Справа № 2а-4368/1/1370
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
Справа №
9104/58386/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Глушка І.В., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
дочірнього підприємства
«Стратос-Захід» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2011
року у справі за позовом дочірнього
підприємства «Стратос-Захід» до
державної податкової інспекції у
Дрогобицькому районі Львівської
області про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

дочірнє підприємство «Стратос-Захід»
звернулось в суд першої інстанції з
адміністративним позовом до державної
податкової інспекції у Дрогобицькому
районі Львівської області в якому
просило скасувати податкові
повідомлення рішення відповідача
№/2, .000922301/2, /2 від 30 листопада
2010 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2011
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції дочірнє підприємство
«Стратос-Захід» оскаржило його в
апеляційному порядку, вважає постанову
суду необґрунтованою.

В апеляціній скарзі зазначає, що
відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що відповідачем
доведено правомірність віднесення
кредиторської заборгованості перед
контрагентами ТзОВ «Р.А.Ж. Трейдинг»,
ТзОВ «Асоціація постачальників
обладнання», ПП «Проміндустрія», ТзОВ
«Спецтехніка ТТ» до безнадійної
заборгованості із подальшим
визначенням її як безповоротної
фінансової допомоги внаслідок
ліквідації цих юридичних осіб.

Проте, судом не взято до уваги, що такі
дії відповідача не грунтуються на
вимогах закону.

Представник позивача не заперечував
наявність непогашеної кредиторської
заборгованості перед контрагентами,
проте не відносив дану заборгованість
до валових доходів у зв'язку з тим, що
позовна давність по даних
зобов'язаннях ще не закінчена,
мотивуючи тим, що п. 1.22.1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», визначає вичерпні
випадки, в яких заборгованість за
отримані послуги набуває статусу
безповоротної фінансової допомоги,
зокрема, що безповоротною фінансовою
допомогою є сума заборгованості
платника податку перед іншою юридичною
особою, що залишилась нестягнутою
після закінчення строку позовної
давності.

Тобто, положення даного закону не
відносили до безповоротної фінансової
допомоги кредиторську заборгованість,
яка залишилась нестягнутою після
ліквідації (припинення діяльності)
юридичної особи - контрагента.

Таким чином, відповідач ДПІ у
Дрогобицькому районі самовільно і без
законних підстав вийшла за межі
наданих їй повноважень і фактично
розширила встановлений законом
перелік випадків, при яких можливе
визнання кредиторської заборгованості
безповоротною фінансовою допомогою, що
є грубим порушенням чинного
законодавства і втручанням в
діяльність суб'єкта господарювання.

Також статтею 12 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
визначено порядок регулювання
сумнівної (безнадійної)
заборгованості, яка визначає, після
настання яких подій платник податків
повинен збільшити свої валові доходи
на суму непогашеної заборгованості: на
90-й календарний день від дня граничного
строку погашення такої заборгованості,
передбаченого договором чи визнаного
претензією; на 30-й календарний день від
дня прийняття рішення судом про
визнання (стягнення) такої
заборгованості або вчинення
нотаріусом виконавчого напису.

Проте жодна із зазначених подій не
настала, а тому і твердження
відповідача про необхідність
віднесення непогашеної кредиторської
заборгованості до валових доходів є
безпідставною.

Згідно ст.4 п.7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» у разі, якщо норма закону
допускає неоднозначне тлумачення прав
і обов'язків суб'єкта господарювання
або органу державного нагляду
(контролю) і його посадових осіб,
рішення приймається на користь
суб'єкта господарювання.

Згідно положень ст.2 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні», відповідач є контролюючим
органом, а тому на його діяльність
поширюється дія

вище зазначеного закону.

Крім того в пп.4.4.1 ст.4 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами і
державними цільовими фондами»,
зазначено, що у разі, коли норми закону
припускають неоднозначне трактування
прав та обов'язків платників податків
або контролюючих органів, внаслідок
чого є можливість прийняти рішення на
користь як платника податків, так і
контролюючого органу рішення
приймається на користь платника
податків». Дане положення
продубльовано у ст. 56.21 чинного
Податкового кодексу України.

Висновки суду не грунтуються на
положеннях діючого законодавства,
зокрема суд стверджує, що відповідно до
ст.609 ЦК України, зобов'язання
припиняється ліквідацією юридичної
особи, і відповідно припиняється строк
позовної давності за відсутністю
позивача або відповідача.

Однак в обов'язки суб'єкта
господарювання не входить слідкувати
за реорганізацією чи ліквідацією
контрагентів, а тому позивач не міг
знати про припинення діяльності ТзОВ
«Р.А.Ж. Трейдинг», ТзОВ «Асоціація
постачальників обладнання», ПП
«Проміндустрія», ТзОВ «Спецтехніка
ТТ».

Крім того, відсутність претензій з боку
контрагентів до позивача також не є
підставою для віднесення
кредиторської заборгованості до
безнадійної, так як чинне господарське
процесуальне законодавство не
зобов'язує суб'єктів господарювання
проводити претензійну роботу.

Сама по собі ліквідація юридичних осіб
- контрагентів позивача не завжди
означає припинення строку позовної
давності за зобов'язаннями між ними,
оскільки вимоги за такими
зобов'язаннями могла бути передана
іншим особам без відома самого
боржника, відповідно до ст.512 ЦК
України. Як свідчить сучасна судова
практика та досвід господарської
діяльності позивача, така можливість є
цілком ймовірною. Згідно ст.262 ЦК
України, заміна сторін у зобов'язанні
не змінює порядку обчислення та
перебігу позовної давності.

В такому випадку нові кредитори вправі
звернутися з вимогою про сплату
кредиторської заборгованості протягом
загального строку позовної давності, а
визнання такої кредиторської
заборгованості безнадійною і її
списання призведе до порушення вимог
чинного законодавства та прав
кредиторів на отримання виконання щодо
зобов'язання.

Саме тому, законодавець передбачив, що
визнання заборгованості безнадійною
може бути тільки після спливу строку
позовної давності і не пов'язує його із
ліквідацією юридичних осіб - сторін у
зобов'язанні.

Оскільки безпідставними вимоги
відповідача щодо включення
непогашеної кредиторської
заборгованості до валових доходів,
отже й неправомірними є твердження ДПІ
у Дрогобицькому районі щодо завищення
валових витрат позивача на суму такої
заборгованості.

З цих самих підстав безпідставними є
посилання відповідача на порушення
позивачем порядку формування
податкового кредиту, оскільки право на
отримання такого кредиту отримано,
відповідно до п.7.5 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість», у
зв'язку з отриманням у встановленому
порядку належно складеної податкової
накладної, що засвідчує факт отримання
платником податку послуг.

На підставі викладеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нове судове
рішення, яким задовольнити позов у
повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
податковим органом 24.06.2010 р. проведено
виїзну планову перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2008р. по 31.03.2010р. за наслідком
якої складено акт №469/23-1/33810570, згідно
якого встановлено порушення
підприємством пп.1.22.1 п.1.22, п.1.25 ст.1,
пп.4,1.1, пп.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2,
пп.5.3.9 п.5.3 ст.5, пп.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» в результаті чого
занижено податок на прибуток за 2009 рік
на суму 181 670,00 грн., та пп.7.2.3 п.7.2. пп.7.4.1
пп.7.4.4 п.7.4, пп.7.7.1 п.7.1 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» в
результаті чого занижено ПДВ за
квітень 2009 року в сумі 13 268,00 грн. На
підставі Акта перевірки відповідачем
прийнято податкові
повідомлення-рішення №/0 за
платежем податок на прибуток в сумі 236
171,00 грн. в тому числі штрафна
(фінансова) санкція в сумі 54 501,00 грн. та
№/0 за платежем податок на додану
вартість в сумі 19 902,00 грн. в тому числі
штрафна (фінансова) санкція в сумі 6 634,00
грн.

За наслідком апеляційного оскарження
залишено без змін прийняті
податкові повідомлення-рішення та,
окрім того, підприємству донараховано
ПДВ в сумі 26 855,00 грн. та застосовано
штрафну (фінансову) санкцію в сумі 13 427,50
грн. та прийнято ДПІ оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
№/2, №/2, №/2 від 30.11.2010 р.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно врахував, що згідно
пункту 1.32 статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
господарська діяльність - будь-яка
діяльність особи, направлена на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі, коли безпосередня
участь такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою. Аналіз реальності
господарської діяльності повинен
здійснюватися на підставі даних
податкового, бухгалтерського обліку
платника податків та відповідності їх
дійсному економічному змісту.
Відповідно до п. 5.1 ст. 5 вказаного
Закону валові витрати виробництва та
обігу - сума будь-яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
як компенсація вартості товарів
(робіт, послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.
Відповідно до умов пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5
цього ж Закону до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті. Відповідно
1.25 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
безнадійною є заборгованість фізичної
особи -суб'єкта підприємницької
діяльності або юридичної особи,
оголошених банкрутами у порядку,
встановленому законом, або при їх
ліквідації (зняття з реєстрації як
суб'єкта підприємницької діяльності).
Відповідно до пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 вказаного
Закону не належать до складу валових
витрат будь-які витрати,
непідтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення та
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Судом у даній спірній ситуації
з'ясовано, що згідно договору,
товарно-транспортних накладних, акту
виконаних транспортних послуг від
31.12.2008 р. позивач як Замовник на
підставі договору, б/н від 01.12.2008р.
укладеного з ТзОВ «Р.А.Ж Трейдинг»
(Перевізник) отримано послуги по
перевезенню вантажів в розмірі 73 760,00
грн., в тому числі ПДВ 12 293,00 грн. Станом
на 01.08.2009р. згідно оборотно-сальдової
відомості до рахунку 631 «Розрахунки з
постачальниками» обліковувалась
кредиторська заборгованість по ТзОВ
«Р.А.Ж Трейдинг» в сумі 73 760,00 грн. Згідно
ж витягу з ЄДР 14.07.2009р. скасовано
державну реєстрацію ТзОВ «Р.А.Ж
Трейдинг».

Крім того згідно договору,
товарно-транспортних накладних, актів
виконаних транспортних послуг від
31.03.2009р. та від 30.04.2009р. позивач
(Замовник) на підставі договору б/н від
01.03.2009р. укладеного з ТзОВ «Асоціація
постачальників обладнання»
(Перевізник) отримано послуги по
перевезенню вантажів в розмірі ЗО 850,00
грн., в тому числі ПДВ 5 142,00 грн. та
отримано послуги по перевезенню
вантажів в розмірі 79 610,00 грн., в т.ч ПДВ 13
268,00 грн. Зазначена сума включена до
складу податкового кредиту на підставі
податкової накладної №30/04 від 30.04.09р.
Згідно витягу з ЄДР 19.10.2009р. скасовано
державну реєстрацію ТзОВ «Асоціація
постачальників обладнання». Станом на
01.11.2009р. згідно оборотно-сальдової
відомості до рахунку 631 «Розрахунки з
постачальниками» обліковувалась
кредиторська заборгованість по ТзОВ
«Асоціація постачальників обладнання»
в сумі 110 460,00 грн., розрахунки з
контрагентом не проведені.

Також згідно договору,
товарно-транспортних накладних, актів
виконаних транспортних послуг від
31.05.2009р. , що позивач (Замовник) на
підставі договору б/н від 01.05.2009р.
укладеного з ПП «Проміндустрія»
(Перевізник) отримано послуги по
перевезенню вантажів в розмірі 46 040,00
грн., в тому числі ПДВ 7 673,00 грн. Згідно
витягу з ЄДР 27.11.2009р. скасовано
державну реєстрацію ПП
«Проміндустрія». Станом на 01.12.2009р.
згідно оборотно-сальдової відомості до
рахунку 631 «Розрахунки з
постачальниками» обліковувалась
кредиторська заборгованість по ПП
«Проміндустрія» в сумі 46 040,00 грн.,
розрахунки з контрагентом не
проведені.

Аналогічно згідно договору,
товарно-транспортних накладних, актів
виконаних транспортних послуг від
31.07.2009р. позивач (Замовник) на підставі
договору б/н від 01.06.2009р. укладеного з
ТзОВ «Спецтехніка ТТ» (Перевізник)
отримано послуги по перевезенню
вантажів в розмірі 84 240,00 грн., в тому
числі ПДВ 14 040,00 грн. Згідно витягу з ЄДР
29.12.2009 р. скасовано державну реєстрацію
ТзОВ «Спецтехніка ТТ». Станом на
01.01.2010р. згідно оборотно-сальдової
відомості до рахунку 631 «Розрахунки з
постачальниками» обліковувалась
кредиторська заборгованість по ТзОВ
«Спецтехніка ТТ» в сумі 84 240,00 грн.

Згідно пояснень представника позивача
в суді першої інстанції, претензійна
робота щодо стягнення заборгованості з
ДП «Стратос-захід» переліченими
суб'єктами господарювання не
проводилась. Уступка права вимоги
вказаними суб'єктами господарювання
заборгованості іншим суб'єктам
господарювання не здійснювалась.

Суд першої інстанції в даній спірній
ситуації вірно вважав, що оскільки
підприємствами ТзОВ «Р.А.Ж Трейдинг»,
ТзОВ «Асоціації постачальників
обладнання», ПП «Проміндустрія», ТзОВ
«Спецтехніка ТТ» не велась претензійна
робота щодо стягнення заборгованості з
позивача та не виставлялись вимоги про
оплату за надані послуги, а такі
підприємства ліквідовані, то
відповідно заборгованість, що
обліковується по рахунках
бухгалтерського обліку перед ними
відповідно до п. 1.25 ст.1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» є безнадійною, бо
підпунктом 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 зазначеного
вище Закону до валових доходів
включаються доходи від інших джерел, у
тому числі, але не виключно, у вигляді
сум заборгованості, що підлягає
включенню до валових доходів згідно з
пунктами 12.3 та 12.4 цього Закону.

Крім того судом вірно враховано, що
згідно ч. 4 ст. 91 ЦК України цивільна
правоздатність юридичної особи
виникає з моменту її створення і
припиняється з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення. Відповідно до статті 18
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних та фізичних осіб -
підприємців», якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Відповідно
до ст. 609 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється ліквідацією
юридичної особи (боржника або
кредитора), а відповідно і припиняється
строк позовної давності за відсутністю
позивача або відповідача.

Суд першої інстанції прийшов до вірно
висновку, що заборгованість за
отримані послуги набуває статусу
безнадійної у податковому періоді, на
який припадає ліквідація суб'єктів
господарювання і підпадає під дію
п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
яким визначено, що валовий дохід
включає доходи з інших джерел, зокрема,
у вигляді сум безнадійної
заборгованості. Отже, вартість
отриманих послуг вважається доходом з
інших джерел і оподатковується у
загальновстановленому порядку
відповідно до законодавства. А відтак,
працівники контролюючого органу
правомірно дійшли висновку про
необхідність включення кредиторської
заборгованості в сумі 314 500,00 грн. до
валового доходу з огляду на дату
реєстрації припинення юридичних осіб
ТзОВ «Р.А.Ж Трейдинг», ТзОВ«Асоціація
постачальників обладнання», ПП
«Проміндустрія», ТзОВ «Спецтехніка
ТТ».

Щодо правомірності формування
податкового кредиту, то суд першої
інстанції вірно врахував, що згідно
Додатку 5 «Розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів» до податкових
декларацій з ПДВ за квітень, червень,
липень 2009 року підприємство у квітні 2009
року включило до складу податкового
кредиту 18 410,00 грн. ПДВ на підставі
податкових накладних, виписаних ТзОВ
«Асоціація постачальників
обладнання», в тому числі податкову
накладну від 30.04.09р. №30/04 на суму ПДВ 13
268,00 грн., податкові зобов'язання на
зазначену суму, як встановлено
контролюючим органом, ТзОВ «Асоціація
постачальників обладнання» не
задекларовано за квітень 2009 року; у
червні 2009 року включено до складу
податкового кредиту 7 673,33 грн. ПДВ на
підставі податкових накладних,
виписаних ПП «Проміндустрія» та 10 155,83
грн. ПДВ на підставі податкових
накладних, виписаних ТзОВ «Спецтехніка
ТТ»; у липні 2009 року включено до складу
податкового кредиту 13 706,67 грн. ПДВ на
підставі податкових накладних,
виписаних ТзОВ «Спецтехніка ТТ».

Оскільки, позивач не зменшив
податковий кредит на суми ПДВ, які
включені до складу податкового кредиту
при отримані транспортних послуг, за
які не проведено оплату та
постачальники яких зняті з державної
реєстрації, то відповідно суд вірно
вважав, що в порушення п.п. 7.7.1. п.7.1.ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» підприємство завищило
податковий кредит за квітень 2009 року на
суму 13 268,00 грн., за жовтень 2009 року на
суму 5 142,00 грн., за листопад 2009 року на
суму 7 673,00 грн., за грудень 2009 року на
суму 14 040,00 грн., ще призвело до
заниження ПДВ на загальну суму 40 123,00
грн.

Виходячи з вище викладене суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку, що вимоги позивача не
підтверджені матеріалами справи, не
доведені у судовому засіданні, та такі,
що не підлягають до задоволення.

Огляду на зазначене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу дочірнього
підприємства «Стратос-Захід» -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2011
року по справі № 2а-4368/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
І.В. Глушко

Н.В. Ільчишин