Справа № 804/3825/14
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 р. Справа № 804/3825/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боженко Наталії
Василівни розглянувши у письмовому
провадженні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області про
стягнення заборгованості в сумі 403,16
грн., -

ВСТАНОВИВ:

Управління пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області звернулося
до суду з адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропертровської області, в якому
просить стягнути з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпровпетровської області
відшкодувати витрати на виплату та
доставку допомоги на поховання,
виплачені сім'ям померлих, які
отримували пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання або особам, які здійснили
поховання за січень 2014 року в розмірі
403,16 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що у січні 2014 року позивачем
здійснено виплату суми допомоги на
поховання особи, яка отримувала пенсію
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання. Так, згідно Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2004 № 5-4/4,
виплата допомоги на поховання таких
осіб підлягає відшкодуванню
відповідачем. Позивач звернувся до
суду із вищевказаним позовом, оскільки
позивач поніс певні витрати, пов'язані
з виплатою і доставкою допомоги на
поховання, а відповідач відмовився
прийняти та відшкодовувати такі
витрати.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи без його участі в
порядку письмового провадження, що
підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача в судове
засідання також не з'явився, надав до
суду письмові заперечення на позовну
заяву, які містяться в матеріалах
справи.

Частиною 4 статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд розглянув справу у порядку
письмового провадження. Згідно статті
41 Кодексу адміністративного
судочинства України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що Управління
пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області направило
для погодження до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області акт
щомісячної звірки витрат за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за січень 2014 року разом зі
списком осіб із зазначенням виплачених
сум допомоги на поховання та витрат з
виплати допомоги на поховання.

Так, згідно довідки про суму допомоги
на поховання, виплаченої сім'ї
померлого, який отримав пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсію у
зв'язку із втратою годувальника,
вбачається, що у січні 2014 року
позивачем виплачено допомогу на
поховання громадянина ОСОБА_2 у
розмірі 403,16 грн..

В результаті звірки відповідач не
визнав витрати позивача, що пов'язані з
виплатою допомоги на поховання та
поштових видатків і відмовився їх
відшкодовувати. Вказані обставини
підтверджуються наявною у матеріалах
копією таблиці розбіжностей до довідки
про відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за січень 2014 року, згідно
якої відповідачем не враховано суми
витрат на виплату допомоги на
поховання, оскільки смерть потерпілого
не пов'язана із страховим випадком
державного соціального страхування.

Статтею 1 Закону України «Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 цього Закону в
Україні залежно від страхового випадку
є такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття; інші види страхування,
передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду (стаття 12 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування).

У статті 25 Закону України «Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР перелічені види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням. Усі
види страхування, крім медичного,
включають в себе допомогу на поховання.
Так, зокрема, до пенсійного страхування
входить допомога на поховання
пенсіонерів; до страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, -
допомога на поховання (крім поховання
пенсіонерів, безробітних та осіб, які
померли від нещасного випадку на
виробництві); до страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання - допомога
на поховання осіб, які померли
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23 вересня 1999 року № 1105-XIV встановлено,
що Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
зобов'язаний співпрацювати з фондами з
інших видів соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

У статті 21 цього Закону визначено
соціальні послуги та виплати, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України. Так, у
разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у встановленому
законодавством порядку повинен,
зокрема, своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачувати відповідні кошти йому або
особам, які перебували на його
утриманні; організовувати поховання
померлого, відшкодовувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини 8 статті 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23 вересня 1999 року № 1105-XIV у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України згідно з порядком,
визначеним Кабінетом Міністрів
України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджено Постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року №
826, яка регулює питання відшкодування
Фондом таких витрат страхувальнику або
сім'ї застрахованого чи іншій особі,
яка здійснювала поховання потерпілого,
на організацію поховання та пов'язаних
з цим ритуальних послуг.

Зокрема, витрати на поховання
провадяться у разі смерті потерпілого,
що настала за обставин, за яких настає
страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, перелік
яких визначено Кабінетом Міністрів
України (пункт 2 Порядку № 826).
Організація поховання працівника, який
загинув на виробництві або помер у
лікарні під час лікування отриманої на
виробництві травми, проводиться
страхувальником (пункт 5 Порядку № 826).

Згідно з абзацу 2 частини 9 статті 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-XIV у разі смерті потерпілого, який
одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

Зі змісту частини 4 статті 26 Закону
України «Основи законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та частини 2
статті 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» вбачається, що якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика та відшкодувати понесені
ним витрати.

Аналіз норм Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», який визначає правову
основу, економічний механізм та
організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
Порядку проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року №
826 на виконання частини 8 статті 34
Закону України в «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», дає підстави вважати,
що Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
зобов'язаний відшкодовувати виплачені
іншими страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно Інструкції про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, затвердженою
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 15 листопада 2005 року № 606,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 02 грудня 2005 року за N 1455/11735,
висновок про наявність або відсутність
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом оформляється
довідкою про причинний зв'язок смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом за формою, що
затверджується МОЗ України.

З наданих матеріалів вбачається, що
пенсіонер ОСОБА_2 був інвалідом ІІІ
групи з 13.07.2006 року, причина
інвалідності трудове каліцтво, що
підтверджується виписками із акту
огляду СМЕК (серія СМЕ-ДНА-01 №527219 від
13.07.2007 року та серія СМЕ-ДНА-01 №574824 ), а
також актом про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом від 25.03.2006
року.

Слід зазначити також, що положення
пункту 4 Порядку, яким зобов'язано Фонд
відшкодовувати ПФУ витрати на допомогу
на поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, котра
отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, суперечить положенням
Закону № 1105-XIV. Так, зокрема, стаття 21
цього Закону пов'язує виникнення
такого обов'язку у Фонду зі смертю
працівника, а не з отриманням померлим,
який не працював, зазначеної вище
пенсії.

Зазначена правова позиція викладена в
постанові Верховного суду України від
23.04.2013 року по справі №21-108а13.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Суд, згідно ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З огляду вищевказаного, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, суд дійшов висновку
про задоволення позовних вимог у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 160-163, 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області про
стягнення заборгованості в сумі 403,16
грн. - задовольнити.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області на користь
Управління пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області витрати на
виплату та доставку допомоги на
поховання, виплаченої сім'ям померлих,
які отримували пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання або особам, які здійснили
поховання за січень 2014 року в розмірі
403,16 (чотириста три) гривні 16 коп..

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя Н.В.
Боженко