Справа № 2а-18563/10/2670
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/41098/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Степашка О.І.

Шипуліної Т.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17.02.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.06.2011

у справі № 2а-18563/10/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «АЕКУС»

до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Києва

про скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «АЕКУС» звернулось
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17.02.2011 позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.06.2011
постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17.02.2011 залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем проведено невиїзну
перевірку ТОВ «АЕКУС», відповідальне
за утримання та внесення податків до
бюджету під час виконання ДСД від 09.02.1998
з ТОВ «Поступ»з питань правильності
нарахування та своєчасності сплати
податків та зборів (обов'язкових
платежів) при реалізації товарів
народного вжитку, в частині дотримання
вимог податкового законодавства по
податку на прибуток та податку на
додану вартість з питань
невідповідності залишків
товарно-матеріальних цінностей за
період з 01.01.07 по 31.12.09; за результатами
перевірки складено акт від 14.07.2010
№1713/23-04/553512135.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пункту 2.7 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого
донараховано податкове зобов'язання з
податку на додану вартість на суму 55228,00
грн. за період 2008-2009 років.

На підставі вищезазначеного акту
перевірки Державною податковою
інспекцією у Шевченківському районі
міста Києва прийнято податкове
повідомлення-рішення від 28.07.2010 №
/0, яким товариству з обмеженою
відповідальністю «АЕКУС»визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем
55228,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції
у розмірі 27614,00 грн.

Податкове повідомлення-рішення
від 28.07.2010 № /0 було оскаржено ТОВ
«АЕКУС» в адміністративному порядку до
податкових органів, але залишено
останніми без змін.

Судами попередніх інстанцій
встановлено що відповідно до змісту
акта перевірки від 14.07.2010 ДПІ у
Шевченківському районі міста Києва
встановлено порушення ТОВ «АЕКУС»
підпункту 2.7 статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»та
саме про порушення підпункту 2.7 даного
Закону зазначено у оскаржуваному
податковому повідомленні-рішенні, тоді
як такого підпункту у статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» взагалі не існує. Також,
судами встановлено розбіжності сум
завищення податкового кредиту з
податку на додану вартість, про які
зазначені в акті перевірки.

Крім того, як вбачається з акту
перевірки, пояснень щодо відсутності
первинних документів від посадових
осіб Товариства з обмеженою
відповідальністю «АЕКУС» державною
податковою інспекцією у
Шевченківському районі міста Києва не
відбирались, а запит про надання
документів для перевірки правильності
нарахування та своєчасності сплати
податків та зборів (обов'язкових
платежів) товариству з обмеженою
відповідальністю «АЕКУС»не
направлявся після початку перевірки,
що є порушенням вимог підпункту 2.3.2
пункту 2.3 пункту 2 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
ДПА України від 10.08.2005 № 327.

Згідно із підпунктами 2.4.1, 2.4.2
пункту 2.4 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
ДПА України від 10.08.2005 року №327,
зареєстрованому в Міністерстві
юстиції України 25.08.2005 року за №925/11205,
висновок акту перевірки повинен
відображати узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства з посиланням на
підпункти, пункти, статті
нормативно-правових актів, а виявлені
порушення податкового та іншого
законодавства відображаються у
гривнях у розрізі податків, зборів та
інших обов'язкових платежів з
розбивкою за роками та податковими
періодами, у межах періоду, що
перевіряється. Аналогічні вимоги до
формування висновків акту перевірки
містяться у пункті 4 Методичних
рекомендацій щодо оформлення
матеріалів документальних перевірок
суб'єктів господарювання - юридичних
осіб, а також їх філій, відділень та
інших відокремлених підрозділів та
документування заявлених порушень,
затверджених наказом ДПА України від
11.09.2008 року №584.

Відповідно із пунктами 1.3, 1.5, 1.6
Порядку - результат перевірки
оформлюється складанням відповідного
акту. Акт, це службовий документ, який
не тільки підтверджує проведення
виїзної планової перевірки
фінансово-господарської діяльності
суб'єкта господарювання і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства суб'єктами
господарювання, але він є єдиним
передбаченим законом документом, який
повинен містити систематизований
виклад виявлених у ході перевірки
фактів порушення норм податкового,
валютного та іншого законодавства. За
результатами виїзної планової
перевірки в акті викладаються усі
суттєві обставини
фінансово-господарської діяльності
суб'єкта господарювання, які мають
відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства.

Відповідно до підпункту 2.3.4 п. 2.3
ст. 2 Порядку не допускається
відображення в акті перевірки
необґрунтованих даних, а також
суб'єктивних припущень перевіряючими,
які не мають підтверджених доказів, та
різного роду висновків щодо дій
посадових осіб суб'єкта
господарювання.

Судами попередніх інстанцій
зазначено, що висновки акту перевірки
від 14.07.2010 року є неузгодженими з його
описовою частиною, він містить
посилання на законодавство, якого
взагалі не існує.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17.02.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.06.2011 у
справі № 2а-18563/10/2670 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
відхилити.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17.02.2011 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.06.2011 у справі № 2а-18563/10/2670
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді О.І.
Степашко Т.М.Шипуліна