Справа № 810/2472/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року м. Київ
810/2472/14

13:06

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., при секретарі судового
засідання: Волощук Л.В.,

за участю:

представника позивача - Магомедової
М.П.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Київського
міського центру зайнятості

до ОСОБА_2

про стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
Київський міський центр зайнятості з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів
у сумі 2291,81 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що між Деснянським районним
центром зайнятості і відповідачем
укладено договір щодо направлення на
навчання для підвищення кваліфікації
до НПУ ім. Драгоманова за спеціальністю
«Іноземна мова» з метою сприяння
подальшому працевлаштуванню. Проте,
зазначений договір було розірвано у
зв'язку з відсутністю відповідача на
заняттях без поважних причин. Оскільки
відповідач вчасно не повідомив про
припинення навчання без поважних
причин, йому необхідно повернути кошти
за навчання у розмірі 1958,40 грн. і
надлишково сплачену допомогу по
безробіттю у сумі 333,41 грн.

Київським міським центром зайнятості
підготовлено претензію про
необхідність повернення коштів в сумі
2291,40 грн., яка вручена відповідачу під
розписку. Станом на день звернення до
суду, претензія не виконана та кошти
відповідачем не сплачені.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги і
просив суд позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні визнав
адміністративний позов.

Відповідно до частини першої статті 136
Кодексу адміністративного судочинства
України позивач може відмовитися від
адміністративного позову, а відповідач
- визнати адміністративний позов
протягом всього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву. Якщо
відмову від адміністративного позову
чи визнання адміністративного позову
викладено в адресованій суду письмовій
заяві, ця заява приєднується до справи.

Судове рішення у зв'язку з відмовою від
адміністративного позову, визнання
адміністративного позову чи
примирення сторін ухвалюється за
правилами, встановленими статтями 112, 113
цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 112
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі повного визнання
відповідачем адміністративного позову
і прийняття його судом приймається
постанова суду про задоволення
адміністративного позову

Заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

ОСОБА_2 звернувся до Деснянського
районного центру зайнятості із заявою
від 13.09.2013 про надання статусу
безробітного та виплатою допомоги по
безробіттю до вирішення питання його
подальшого працевлаштування. У заяві
відповідач зазначив, що не є найманим
працівником, не укладав договір
цивільно-правового характеру, не
зареєстрований фізичною особою -
підприємцем, пенсії не отримує.

У цей же день, відповідачу надано
статус безробітного, а з 20.09.2013
призначено випалу допомоги по
безробіттю.

18.10.2013 відповідач звернувся до
Деснянського районного центру
зайнятості із заявою про направлення
на професійне навчання за професією
(спеціальністю) «Іноземна мова» до
навчального закладу НПУ ім. М.П.
Драгоманова.

Крім того, між Деснянським районним
центром зайнятості і ОСОБА_2 укладено
договір від 18.10.2013 № 00003 щодо
професійного навчання.

Відповідно до зазначеного договору
період навчання з 21.10.2013 по 14.01.2014.

23.12.2013 НПУ ім. М.П. Драгоманова прийнято
наказ № 658 про відрахування з Інституту
перепідготовки та підвищення
кваліфікації НПУ ім. М.П. Драгоманова,
відповідача відраховано з навчання у
зв'язку з відсутністю на заняттях без
поважних причин.

Відповідно до довідки Деснянського
районного центру зайнятості № 128
відповідачу здійснено виплату
допомоги по безробіттю у сумі 333,41 грн. і
сплачено вартість навчання 1958,41 грн.

07.02.2014 відповідачу вручено претензію
Київського міського центру зайнятості
від 04.02.2014 № 08-1377 про необхідність
повернення вартості навчання і
допомоги по безробіттю у сумі 2291,81 грн.

Станом на час звернення позивача до
суду дана сума відповідачем не
погашена.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Правові, економічні та організаційні
основи зайнятості населення України і
його захисту від безробіття, засади
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття визначаються законами
України від 22.03.1991 № 803-XII "Про
зайнятість населення" та від 02.03.2000 №
1533-III "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття".

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 1
Законом України від 22.03.1991 № 803-XII "Про
зайнятість населення" зайнятість
визначено як діяльність громадян, що
пов'язана із задоволенням особистих та
суспільних потреб і така, що, як
правило, приносить їм доход у грошовій
або іншій формі.

Згідно з пунктом «б» частини третьої
статті 1 Закону України від 22.03.1991 № 803-XII
"Про зайнятість населення" громадяни,
які самостійно забезпечують себе
роботою, включаючи підприємців, осіб,
зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство", належать до зайнятого
населення.

Згідно із статтею 2 Закону України від
22.03.1991 № 803-XII "Про зайнятість населення"
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідно до положень Закону України
від 22.03.1991 № 803-XII "Про зайнятість
населення" порядок реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних державною службою
зайнятості визначається Кабінетом
Міністрів України.

Так, згідно з пунктом 12 Порядку
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 №
219, для одержання статусу безробітного
громадянин особисто подає у день, що
настає після закінчення встановленого
строку для пошуку підходящої роботи, до
центру зайнятості заяву із зазначенням
у ній інформації про те, що він не
займається видами діяльності, що
визначені частиною третьою статті 1
Закону України "Про зайнятість
населення", і не отримує пенсію на
пільгових умовах, а також копію довідки
про його ідентифікаційний номер.

Відповідно до статті 25 Закону України
від 22.03.1991 № 803-XII "Про зайнятість
населення" держава створює умови
незайнятим громадянам у поновленні їх
трудової діяльності та забезпечує їм
такі види компенсацій, зокрема, виплату
в установленому порядку допомоги по
безробіттю.

Розміри та умови надання матеріального
забезпечення на випадок безробіття
визначаються Законом України від 02.03.2000
№1533-III "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття".

Згідно із статтею 7 Закону України від
02.03.2000 № 1533-III "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" видами
забезпечення за цим Законом є, зокрема,
допомога по безробіттю.

Відповідно до частини другої статті 7
Закону України від 02.03.2000 № 1533-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» видами соціальних послуг
за цим Законом та Законом України "Про
зайнятість населення" є: професійна
підготовка або перепідготовка,
підвищення кваліфікації у
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах, у тому числі в
навчальних закладах державної служби
зайнятості, на підприємствах, в
установах, організаціях.

Відповідно до частини третьої
статті 36 Закону України від 02.03.2000
№ 1533-III "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" у разі припинення
професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації за направленням
державної служби зайнятості без
поважних причин або відмови працювати
за одержаною професією (спеціальністю)
із застрахованих осіб стягується сума
витрат на професійну підготовку,
перепідготовку або підвищення
кваліфікації. Сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Згідно з підпунктами 2, 3 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.03.2006 № 357, перевірка даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення, що
зазначені у документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної,
проводиться центрами зайнятості, на
які покладено виконання функцій
робочих органів виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття.

Відповідно до пункту 8 частини п'ятої
статті 31 Закону України від 02.03.2000 №
1533-ІІІ «Про загальнобов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» тривалість
виплати допомоги по безробіттю,
матеріальної допомоги у період
професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації скорочується на строк до
90 календарних днів у разі припинення
без поважних причин професійної
підготовки, перепідготовки або
підвищення кваліфікації за
направленням державної служби
зайнятості.

Згідно зі статтею 12 Закону України від
02.03.2000 № 1533-III "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" виконавча дирекція
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття є
виконавчим органом правління Фонду,
який забезпечує виконання рішень
правління. Функції виконавчої дирекції
Фонду покладаються на органи державної
служби зайнятості, а функції робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
покладаються на центр зайнятості
Автономної Республіки Крим, обласні.
Київський і Севастопольський міські,
районні, міськрайонні, міські та
районні у містах центри зайнятості.

Виконавча дирекція Фонду та її робочі
органи, зокрема, проводять
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення в порядку, встановленому
центральними органами виконавчої
влади у сфері праці та соціальної
політики, представляють інтереси Фонду
в судових та інших органах.

Як встановлено судом, у грудні 2013 року
відповідачу нараховано і виплачено
допомогу по безробіттю у розмірі 333,41
грн. і оплачено кошти за навчання у сумі
1958,40 грн., що підтверджується даними
довідки, яка наявна у матеріалах
справи.

Як було зазначено судом, відповідно до
наказу від 23.12.2013 № 658 відповідача
відраховано з навчання Інституту
перепідготовки та підвищення
кваліфікації НПУ ім. М.П. Драгоманова у
зв'язку з відсутністю на заняттях без
поважних причин.

Таким чином, з огляду на те, що
відповідача було відраховано з
навчання у зв'язку з відсутністю на
заняттях без поважних причин, а також з
огляду на те, що відповідач визнав
позов, сума виплат підлягає стягненню з
відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позов підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Позивач не надав суду
доказів понесення ним яких-небудь
судових витрат, тому такі витрати
стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 128, 158-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
код - НОМЕР_1) на користь Київського
міського центру зайнятості кошти у
сумі 2291 (дві тисячі двісті дев'яносто
одна) грн. 81 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Панова Г. В.

Дата виготовлення і
підписання повного тексту постанови -
26 травня 2014 р.