Справа № 826/3901/13-а
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2014 року № 826/3901/13-а
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Погрібніченка І.М. розглянувши у
письмовому провадження
адміністративну справуза позовом
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у місті
КиєвідоФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 простягнення податкової
заборгованості, - ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Державна податкова інспекція у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі - ДПІ у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві, позивач) звернулася до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом, в якому просила
стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (далі - відповідач) податкову
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
податковий борг перед Державним
бюджетом України виник у зв'язку з
порушенням відповідачем норм
податкового законодавства України з
податку на додану вартість, податку з
доходів фізичних осіб та з податку на
доходи фізичних осіб, який станом на
день розгляду справи не сплачено, а
тому підлягає стягненню.
Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подав до суду
клопотання про розгляд подання за його
Представники відповідача проти
задоволення адміністративного позову
заперечував, письмових заперечень
проти позову не надав.
Відповідно до вимог частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, в зв'язку з
неявкою відповідача у судове засідання
та поданим клопотанням позивача, суд
дійшов висновку про подальший розгляд
справи в порядку письмового
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, враховуючи принципи рівності
сторін, Окружний адміністративний суд
ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний код
НОМЕР_1) зареєстрована 06 липня 2009 року
Печерською районною у м. Києві
державною адміністрацією (запис в
Єдиному державному реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців № 2 009588), перебуває на обліку як
платник податків в ДПІ у Печерському
районі м. Києва ДПС з 08 липня 2009 року за
року є платником податку на додану
вартість, свідоцтво про реєстрацію
платника податку на додану вартість №
Відповідачем було подано до ДПІ у
Печерському районі м. Києва ДПС звітну
нову податкову декларацію з податку на
додану вартість за травень 2012 року
якою самостійно визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 18 503, 00 грн.
Разом з тим, в серпні 2012 року була
проведена документальна планова
виїзна перевірка відповідача з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 08 липня 2009 року по 31 грудня 2011
року, під час якої було встановлено
порушення пункту 119.2 статті 119,
підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті
168 Податкового кодексу України, в
результаті чого відповідачем не подано
податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку за формою № 1-ДФ за 2011 рік,
не перераховано та не утримано податок
з доходів фізичних осіб за 2011 рік на
перевірки складено акт від 08 серпня 2012
року № 21/1702-НОМЕР_1.
На підставі акту перевірки від 08 серпня
2012 року № 21/1702-НОМЕР_1 ДПІ у Печерському
районі м. Києва ДПС прийняті податкові
повідомлення-рішення від 13 вересня 2012
визначено відповідачу грошове
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб (код платежу 11010100) в
розмірі, відповідно, 59 692, 30 грн.
(основний платіж - 48 735, 40 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 10 956, 90 грн.) та 510, 00
грн. (основний платіж - 0,00 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 510, 00 грн.).
Податкові повідомлення-рішення від 13
отримані відповідачем 10 жовтня 2012 року,
що підтверджується копією
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
Також, документальною плановою виїзною
перевіркою відповідача з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 08 липня 2009 року по 31 грудня 2011
року, за результатами якої складено акт
від 08 серпня 2012 року № 21/1702-НОМЕР_1, було
встановлено порушення пункту 177.2
статті 177 Податкового кодексу України,
в результаті чого відповідачем
занижено оподатковуваний дохід за 2011
рік. На підставі вказаної перевірки ДПІ
у Печерському районі м. Києва ДПС
повідомлення-рішення від 13 вересня 2012
відповідачу грошове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб (код
платежу 11010500) в розмірі 16 320, 83 грн.
(основний платіж - 13 056, 66 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 3 264, 17 грн.), яке
отримане відповідачем 10 жовтня 2012 року,
що підтверджується копією
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
Водночас, ФОП ОСОБА_1 було подано до ДПІ
у Печерському районі м. Києва ДПС
звітну податкову декларацію про
майновий стан і доходи за 2011 рік
якою самостійно визначено податкове
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 210, 00 грн.
При цьому, суд зазначає, що ФОП ОСОБА_1
повідомлення-рішення від 13 вересня 2012
адміністративного суду м. Києва, за
результатом чого 30 січня 2014 року судом
адміністративного позову відмовлено
Згідно відповіді на судовий запит від 22
постанова суду набрала законної сили 25
березня 2014 року.

У зв'язку з самостійним непогашенням
відповідачем суми податкового боргу,
який з урахуванням часткової сплати та
погашенням за рахунок об'єкту
податкової застави дорівнює 28 059 275, 38
грн. (6 293 530, 76 грн. з податку на
прибуток; 13 707 233, 73 грн. з податку на
додану вартість; 7 927 903,06 грн. з
земельного податку), позивач звернувся
до суду з відповідним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
погоджується з доводами Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві, виходячи з
наступного.

Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
(далі - ПК України) під податковим
зобов'язанням розуміється сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Пунктом 54.1. статті 54 ПК України
встановлено, що платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом, крім
випадків, передбачених податковим
законодавством. Така сума грошового
зобов'язання та/або пені вважається
узгодженою.

Згідно п. 56.11 ст. 56 ПК України податкове
зобов'язання самостійно визначене
платником податку оскарженню не
підлягає.

Пунктом 57.3 ст. 57 ПК України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України
строком сплати податку та збору
визнається період, що розпочинається з
моменту виникнення податкового
обов'язку платника податку із сплати
конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством.

Відповідно до пп. 14.1.175 14.1 ст. 14 ПК
України, податковий борг - сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відтак, враховуючи, що сума податкового
зобов'язання не була сплачена
своєчасно, вона набула статусу
податкового боргу.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України передбачено,
що у разі коли платник податків не
сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.3. ПК України
податкова вимога надсилається не
раніше першого робочого дня після
закінчення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання. Згідно з п.
59.4. Кодексу податкова вимога
надсилається також платникам податків,
які самостійно подали податкові
декларації, але не погасили суми
податкових зобов'язань у встановлені
цим Кодексом строки, без попереднього
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Враховуючи вимоги статті 59 Податкового
кодексу України, ДПІ у Печерському
районі м. Києва ДПС виставлено
податкову вимогу від 04 липня 2012 року №
1203 на суму 17 835, 00 грн., яка направлена
позивачем засобами поштового зв'язку
за місцезнаходженням ФОП ОСОБА_1 та
повернута 15 серпня 2012 року з відміткою
відділення поштового зв'язку «за
закінченням терміну зберігання».

Окрім цього, суд зазначає, що
відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, сума податкового
зобов'язана визначена податковим
повідомленнями - рішеннями від 13
вересня 2012 року № та № є
податковим боргом, а тому підлягає
сплаті до відповідного бюджету.

На день розгляду справи доказів
оскарження податкового
повідомлення-рішення від 13 вересня 2012
року № та податкової вимоги від
04 липня 2012 року № 1203 відповідачем суду
не надано.

Водночас, суд звертає увагу, що згідно
звортніх боків облікових карток ФОП
ОСОБА_1, наданих представником позивача
від 19.05.2014 року, вбачається, що
останньою частково погашено
заборгованість та станом на день
розгляду вказаної справи така
заборгованість становить з податку на
доходи фізичних осіб - 7 679, 24 грн., з
податку на додану вартість - 15 324, 88 грн.
та з податку на доходи фізичних осіб - 48
439, 02 грн.

Враховуючи те, що відповідачем на час
розгляду вказаної адміністративної
справи не надано суду доказів
погашення суми податкового боргу в
загальному розмірі 71 443, 14 грн., суд
приходить до переконання про часткове
задоволення позовних вимог.

Виходячи з положень підпункту 14.1.137
пункту 14.1 статті 14 ПК України (щодо
визначення органів стягнення),
підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 ПК
України (щодо права ДПІ на звернення до
суду з приводу стягнення податкового
боргу), пункту 41.5 статті 41 ПК України
(щодо органу стягнення), пункту 95.1
статті 95 ПК України (щодо права
податкових органів звертатися до суду
про стягнення податкового боргу та
звернення стягнення в першу чергу на
кошти боржника), пункту 95.3 статті 95 ПК
України (щодо стягнення податкового
боргу за рішенням суду), податкові
органи мають право звертатися до суду
щодо стягнення з платників податку
податкового боргу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України судові витрати з відповідача
стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69 - 71, ст. 94, ст. ст. 158-163,
ст. 1832, ст. 186, ст. 254, ст. 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві задовольнити
частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Державної податкової
інспекції у Печерському районі міста
Києва Державної податкової служби
(місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул.
Лєскова, буд. 2, код за ) суму
податкової заборгованості:

- з податку з доходів фізичних осіб в
розмірі 7 679, 24 грн. на р/р № 0007 код
платежу 11010500, одержувач: УДКСУ у
Печерському районі м. Києва, код 38004897,
банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО
820019;

- з податку на додану вартість в розмірі
15 324, 88 грн. на р/р 0007, код платежу
14010100, одержувач: УДКСУ у Печерському
районі м. Києва, код 38004897, банк
одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019;

- з податку на доходи фізичних осіб в
розмірі 48 439, 02 грн., на р/р № 0007 ,
код платежу 11010100, одержувач УДКСУ у
Печерському районі м. Києва, код 38004897,
банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО
820019.

3. В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена за правилами,
встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідно.

Суддя І.М. Погрібніченко