Сальве») до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції (надалі - відповідач, Луцька
ОДПІ) про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій №
від 23.11.2009 на суму 10 540,00 грн.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, у
якій просить скасувати постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 18.02.2010 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.06.2012 і
відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної перевірки щодо дотримання
суб'єктами господарювання за період з
05.01.2008 по 08.08.2008 порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій в аптеці
№ 4, що знаходиться за адресою: м. Луцьк,
проспект Волі, 35/36, та належить ТОВ
«Сальве», було складено акт від 06.11.2009 №
201288, згідно якого встановлено, що
Z-звіти, тобто денні звіти з обнуління
інформації в оперативній пам'яті із
занесенням її до фіскальної пам'яті РРО
в кількості 31 штук роздруковано
пізніше, ніж за добу після початку
роботи. Тобто, податковим органом
виявлено порушення вимог Закону
України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме: позивачем не
забезпечено щоденне роздрукування на
реєстраторі розрахункових операцій
фіскальних звітних чеків. Даний
обов'язок суб'єкта господарювання
передбачено п.9 ст. 3 вищевказаного
Закону, відповідно до якого суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі при продажу товарів (наданні
послуг) у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за винятком
автоматів з продажу товарів) фіскальні
звітні чеки і забезпечувати їх
зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

На підставі акта перевірки Луцькою
ОДПІ 23.11.2009 прийнято рішення №
про застосування до ТОВ «Сальве»
штрафних (фінансових) санкцій на суму 10
540,00 грн.

Переглянувши судові рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» в редакції, що була чинною на
момент виникнення спірних
правовідносин, суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій(за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 Господарського
кодексу України за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Згідно ч. 1 ст. 241 Господарського кодексу
України грошова сума, що сплачується
суб'єктом господарювання до
відповідного бюджету у разі порушення
ним встановлених правил здійснення
господарської діяльності,
розглядається як
адміністративно-господарський штраф.

Статтею 239 Господарського кодексу
України передбачено, що одним із видів
адміністративно-господарських санкцій
є адміністративно-господарський штраф,
який застосовується до суб'єкта
господарювання за порушення
визначених законодавством України
правил здійснення господарської
діяльності. За загальним правилом,
встановленим частиною 2 цієї статті
Кодексу, перелік порушень, за які з
суб'єкта господарювання стягується
штраф, розмір і порядок його стягнення
визначаються законами, що регулюють
податкові та інші відносини, в яких
допущено правопорушення.

З огляду на викладені положення,
штрафні (фінансові) санкції за
порушення норм порядку застосування
реєстраторів розрахункових операцій
за своєю правовою сутністю є
адміністративно-господарськими
санкціями і їх застосування
врегульовано нормами ст. 238
Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.250 Господарського
кодексу України
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніше одного року з дня порушення цим
суб'єктом встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності, крім
випадків, передбачених законом.

Оскільки перевірка господарської
діяльності ТОВ «Сальве»
проводилась за період з 05.01.2008 по
08.08.2008, а адміністративно-господарські
санкції на суму 10 540,00 грн. застосовано
на підставі рішення № від 23.11.2009,
то суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли правильного висновку
про те, санкції неправомірно
застосовано контролюючим органом за
період, що не охоплений межами річного
строку застосування
адміністративно-господарських
санкцій, передбаченого нормами ст. 250
Господарського кодексу України.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що рішення Луцької ОДПІ
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 23.11.2009 № винесено з
порушенням встановлених норм
законодавства, а відтак підлягає
скасуванню, а позовні вимоги ТОВ
«Сальве» - задоволенню.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
знаходить підстав, які могли б
призвести до скасування оскаржуваних
судових рішень.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

2. Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 18.02.2010 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.06.2012 у
справі № 2а-289/10/0370 (18639/10/9104) залишити без
змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236- 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя А.М. Лосєв Судді: Л.І.
Бившева Т.М. Шипуліна