Справа № К/9991/14332/12-С
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м.Київ
К/9991/14332/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Дослідний
завод зварювального устаткування
Інституту електрозварювання
ім.Є.О.Патона» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 червня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14 лютого 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 до Печерського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м.Києві, третя особа -
Закрите акціонерне товариство
«Дослідний завод зварювального
устаткування Інституту
електрозварювання ім.Є.О. Патона», про
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року ОСОБА_2 в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Печерського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м.Києві, третя особа -
Закрите акціонерне товариство
«Дослідний завод зварювального
устаткування Інституту
електрозварювання ім.Є.О.Патона», у
якому просила зобов'язати відповідача
вчинити дії по здійсненню реєстрації
місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою:
АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначила про неправомірність відмови
відповідача у реєстрації місця
проживання, яка суперечить положенням
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні».

Постановою окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 червня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 лютого 2012
року, адміністративний позов
задоволено; зобов'язано Печерське РУ ГУ
МВС України в місті Києві
зареєструвати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою їхнього
місця проживання у АДРЕСА_1.

При винесенні рішень суди першої та
апеляційної інстанції виходили із
відсутності у відповідача законних
підстав для відмови у здійсненні
реєстрації за адресою проживання
позивача та її неповнолітньої доньки.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Приватне акціонерне товариство
«Дослідний завод зварювального
устаткування Інституту
електрозварювання ім.Є.О.Патона»
звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі скаржник зазначає,
що рішення судів про реєстрацію
позивача в Адміністративно-побутовому
корпусі ПрАТ «ДЗЗУ ІЕЗ ім.Є.О.Патона»
порушують право власності Приватного
акціонерного товариства «Дослідний
завод зварювального устаткування
Інституту електрозварювання
ім.Є.О.Патона» та перешкоджають
товариству розпоряджатись належним
майном на власний розсуд.

ОСОБА_2 у поданих запереченнях просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правову оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_2 відповідно до наказу
від 18 грудня 2006 року № 169-к прийнята на
роботу до цеху №1 перекваліфікантом
штампувальника ЗАТ «Дослідний завод
зварювального устаткування Інституту
електрозварювання ім.Є.О.Патона».

ЗАТ «Дослідний завод зварювального
устаткування Інституту
електрозварювання ім.Є.О.Пагона»
позивачу надано дозвіл на поселення у
гуртожиток, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, в подальшому позивач
переселена у кімнату АДРЕСА_1, де вона
проживає разом з неповнолітньою
донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

27 лютого 2010 року ОСОБА_2 звільнена з
роботи за скороченням штату згідно п.1
ст.40 КЗпП України.

18 грудня 2010 року позивач звернулася до
Відділу ГІРФО Печерського РУ ГУ МВС
України в місті Києві із заявою про
реєстрацію місця проживання себе і
своєї дитини за адресою: АДРЕСА_1,
надавши необхідний пакет документів.

Відділ ГІРФО Печерського РУ ГУ МВС
України в м. Києві листом від 18 грудня
2010 року № 54/10-10 відмовив ОСОБА_2 у
реєстрації за вищевказаною адресою з
посиланням на відсутність згоди ЗАТ
«Дослідний завод зварювального
устаткування Інституту
електрозварювання ім.Є.О. Патона» на
реєстрацію місця проживання.

Вважаючи вказану відмову протиправною
та такою, що порушує її законні права та
інтереси її дитини позивач звернулась
до суду.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» реєстрація
- внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» громадянин
України, а також іноземець чи особа без
громадянства, які перебувають в
Україні на законних підставах,
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.

Для реєстрації особа подає: письмову
заяву; паспортний документ; квитанцію
про сплату державного мита або
документ про звільнення від його
сплати; два примірники талона зняття з
реєстрації.

Заява особи про реєстрацію місця
проживання є єдиною підставою для
реєстрації місця проживання особи.

Підставою для реєстрації місця
проживання заявника за відповідною
адресою є ордер, свідоцтво про право
власності, договір найму (піднайму,
оренди) або інші документи), а також
необхідна згода
власника/співвласників житла або їх
уповноважених органів, наймача та
членів його сім'ї на реєстрацію місця
проживання заявника у разі відсутності
документів, зазначених як підстава для
реєстрації з зазначенням ініціалів та
прізвища, а також підпису.

Підставою для реєстрації також можуть
бути й інші документи, надані разом із
заявою про реєстрацію, зокрема
направлення на поселення в гуртожиток,
тощо.

Порядок надання жилої площі в
гуртожитках підприємств, установ,
організацій, користування цими
гуртожитками та їх утримання
встановлено Примірним положенням про
гуртожитки, затвердженим постановою
Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986
року №208, відповідно до п.2 якого
гуртожитки призначаються для
проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у період роботи або навчання.

Згідно п.9 Положення жила площа в
гуртожитку надається за спільним
рішенням адміністрації підприємства,
установи, організації чи органу
кооперативної або іншої громадської
організації та відповідного
профспілкового комітету і комітету
комсомолу.

У абз.2 п.38 Положення встановлено, що
громадяни, які проживають у
приміщеннях, що перебувають у їх
відособленому користуванні, вносять
плату за користування жилою площею і за
комунальні послуги по ставках
квартирної плати (тарифах),
установлених для будинків державного
та громадського житлового фонду.

Громадяни, які проживають у
приміщеннях, що перебувають у їх
відособленому користуванні, вправі
вселити в займані приміщення своїх
неповнолітніх дітей (п.17 Положення).

Відповідно до п.п.3 п.41 Положення, що
кореспондується з положеннями ст.125
Житлового кодексу Української РСР, з
гуртожитку без надання іншого жилого
приміщення не може бути виселено осіб,
звільнених у зв'язку з ліквідацією
підприємства, установи, організації
або за скороченням чисельності чи
штату працівників.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що після звільнення
позивача з ЗАТ «Дослідний завод
зварювального устаткування Інституту
електрозварювання ім.Є.О.Патона» за
скороченням штату працівників за п.1
ст.40 Кодексу законів про працю, ОСОБА_2
продовжувала проживати в гуртожитку
заводу разом з неповнолітньою донькою
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сплачувати
відповідні платежі за проживання, що
підтверджується копіями квитанцій про
оплату житлового приміщення і
комунальних послуг.

За вказаних обставин справи судова
колегія погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій про
відсутність законних підстав для
відмови у здійсненні реєстрації місця
проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем їх
проживання - АДРЕСА_1.

Викладені у касаційній скарзі доводи
щодо порушення права власності на
належне майно колегією суддів
відхиляються як безпідставні, оскільки
реєстрація за місцем проживання особи,
вселеної у гуртожиток за згодою
третьої особи не свідчить про
порушення її права володіння,
користування або розпорядження
будівлею або приміщеннями гуртожитку.

Виходячи з визначених ст.220 КАС України
меж перегляду судових рішень, за якими
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, у судової колегії
відсутні підстави для спростування
встановлених судами попередніх
інстанцій обставин справи, доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Дослідний
завод зварювального устаткування
Інституту електрозварювання
ім.Є.О.Патона» відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 червня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 лютого 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту ухвалення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді