Справа № 1915/2679/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2014р.
Справа № 9104/156958/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Тернополі, м.Тернопіль

на постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 15.03.2012р. у справі №1915/2679/2012

за позовом ОСОБА_1, м.Тернопіль

до управління Пенсійного фонду України
в місті Тернополі, м.Тернопіль

третя особа: Державна податкова
адміністрація в Тернопільській
області, м.Тернопіль

про визнання протиправною відмови у
проведенні перерахунку та виплати
пенсії та зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2012р. ОСОБА_1 звернулась до
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
місті Тернополі, третя особа: Державна
податкова адміністрація в
Тернопільській області, про визнання
протиправною відмови у проведенні
перерахунку та виплати пенсії та
зобов'язання вчинити певні дії, просила
визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України у місті
Тернополі щодо відмови у врахуванні у
склад заробітної плати при призначенні
пенсії державного службовця ОСОБА_1 40%
винагороди за вислугу років, повної
суми грошової винагороди за сумлінну
безперервну працю в органах державної
податкової служби та повної суми
матеріальної допомоги; зобов'язати
управління Пенсійного фонду України у
місті Тернополі здійснити ОСОБА_1
перерахунок та виплату пенсії
починаючи з 15.07.2010р., з урахуванням
винагороди за вислугу років у розмірі
40% посадового окладу з урахуванням
надбавки за спеціальне звання,
середньомісячного розміру грошової
винагороди за сумлінну безперервну
працю в органах державної податкової
служби та середньомісячного розміру
матеріальної допомоги.

Ухвалою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 15.03.2012р., позовні вимоги в
частині вимог за період з 15.07.2010р. по
14.08.2011р., на підставі ст.100 КАС України,
залишено без розгляду.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 15.03.2012р. у справі №1915/2679/2012
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено, визнано відмову управління
Пенсійного фонду України в м.Тернопіль
у проведенні перерахунку раніше
призначеної пенсії з урахування
винагороди за вислугу років у розмірі 40
відсотків посадового окладу, надбавки
за спеціальне звання, яка встановлена
постановою Кабінету Міністрів України
"Про порядок виплати винагороди за
вислугу років посадовими особами
органів державної податкової служби,
які мають спеціальні звання" від
12.09.1997р. №1013, середньомісячного розміру
грошової винагороди за сумлінну
безперервну працю в органах державної
податкової служби та
середньомісячного розміру
матеріальної допомоги - протиправною;
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м.Тернопіль з 15.08.2011р.
провести перерахунок раніше
призначеної пенсії з урахування
винагороди за вислугу років у розмірі 40
відсотків посадового окладу, надбавки
за спеціальне звання, яка встановлена
постановою Кабінету Міністрів України
"Про порядок виплати винагороди за
вислугу років посадовими особами
органів державної податкової служби,
які мають спеціальні звання" від
12.09.1997р. №1013, з урахуванням
середньомісячного розміру грошової
винагороди за сумлінну безперервну
працю в органах державної податкової
служби та середньомісячного розміру
матеріальної допомоги.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив відповідач:
управління Пенсійного фонду України у
місті Тернополі, який у поданій
апеляційній скарзі, посилаючись на те,
що при винесенні даного рішення судом
неповністю з'ясовано обставини, які
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам справи
та порушено норми матеріального та
процесуального права, просив скасувати
оскаржувану постанову та постановити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог позивача відмовити
повністю. Доводи апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що немає підстав для
врахування суми винагороди за вислугу
років у розмірі 40% до посадового окладу
та надбавки за спеціальне звання, суми
грошової винагороди за сумлінну
безперервну працю та матеріальної
допомоги на оздоровлення і
соціально-побутові питання, як
складових заробітної плати, оскільки
це буде суперечити положенням чинних
нормативно-правових актів.

17.10.2012р. на адресу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від ОСОБА_1 надійшло Заперечення на
апеляційну скаргу, у якому позивач
зазначила, що довідки ДПА у
Тернопільській області від 15.11.2011р.
№17435/10/05-033/359 та від 11.01.2012р. №488/10/05-033/18
підтверджують, що на всі виплати,
включені в довідки, нараховані
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011р. - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Крім того,
Верховний Суд України своєю Постановою
від 20.02.2012р. звернув увагу на перевагу у
застосуванні спеціальних норм права,
що визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії: ст.66 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" та ст.41
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Враховуючи викладене,
ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення:
30.04.2014р. - управлінню Пенсійного фонду
України в місті Тернополі та Державній
податковій адміністрації в
Тернопільській області, 03.05.2014р. -
ОСОБА_1, тому колегія суддів, у
відповідності до вимог ст.197 КАС
України, вважає можливим розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на апеляційну скаргу у
їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, оскаржувану
постанову суду першої інстанції слід
залишити без змін, з огляду на наступне:

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_1 працювала на посаді головного
державного податкового
ревізора-інспектора відділу
адміністрування податку на додану
вартість управління оподаткування
юридичних осіб ДПА у Тернопільській
області, та перебувала на даній посаді
до 15.07.2010р., у зв'язку із виходом на
пенсію за віком згідно Закону України
"Про державну службу".

Управлінням Пенсійного фонду України у
місті Тернополі при здійсненні
розрахунку розміру пенсії позивача на
момент її призначення визначено
складові заробітної плати, а саме:
надбавки за ранг, надбавку за вислугу
років в розмірі 25%, та з урахуванням
надбавок за особливі умови роботи,
кваліфікацію та інтенсивність праці,
за особливі умови праці, за високі
досягнення у праці, премії до державних
професійних свят та ювілейних дат.

Листом управління Пенсійного фонду
України у місті Тернополі №26/ф-11 від
26.01.2012р. було відмовлено ОСОБА_1 у
проведенні перерахунку пенсії з
урахуванням довідки №488/10/05-003/18 від
11.02.2012р., виданої ДПА Тернопільської
області, та врахуванням вказаних у
позовній заяві виплат до складу
заробітної плати при обчисленні пенсії
(а.с.39).

Як вбачається з довідки №488/10/05-033/18 від
11.01.2012р., наказу №918-о від 17.06.2010р.,
довідки про складові заробітної плати,
що подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу", видані Державною
податковою адміністрацією України, у
ОСОБА_1 на момент виходу на пенсію були
винагороди за вислугу років у розмірі 40
відсотків посадового окладу, надбавки
за спеціальне звання, яка встановлена
постановою Кабінету Міністрів України
"Про порядок виплати винагороди за
вислугу років посадовими особами
органів державної податкової служби,
які мають спеціальні звання" від
12.09.1997р. №1013, грошова винагорода у
розмірі середньомісячної заробітної
плати за рахунок коштів, передбачених
на оплату праці працівників Державної
податкової адміністрації в
Тернопільській області, матеріальна
допомога на оздоровлення.

Відповідно до вимог Порядку оплати
винагороди за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової
служби, які мають спеціальні звання,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №1013 від 12.09.1997р.,
виплати винагороди за вислугу років
службовим особам Державної податкової
адміністрації України та місцевих
державних податкових адміністрацій,
які мають спеціальні звання,
винагорода за вислугу років
виплачується посадовим особам органів
державної податкової служби у таких
розмірах: до 2 років - 5%, від 2 до 5 років -
10%, від 5 до 10 років - 20%, від 10 до 15 років -
25%, від 15 до 20 років - 30%, й до 25 років - 35%,
від 25 і більше років - 40%. Розмір
винагороди визначається залежно від
стажу роботи і обчислюється, виходячи з
посадового окладу та ставки за
спеціальне звання. Нарахування та
виплата винагороди за вислугу років
провадяться щомісяця за фактично
відпрацьований час у межах
встановленого фонду оплати праці.

Відповідно до вимог ст.2 Закону України
"Про оплату праці", до структури
заробітної плати входить основна
заробітна плата, винагорода за
виконану роботу відповідно до
встановлених норм праці (норми часу,
виробітку, обслуговування, посадові
обов'язки). Вона встановлюється у
вигляді тарифних ставок (окладів) і
відрядних розцінок для робітників та
посадових окладів для службовців,
додаткова заробітна плата (винагорода
за працю понад установлені норми,
особливі успіхи та винахідливість і за
особливі умови праці). Вона включає
доплати, надбавки, гарантійні і
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством; премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій та інші
заохочувальні компенсаційні виплати
(до них належать виплати у формі
винагород за підсумками роботи за рік,
премії спеціальними системами і
положеннями, компенсаційні та інші
грошові і матеріальні виплати, які не
передбачені чинним законодавством або
які провадяться понад встановлені
зазначеними актами норми).

Відповідно до вимог ст.33 Закону України
"Про державну службу", заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань. Умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до вимог ст.37 Закону України
"Про державну службу", пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від суми заробітної плати, на
які нараховується збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом норм ст.66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р. №1788-
XII, Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування", та ст.41 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003р.
№1058-ІV, отримувані застрахованою
особою суми виплат, з яких були
фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 20.02.2012р.

За приписами ч.2 ст.244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із
системного аналізу норм законодавства
та матеріалів справи, колегія суддів
апеляційного суду погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що винагорода за вислугу років,
встановлена посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання, з урахуванням
середньомісячного розміру грошової
винагороди за сумлінну безперервну
працю в органах державної податкової
служби та середньомісячного розміру
матеріальної допомоги, є частиною
заробітної плати зазначених посадових
осіб, виплачується за рахунок та у
межах фонду оплати праці,
передбаченого органам державної
податкової служби в Державному бюджеті
України, враховується при обчисленні
середнього заробітку, що зберігається
за посадовою особою відповідно до
законодавства, на неї нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а тому повинна
враховуватись при обчисленні розміру
пенсії державного службовця у
розмірах, що виплачуються на день
звільнення посадової особи з роботи, що
дає право на відповідний вид пенсії, у
даному випадку пенсію державного
службовця.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із вимогами ч.2 ст.71 КАС України,
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Львівського апеляційного
адміністративного суду приходить до
висновку про те, що судом першої
інстанції прийнято законне та
обґрунтоване рішення з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, апеляційна скарга висновків
суду першої інстанції не спростовує,
відтак задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Тернополі, м.Тернопіль на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 15.03.2012р. у
справі №1915/2679/2012 за позовом ОСОБА_1,
м.Тернопіль до управління Пенсійного
фонду України в місті Тернополі,
м.Тернопіль, третя особа: Державна
податкова адміністрація в
Тернопільській області, м.Тернопіль,
про визнання протиправною відмови у
проведенні перерахунку та виплати
пенсії та зобов'язання вчинити певні
дії, - залишити без задоволення.

2. Постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 15.03.2012р. у справі №1915/2679/2012
за позовом ОСОБА_1, м.Тернопіль до
управління Пенсійного фонду України в
місті Тернополі, м.Тернопіль, третя
особа: Державна податкова
адміністрація в Тернопільській
області, м.Тернопіль, про визнання
протиправною відмови у проведенні
перерахунку та виплати пенсії та
зобов'язання вчинити певні дії, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга