Справа № 2а-6916/12/12/1370
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 травня 2014 року Справа № 9104/177079/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Большакової О.О.,

суддів Коваля Р.Й., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 4
жовтня 2012 року в адміністративній
справі за позовом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області до ОСОБА_1 про
виконання вимог припису,

В С Т А Н О В И В :

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області звернулася в
Львівський окружний адміністративний
суд з позовом до ОСОБА_1 про виконання
вимог припису № 28/1-ф від 22.02.2012 року, а
саме: демонтувати будівлю розміром
7,40*11,00 м. в м.Турка.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області 22.02.2012 року
проведено перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт та встановлено, що відповідач
розпочала будівництво гаражу та сараю
без дозвільних документів на виконання
будівельних робіт та без документів на
земельну ділянку, чим порушила ст.ст. 7,
9, 27 Закону України «Про архітектурну
діяльність» та ч. 5 ст. 26, ст. 34 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності». З метою
усунення порушень відповідачу надано
припис, який вона добровільно не
виконала.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 4 жовтня 2012
року позов задоволено, зобов'язано
ОСОБА_1 виконати вимоги припису
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області № 28/1-ф від 22.02.2012
року, а саме: демонтувати будівлю
розміром 7,40*11,00 м. по АДРЕСА_1.

З таким судовим рішенням не погодилася
ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначила, що суд першої інстанції
порушив норми матеріального та
процесуального права, прийняв
незаконне, необґрунтоване та
необ'єктивне рішення, висновки
викладені у постанові суду не
відповідають фактичним обставинам
справи. Зокрема, апелянт вказала, що
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, як суб'єкт владних
повноважень, не має права звертатися до
суду з позовом про виконання припису
про демонтаж, а в разі, якщо вважає
будівництво самовільним, вправі
звернутися до суду з позовом про
знесення такого будівництва. Також суд
першої інстанції не взяв до уваги, що
сарай побудований на підставі рішення
Турківської міської ради від 10 квітня
1996 року. Тому просить скасувати
постанову суду й прийняти нову про
відмову в позові.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1
підтримала апеляційну скаргу з
підстав, що у ній викладені.

Представник позивача Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області Кірєєв
А.Ю. у судовому засіданні заперечив
щодо задоволення апеляційної скарги та
пояснив, що оскаржуване судове рішення
є законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, розглянувши
матеріали справи та апеляційної
скарги, в межах викладених в ній
доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити з
таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
оскільки припис ДАБК є обов'язковим до
виконання і залишається не виконаним, а
тому заявлені позовні вимоги є
підставними. Проте, такі висновки суду
першої інстанції не відповідають
фактичним обставинам справи та є
помилковими.

Судом апеляційної інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 22 лютого 2012 року
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області проведено
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт по АДРЕСА_1, за результатами якої
складено акт перевірки № 28/1 від 22.02.2012
року.

Згідно цього акту встановлено, що на
земельній ділянці, яка належить до
земель міста, ОСОБА_1 розпочала
будівництво гаражу та сараю без
дозвільних документів на виконання
будівельних робіт та без документів на
земельну ділянку, чим порушила ст.ст. 7,
9, 27 Закону України «Про архітектурну
діяльність» та ч. 5 ст. 26, ст. 34 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

22 лютого 2012 року Головним державним
інспектором відділу контролю забудови
території №4 Сподариком О.В. інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області видано
припис № 28/1-ф від 22 лютого 2012 року про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, яким
відповідача зобов'язано в 30 денний
термін з дня отримання даного припису,
демонтувати будівлю та запропоновано
повідомити інспекцію про виконання
даного припису до 12.03.2012 року.

Однак припис відповідачем у
встановлений строк не виконано, що
стало підставою для звернення до суду
із цим позовом. Відповідно до ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Основним законом, який регулює вказані
правовідносини є Закон України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
(далі - Закон № 3038-VI) та Закон України
«Про архітектурну діяльність» (Закон №
687-ХІV).

Відповідно до ст. 10 Закону № 687-ХІV для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд.

Державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд здійснює
центральний орган виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури. Державний контроль та
нагляд у системі центрального органу
виконавчої влади з питань будівництва,
містобудування та архітектури
здійснює Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України та її територіальні органи.

Згідно ст. 9 Закону № 687-ХІV будівництво
(нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку, визначеному
Законом № 3038-VI.

Відповідно до ч. 9 ст. 37 Закону № 3038-VI
виконання будівельних робіт без
відповідного документа, який дає право
виконувати такі роботи, вважається
самочинним будівництвом і тягне за
собою відповідальність згідно з
законом.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про
основи містобудування» особи винні у:
виконанні будівельних робіт без
дозволу та затвердженого у
встановленому порядку проекту або з
відхиленням від нього; недотриманні
екологічних і санітарно-гігієнічних
вимог, встановлених законодавством при
проектуванні, розміщенні та
будівництві об'єктів несуть
відповідальність, передбачену чинним
законодавством.

Відповідно ст. 38 Закону № 3038-VI у разі
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа відповідної
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
видає особі, яка здійснила (здійснює)
таке будівництво, припис про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил з
визначенням строку для добровільного
виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

У разі істотного відхилення від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і
правил суд за позовом відповідного
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування може своїм
рішенням зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Виходячи із системного аналізу вище
наведених норм права, апеляційний суд
приходить до переконання, що до
повноважень ДАБК віднесено право
приймати припис про усунення порушень
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил.
Вказане може бути здійснено шляхом
визначення особі, яка вчинила виявлене
інспекцією порушення, зокрема вимоги
про зупинення будівництва (в разі коли
таке не завершено), здійснення заходів
спрямованих на отримання чи внесення
змін до відповідних дозволу та проекту,
отримання правовстановлюючих
документів на земельну ділянку чи
вчинення інших дій які усунуть такі
порушення.

Однак, ДАБК питання про демонтаж
об'єкта має бути вирішено в судовому
порядку за позовом відповідної
інспекції про знесення самочинно
збудованого будівництва.

Тому суд апеляційної інстанції вважає,
що звернення позивача до суду із
вимогою зобов'язати виконати припис
про демонтаж не підлягає до
задоволення, оскільки ст. 38 Закону №
3038-VI передбачено, що знесення
самочинного будівництва можливе лише
за позовом про знесення самочинно
збудованого об'єкта та компенсацію
витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 159 КАС законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Цим вимогам постанова суду не
відповідає, а тому її слід скасувати й
прийняти нову про відмову в позові.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 202,
205, 207 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити,
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 4 жовтня 2012
року у справі № 2а-6916/12/1370 скасувати та
прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України відповідно до статті 212
КАС України протягом двадцяти днів з
дня складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
Р.Й. Коваль

В.Я. Макарик

Повний текст постанови виготовлено 20
травня 2014 року.