Справа № 296/12800/13-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Маслак
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"29" травня 2014 р.
Справа № 296/12800/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Кузьменко Л.В.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі
Кратюк А. О. ,

за участю:

представника відповідача Мельничука
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області на
постанову Корольовського районного
суду м. Житомир від "21" січня 2014 р. у
справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області про
визнання бездіяльності незаконною,
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Житомирі Житомирської області, в
якому просила визнати дії відповідача
незаконними та зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок призначеної
раніше пенсії на пенсію відповідно до
Закону України «Про Державну службу» з
08.07.2013 року.

Вимоги обґрунтовує тим, що з 02.08.2012р.
набула права на пенсію із зменшенням
пенсійного віку відповідно до ст.55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Вважає, що має право на
пенсію відповідно до ст.37 Закону
України «Про державну службу», у
зв'язку з чим 08.07.2013р. звернулася до
відповідача із заявою про проведення з
08.07.2013р. перерахунку призначеної раніше
пенсії на пенсію відповідно до ст.37
Закону України «Про державну службу».
Заяву відповідач отримав 10.07.2013р., однак
перерахунку пенсії не провів.

Постановою Корольовського районного
суду м.Житомира від 21 січня 2013 року
позов задоволено.

Визнано бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі
Житомирської області незаконною.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Житомирі
Житомирської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_4 з 08.07.2013р.
відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу».

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, розглянувши
та обговоривши доводи, наведені у
апеляційній скарзі, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Житомирського апеляційного
адміністративного суду дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивач є потерпілою від наслідків
аварії на ЧАЕС 2 категорії, про що
свідчить посвідчення серії А №205764 С,
має право на пільги і компенсації,
встановлені Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (а.с. 5).

Також, позивач перебуває на обліку в
Управлінні ПФУ м.Житомира Житомирської
області та отримує пенсію за віком зі
зниженням пенсійного віку на 10 років
відповідно до ст.55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (а.с.5, 14 -16).

З трудової книжки серії БТ-II №4157200 від
06.08.1985 року та протоколу Управління ПФУ
м.Житомира Житомирської області про
призначення пенсії №1902 від 23.11.2012р.
вбачається, що загальний стаж роботи
позивача складає більше 30 років, з яких
стаж роботи на посаді судді - більше 20
років. Тобто позивач є особою, що
досягла пенсійного віку і продовжує
працювати на посаді судді Апеляційного
суду Житомирської області (а.с.8-10).

Позивач звернулася до відповідача із
заявою від 08.07.2013р. про перерахунок
призначеної пенсії на пенсію
відповідно до Закону України «Про
Державну службу» з 08.07.2013 року (а.с.3 - 4).
Відповідач отримав даного листа
10.07.2013р., про що свідчить повідомлення
про вручення рекомендованого
відправлення (а.с.5), однак перерахунку
пенсії не здійснив.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України
«Про державну службу» №3723-XII на
одержання пенсії державних
службовців мають право жінки, які
досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Згідно Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу зменшено
пенсійний вік визначений ст.26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" на 10
років, що стверджується, зокрема,
постановою Корольовського районного
суду м.Житомира від 12.10.2012р. (а.с.14-16).
Тому суд вважає, що позивач досягла
віку необхідного для призначення
пенсії згідно ст.37 Закону України «Про
державну службу».

Постановою Кабінету Міністрів України
від 3 травня 1994 року №283 з наступними
змінами затверджено Порядок
обчислення стажу державної служби,
пунктом першим якого встановлено, що
цим Порядком визначаються посади і
органи, час роботи в яких зараховуються
до стажу державної служби.

Пунктом 2 Порядку визначено зокрема, що
до стажу державної служби
зараховується робота (служба): на
посадах державних службовців у
державних органах, передбачених у
статті 25 Закону України «Про державну
службу», а також на посадах, віднесених
Кабінетом Міністрів України до
відповідної категорії посад державних
службовців; на посадах суддів, слідчих,
прокурорів, інших службових осіб, яким
присвоєно персональні звання.

Тобто, відповідно до положень
зазначеного Порядку робота (служба) на
посадах державних службовців у
державних органах, передбачених у
статті 25 Закону України «Про державну
службу» та робота (служба) на посадах
суддів в однаковій мірі зараховується
до стажу державної служби.

Аналіз зазначених норм дає підстави
вважати, що суддя, на якого поширюється
дія положень статей 1, 2 Закону №3723-XII, є
державною службовою особою, яка
здійснює функції представника
державної судової влади на постійній
основі, наділений повноваженнями
здійснювати правосуддя та одержує
суддівську винагороду за рахунок
державних коштів.

Статтею 23 Закону № 3723-XII встановлено
граничний вік перебування на державній
службі, який становить 65 років.

Пенсійне забезпечення державних
службовців регулюється статтею 37
Закону № 3723-XII, яка, зокрема, визначає
підстави для виходу на пенсію
державних службовців та її розмір, а
також передбачає, що пенсія державному
службовцю виплачується незалежно від
його заробітку (прибутку), одержуваного
після виходу на пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.37 Закону України
«Про державну службу» пенсія за віком
призначається державним службовцям
незалежно від того припинено роботу на
час звернення за пенсією чи вона
продовжується.

Чинна редакція ст. 37 Закону № 3723-XII
(текст статті 37 у редакції Закону
України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» (далі - Закон № 3668-VI))
передбачає, що пенсійний вік державних
службовців та граничний вік
перебування на державній службі, який
на сьогодні становить 65 років, не
збігаються. Крім того, статтею 37 цього
Закону встановлено, що особі, якій
призначена пенсія відповідно до цієї
статті та яка продовжує працювати на
державній службі, виплачується пенсія
у розмірі, обчисленому відповідно до
Закону України від 9 липня 2003 року №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон №
1058-IV), а після звільнення - у розмірі,
обчисленому відповідно до Закону №
3723-XII.

Діючим законодавством не встановлено
інших, ніж передбачено ст. 37 Закону
України «Про державну службу» умов для
нарахування пенсії державним
службовцям - суддям, які після
досягнення пенсійного віку
продовжують працювати на посаді судді.

Відповідно до ч.1, 5 ст.138 Закону України
"Про судоустрій та статус суддів" судді.
який вийшов у відставку, при досягненні
пенсійного віку виплачується пенсія на
умовах, передбачених ст.37 Закону
України «Про державну службу», аба за
його вибором щомісячне довічне грошове
утримання.

Статус судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя. Про це
зазначив Конституційний Суд України в
Рішенні від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Виходячи з особливого статусу суддів
як носіїв державної влади з
притаманним їм спеціальним соціальним
захистом та конституційними
гарантіями їхньої незалежності
колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що стаття
ст.138 Закону України "Про судоустрій та
статус суддів" не суперечить
положенням статті 37 Закону №3723-XII та не
обмежує право суддів на отримання
пенсії державних службовців, а
встановлює для них додаткові гарантії.
У зв'язку з цим судді мають право на
отримання пенсії на визначених Законом
№ 3723-XII умовах в разі досягнення ними
пенсійного віку

Таким чином, позивач мала право на
призначення пенсії державного
службовця з 08.07.2013 року відповідно до
ст.37 Закону України «Про державну
службу» у розмірі, обчисленому
відповідно до Закону України від 9
липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Доводи апеляційної скарги не
спростовують зроблений судом першої
інстанції висновок.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів прийшла до висновку, що рішення
суду першої інстанції ухвалено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, тому передбачених
статтями 201, 202 КАС України підстав для
його зміни чи скасування та ухвалення
нового рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області залишити без
задоволення, а постанову
Корольовського районного суду м.
Житомир від "21" січня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.В. Кузьменко

судді:
Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення
виготовлено "29" травня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Управління Пенсійного
фонду України в м.Житомирі
Житомирської області
вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

- ,