Справа № 2а-1245/12/1470
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року
м. Київ К/800/41237/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Моторного
О.А. - головуючого,

Борисенко
І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м.Миколаєва Миколаївської
області Державної податкової служби

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11.07.2013

у справі № 2а-1245/12/1470

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтер-Ресурс"

до Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду м. Києва від
05.11.2012 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11.07.2013
скасовано постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду м.
Києва від 05.11.2012. Позов задоволено:
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 03.01.2012
№.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за
результатами проведеної податковим
органом невиїзної документальної
перевірки ТОВ «Інтер-Ресурс» з питань
взаємовідносин з ПП «Мгновеніє - Юг» за
період квітень, червень-серпень 2011
року, складено акт від 15.12.2011
№4782/231-, в якому зафіксовано
порушення позивачем вимог п.198.3 ст. 198, п.
200.1 ст. 200 ПК України, внаслідок чого
занижено податок на додану вартість у
періоді, що перевірявся, в сумі 25 269,00
грн.

За висновком податкового органу,
відображені у податковій звітності
позивача за квітень, червень-серпень 2011
року господарські операції з
контрагентом - ПП «Мгновеніє - Юг» не
мали реального характеру, а правочини,
укладені позивачем з даним
контрагентом, здійснені без мети
настання реальних наслідків, а тому, на
думку відповідача, є нікчемними.

На підставі зазначеного акта
перевірки, відповідачем прийнято
спірне податкове повідомлення-рішення
від 03.01.2012 №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
28691,00 грн., в тому числі 25269,00 грн. - за
основним платежем та 3422,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено реальності
господарських операцій з вказаним
контрагентом, а надання податковому
органу належним чином всіх оформлених
документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання податкової вигоди є
підставою для її одержання, якщо
податковим органом не встановлено та
не доведено, що відомості, які
містяться в цих документах, неповні,
недостовірні та (або) суперечливі, є
наслідком укладення нікчемних
правочинів або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних в яких установлена
судом.

Однак, колегія суддів, переглядаючи
оскаржувані рішення судів попередніх
інстанцій в касаційному порядку,
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про скасування
спірного повідомлення-рішення,
враховуючи наступне.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів /послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
товарів з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника ПДВ
на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст.
198 ПК України, вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту,
згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як було вірно встановлено судом
апеляційної інстанції, факт здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом - ПП «Мгновеніє -
Юг», підтверджується наявними в
матеріалах справи, належним чином
оформленими первинним документами
бухгалтерського обліку, зокрема:
заявками про проведення контрольних
вимірів, актами виконаних робіт,
податковими та видатковими
накладними, квитанціями про сплату
коштів.

В матеріалах справи відсутні докази
встановлення податковим органом
обставин на підтвердження того, що
укладаючи спірний договір, учасники
договірних відносин діяли з метою, яка
є завідомо суперечною інтересам
держави та суспільства. Податковим
органом не доведено наявності
протиправного умислу та мети при
укладенні угоди позивачем з ПП
«Мгновеніє - Юг», що мали місце під час
здійснення позивачем підприємницької
діяльності.

Слід зазначити, що якщо контрагент
(постачальник по ланцюгу) не виконав
свого зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку (покупця товарів, робіт, послуг)
права на відшкодування ПДВ у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування і має документальне
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

За наведених обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що податковий
кредит сформовано позивачем на
підставі належно оформлених
податкових накладних та отриманими в
ході виконання господарських операцій,
що ґрунтується на вимогах чинного
законодавства.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують, а тому колегією суддів
відхиляються.

З урахуванням викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судом апеляційної
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та дано їм відповідну
правову оцінку. Порушень норм
матеріального чи процесуального права,
які могли призвести до зміни чи
скасування рішення суду не
встановлено.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Заводському районі
м.Миколаєва Миколаївської області
Державної податкової служби відхилити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11.07.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль