Справа № 206/1214/14-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 рокусправа № 206/1214/14-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому
провадженні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Самарському районі м.
Дніпропетровська на постанову
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 21 березня 2014 року
у справі № 206/1214/14-а за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Самарському районі м.
Дніпропетровська, третя особа -
управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 лютого 2014 року
звернулася до суду з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Самарському районі м.
Дніпропетровська, в якому, просить:

- визнати протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Самарському районі м. Дніпропетровська
про відмову в здійсненні перерахунку
пенсії позивачу відповідно до частини
четвертої статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» після призначення
(попереднього перерахунку) пенсії
незалежно від перерв у роботі;

- зобов'язати відповідача включити
в загальний страховий стаж позивача
стаж роботи за період з
01.11.2011 року по 01.02.2013 року на
різноманітних посадах в комунальному
підприємстві «Житлово
Експлуатаційне підприємство №19» до
наступного часу;

- стягнути з державного бюджету
України через УДК СУ в Самарському
районі м.
Дніпропетровська на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати в розмірі 73,08
грн. -

судового збору та виплати на
правову допомогу в сумі - 3000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного Фонду

України в Самарському районі м.
Дніпропетровська та отримує державну
пенсію за віком з 2011 року. З 1 листопада
2011 року, відповідно до наказу № 235к
начальника Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
№ 19 по теперішній час позивач
продовжує працювати на посаді
оператора обчислювальних машин. 15
січня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ
в Самарському районі м.
Дніпропетровська із заявою про
перерахунок пенсії, але 24 січня 2014 року
у задоволенні заяви було відмовлено, з
посиланням на недостатність
фактичного страхового стажу (2 роки).

Постановою Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 21 березня
2014 року позов задоволено частково:
визнано протиправними дії управління
Пенсійного Фонду України в Самарському
районі м. Дніпропетровська щодо
відмови у здійсненні перерахунку
пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини
четвертої статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» після призначення
(попереднього перерахунку) пенсії
незалежно від перерв у роботі.
Зобов'язано управління Пенсійного
Фонду України в Самарському районі м.
Дніпропетровська зарахувати до
страхового стажу ОСОБА_1 стаж роботи у
період з 1 листопада 2011 року по 1 лютого
2013 року на різноманітних посадах у
Комунальному житлово -
експлуатаційному підприємстві № 19 та з
1 лютого 2013 року у Комунальному
підприємстві «Житлове експлуатаційне
підприємство № 19» та здійснити з
врахуванням цього відповідний
перерахунок пенсії. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що
відмова позивачу в перерахунку пенсії
пов'язана через неперерахування
страхових внесків є безпідставною,
оскільки відповідно до статті 106 Закону

України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
відповідальність за несплату
страхових внесків несе підприємство -
страхувальних, в якому працює позивач,
так як саме воно нараховує страхові
внески із заробітної плати
застрахованої особи. Крім того, сама по
собі наявність заборгованості у
платника єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, не може
обмежувати прав позивача (як
працівника), а отже впливати на
визначення його страхового стажу з
урахуванням того, що з його заробітної
плати страхові внески таким платником
були фактично утриманні.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
в системі персоніфікованого обліку
відсутня інформація про сплату
позивачем страхових внесків за період
з 01.09.2012 року по 31.12.2013 року. Вказує на те,
що на страхувальника покладено
зобов'язання самостійно нараховувати
та своєчасно сплачувати внески до
органів Пенсійного фонду, в разі не
сплати внесків страхувальник
позбавляє страхового стажу своїх
застрахованих осіб.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
суд апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивач перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Самарському районі м.
Дніпропетровська, як особа, яка отримує
пенсію за віком (а.с.8).

Згідно витягу з протоколу засідання
комісії по розгляду питань пов'язаних з
призначенням та перерахунком пенсії №
9 від 24 січня 2014 року управління
Пенсійного фонду України в Самарському
районі м. Дніпропетровська, розглянуло
заяву та необхідні документи для
призначення пенсії за віком ОСОБА_1 та
прийняло рішення про відмову в
перерахунку пенсії на підставі
відсутності права на підвищення
пенсійних виплат за умовами наявності
недостатнього фактичного страхового
стажу (2 років). З моменту попереднього
перерахунку пенсії не відпрацьовано в
кількості 16 місяців (а.с.9).

Як вбачається з трудової книжки
ОСОБА_1, 1 листопада 2011 року позивач був
прийнятий на посаду оператора
електронних обчислюваних машин
Комунального житлово-експлуатаційного
підприємства №19 згідно наказу № 235к де
працює по теперішній час (а.с.10-17).

Кожного місяця позивач отримувала
заробітну плату, з якої згідно Закону
України «Про загальнообов"язкове
державне пенсійне страхування»,
сплачуються у встановленому законом
порядку страхові внески до Пенсійного
фонду України, за період з 01.11.2011 року по
теперішній час, що становить 28 місяців
(2 роки 4 місяці).

Відповідно до платіжних доручень
комунального житлово -
експлуатаційного підприємства № 19,
останнє сплатило у встановленому
законом порядку страхові внески до
Пенсійного фонду України в повному
обсязі за період перебування позивача
на різноманітних посадах з 1 листопада
2011 року по теперішній час.

Зарахування в загальний страхових
стаж, стаж роботи ОСОБА_1 на
різноманітних посадах в комунальному
підприємстві «Житлово Експлуатаційне
підприємство №19» за період з 01.11.2011
року по 01.02.2013 року до наступного часу є
предметом спору переданого на
вирішення суду.

Суд апеляційної інстанції,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оскарженої постанови, виходить з
наступного.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно до ст. 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що страховий
стаж - період (строк), протягом якого
особа підлягає загальнобов'язковому
державному пенсійному страхуванню та
за який щомісяця сплачені страхові
внески в сумі не меншій, нім
мінімальний страховий внесок.

За змістом ч. 2 ст. 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», страховий стаж
обчисляється територіальним органами
Пенсійного фонду відповідно до вимог
цього Закону за даними, що містяться в
системі персоніфікованого обліку, а за
періоди до впровадження системи
персоніфікованого обліку - на підставі
документів та в порядку, визначеному
законодавством, що діяло до набрання
чинності цим Законом.

Згідно довідки з відділу
персоніфікованого обліку,
інформаційних систем та мереж КП ЖЕП №
19 ДМР та копій платіжних доручень,
страхові внески сплачені в повному
обсязі за період перебування позивача
на різноманітних посада з 01.11.2011 року по
теперішній час (а.с.18-22).

Частиною 4 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що у разі
якщо застрахована особа після
призначення пенсії продовжувала
працювати, перерахунок пенсії
проводиться з урахуванням не менш як 24
місяців страхового стажу після
призначення (попереднього перерахунку)
пенсії незалежно від перерв у роботі.
Перерахунок пенсії проводиться із
заробітної плати (доходу), з якої
обчислена пенсія.

Враховуючи те, що КП ЖЕП № 19 ДМР було
сплачені страхові внески за період з
01.09.2012 року по 31.12.2013 року ОСОБА_1 на
різноманітних посадах, такий період
підлягає зарахуванню до страхового
стажу.

При цьому, суд першої інстанції зробив
вірний висновок, що посилання
відповідача на те, що відмова ОСОБА_1 в
перерахунку пенсії пов'язана через
неперерахування страхових внесків - є
безпідставною, оскільки відповідно до
статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідальність за
несплату страхових внесків несе
підприємство - страхувальних, в якому
працює позивач, так як саме воно
нараховує страхові внески із
заробітної плати застрахованої особи.

Крім того, сама по собі наявність
заборгованості у платника єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, не може
обмежувати прав позивача (як
працівника), а отже впливати на
визначення його страхового стажу з
урахуванням того, що з його заробітної
плати страхові внески таким платником
були фактично утриманні.

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду
даної справи об'єктивно, повно та
всебічно дослідив обставини, які мають
суттєве значення для вирішення справи,
дав їм правильну юридичну оцінку і
ухвалив законне, обґрунтоване рішення
без порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому постанову суду
першої інстанції у даній справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Самарському
районі м. Дніпропетровська - залишити
без задоволення.

Постанову Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 21 березня 2014
року у справі № 206/1214/14-а - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної
сили через п'ять днів після направлення
її копій особам, які беруть участь у
справі, але може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко