Справа № 425/1374/14-а
Суддя: Нагорна Н. В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2014
Провадження №2-а/425/37/14

Справа №425/1374/14-а

21 травня 2014 року
м.
Рубіжне

Рубіжанський міський суд
Луганської області у складі:

головуючого - судді
Нагорної Н.В.,

при секретарі -
Гайворонській І.В., Ляшенко Т.І.,

за участю представника позивачів
ОСОБА_1, представника відповідача
Рубіжанської міської ради Міщенко А.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
м.Рубіжне адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Рубіжанської міської
ради, Секретаря Рубіжанської міської
ради ОСОБА_7 про скасування рішення
суб'єкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
звернулись до Рубіжанського міського
суду з адміністративним позовом, в
якому просили визнати незаконним та
скасувати рішення Рубіжанської
міської ради від 03 квітня 2014 року №42/50
«Про надання згоди на розробку
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок громадянам», а також
зобов'язати секретаря Рубіжанської
міської ради винести на розгляд сесії
ради, що відбудеться найближчим часом,
заяви про надання згоди на розробку
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок, подані ними до
Рубіжанської міської ради 28.03.2014р. з
метою їх повторного розгляду. В
обґрунтування своїх вимог позивачі
вказали, що 28.03.2014р. вони звернулись до
Рубіжанської міської ради з письмовими
заявами про надання їм дозволів на
розробку проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок,
розташованих в районі будинку АДРЕСА_1
під будівництво індивідуальних
гаражів кожному. Рішенням Рубіжанської
міської ради від 03.04.2014р. №42/50 «Про
надання згоди на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок громадянам» їм було відмовлено
в наданні таких дозволів. При цьому в
порушення вимог Земельного Кодексу
України в даному рішенні не наведено
будь-яких мотивів та обґрунтувань
відмови, у зв'язку з чим вони вважають
вказане рішення безпідставним,
необґрунтованим та незаконним,
оскільки прийнято воно в порушення
вимог ст..ст.14, 19 Конституції України,
Земельного Кодексу України та ст..24
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

В судовому засіданні представник
позивачів ОСОБА_1 вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 підтримала у повному обсязі
та просила їх задовольнити.

Представник Рубіжанської міської
ради Міщенко А.В. з позовними вимогами
не згодна, просила в їх задоволенні
відмовити в повному обсязі, надавши
суду письмові заперечення, в яких
вказала наступне. 26.06.1998 року
Рубіжанською міською радою на підставі
п.7.44 та п.7.50 ДБН 360-92* було прийнято
рішення «Про заборону будівництва
гаражів у житлових мікрорайонах міста
і дозвіл встановлення тимчасових
металевих гаражів інвалідам». Згідно
п.7.44 ДБН гаражі та автостоянки
індивідуальних автомобілів слід
розміщувати в основному на периферії
житлових районів і між магістральних
територіях або у їхніх межах на
ділянках, віддалених від місць,
призначених для ігор дітей і
відпочинку населення. Відповідно до ч.1
ст.2 Закону України «Про будівельні
норми» дія закону поширюється … на
органи державної влади та органи
місцевого

самоврядування. Таким чином
оскаржуване рішення Рубіжанської
міської ради від 03.04.2014р. №42/50 було
прийнято в межах повноважень,
визначених ст..26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» та
на підставі п.7.44 та п.7.50 ДБН 360-92*. Згідно
ч.1 ст.73 ЗУ «Про місцеве самоврядування
в Україні» вказане рішення є
обов'язковим для виконання всіма
розташованими на відповідній
території органами виконавчої влади,
об'єднаннями громадян, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами, а також
громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території. Також представник
відповідача зазначив, що позивачі у
своїх заявах про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, вказали
ділянку в районі будинку АДРЕСА_1. Даний
район є жилим, тому розміщення
капітальних гаражів у даному районі
міста суперечить рішенню Рубіжанської
міської ради від 26.06.1998 року та п.7.44 ДБН.
Відповідно до вимог Земельного кодексу
України підставою відмови у наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів. В даному
випадку саме така невідповідність має
місце. Саме з огляду на вищевикладені
обставини рішенням ради від 03.04.2014р.
позивачам було відмовлено у наданні
дозволу на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок в районі будинку АДРЕСА_1. У
зв'язку з чим представник відповідача
вважає оскаржуване рішення законним та
обґрунтованим, а позовні вимоги такими,
що задоволенню не підлягають.

Відповідач Секретар Рубіжанської
міської ради ОСОБА_7 в судове засідання
не з'явився, причину неявки суду не
повідомив, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином. За таких обставин суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність відповідача ОСОБА_7 на
підставі наявних в матеріалах справи
доказах.

Суд, вислухавши пояснення
представників позивачів та
відповідача, дослідивши докази, що
маються в матеріалах справи, вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

28 березня 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 звернулись до Рубіжанської
міської ради з заявами про надання
кожному з них дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, розташованої в
районі будинку АДРЕСА_1 під будівництво
індивідуального гаражу (а.с.13-25).

Рішенням Рубіжанської міської
ради від 03.04.2014р. №42/50 «Про надання
згоди на розробку проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок
громадянам» ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
було відмовлено в наданні дозволів на
розробку проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок з земель
комунальної власності з метою передачі
в оренду, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.8). Такий висновок рада
зробила, розглянувши заяви громадян
про надання згоди на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, та на підставі рекомендації
постійної комісії міської ради з
питань розвитку підприємництва,
комунальної власності, приватизації,
градобудівництва та земельних
відносин від 03.04.2014р., керуючись
Земельним кодексом України, Законом
України «Про землеустрій», ст..26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні».

Після встановлення зазначених
обставин суд приходить до наступного
висновку.

У частині 2 статті 19 Конституції
України закріплено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно; у
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно.

Згідно ч.2 ст.11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно ч.1 ст.123 Земельного
Кодексу України надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
на підставі рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Згідно ч.3 ст.123 Земельного Кодексу
України відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
у місячний строк розглядає клопотання
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову в
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
земельної ділянки вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, а також
генеральних планів населених пунктів,
іншої містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Аналіз положення ч.3 ст.123 ЗК
України свідчить про те, що рішення про
відмову у наданні згоди на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки повинно бути
обґрунтованим, вмотивованим, з
посиланням на відповідні положення
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів, затвердженої
містобудівної документації та
документації з землеустрою. Відмова у
наданні вказаної згоди допускається
лише з підстав, передбачених ч.3 ст.123 ЗК
України.

Отже суд, даючи правову оцінку
оскаржуваному рішенню Рубіжанської
міської ради від 03.04.2014р. №42/50 в
контексті ч.3 ст.2 КАС України та ч.3 ст.123
ЗК України, приходить до висновку, що
вказане рішення є незаконним, оскільки
в ньому не вказані обґрунтування та
мотиви відмови у наданні згоди на
розробку проекту землеустрою, у зв'язку
з чим воно підлягає скасуванню.

Крім того є незрозумілим, чому в
оскаржуваному рішенні ради ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначено «з метою
передачі в оренду», якщо вони в своїх
заявах не просили їм передати земельні
ділянки в оренду.

Не заслуговують на увагу доводи
представника відповідача в тій
частині, що підставою для відмови
позивачам в наданні згоди на розробку
проекту землеустрою стало те, що
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просили
виділити їм земельні ділянки в жилому
кварталі, що суперечить рішенню
Рубіжанської міської ради від 26.06.1998
року та п.7.44 та п.7.50 ДБН 360-92*, оскільки
такі підстави та мотиви відмови, на які
представник відповідача посилається в
своїх запереченнях, не вказані в самому
оскаржуваному рішенні ради від 03.04.2014р.
№42/50, тому неможливо визначити, чи
насправді ці мотиви були підставою для
прийняття вказаного рішення.

Крім того суд зазначає, що з
протоколу №143 від 03.04.2014р. засідання
постійної комісії з питань
підприємництва, комунальної власності,
приватизації, градобудівництва та
земельних відносин (а.с.9-12) не
вбачається можливим встановити, чи
були заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
подані ними 28.03.2014р., предметом розгляду
на засіданні даної комісії 03.04.2014р.

Розглядаючи вимоги позивачів в
частині зобов'язання секретаря
Рубіжанської міської ради винести на
розгляд сесії ради, що відбудеться
найближчим часом, заяви про надання
згоди на розробку проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок,
подані позивачами до Рубіжанської
міської ради 28.03.2014р. з метою їх
повторного розгляду, суд вважає, що
такі вимоги підлягають частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.12 ст.46 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» пропозиції щодо питань на
розгляд ради можуть вноситися
сільським, селищним, міським головою,
постійними комісіями, депутатами,
виконавчим комітетом ради, головою
місцевої державної адміністрації,
головою районної, обласної ради,
загальними зборами громадян.

Враховуючи викладене суд вважає,
що зобов'язання саме секретаря
Рубіжанської міської ради винести на
розгляд сесії ради заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 про надання їм згоди на
розробку проектів землеустрою з метою
їх повторного розгляду, буде
недоцільним, оскільки згідно положень
ч.12 ст.46 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» питання на
розгляд ради можуть вноситися не лише
секретарем ради а й іншими особами. У
зв'язку з чим суд вважає за необхідне
зобов'язати Рубіжанську міську раду у
порядку, строки та в межах повноважень,
передбачених Законом України "Про
місцеве самоврядування в Україні", на
пленарному засіданні сесії розглянути
клопотання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
надання згоди на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, які подані ними 28.03.2014 року, і
прийняти відповідне рішення з
урахуванням вимог Земельного кодексу
України, оскільки, на думку суду, такий
спосіб захисту буде ефективним
способом захисту прав позивачів.

Керуючись ст..19 Конституції
України, ст.ст.2, 4, 5, 6-13, 71, 158-163, 185 КАС
України, на підставі ст..123 Земельного
Кодексу України, Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Рубіжанської міської
ради, Секретаря Рубіжанської міської
ради ОСОБА_7 про скасування рішення
суб'єкта владних повноважень -
задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати
рішення Рубіжанської міської ради від
03 квітня 2014 року №42/50 «Про надання
згоди на розробку проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок
громадянам».

Зобов'язати Рубіжанську міську
раду у порядку, строки та в межах
повноважень, передбачених Законом
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", на пленарному засіданні сесії
розглянути клопотання ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про надання згоди на розробку
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок, які подані ними
28.03.2014 року, і прийняти відповідне
рішення з урахуванням вимог Земельного
кодексу України.

В іншій частині позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Постанова суду може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Рубіжанський
міський суд Луганської області
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційна скарга не була подана. У
разі подання апеляційної скарги,
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Н.В.Нагорна