Справа № 826/1401/14
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1401/14 (в 3-х томах)
Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Костюк Л.О.,

за участю секретаря
Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування карток відмови у
прийнятті митних декларацій, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд» (далі -
Позивач) звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів (далі - Відповідач)
про визнання протиправними та
скасування карток відмови у прийнятті
митних декларацій, а саме:

№100250000/2013/30474 від 07.08.2013 року,
№100250000/2013/30478 від 09.08.2013 року,
№100250000/2013/30480 від 09.08.2013 року,
№100250000/2013/30479 від 09.08.2013 року,
№100250000/2013/30564 від 02.09.2013 року,
№100250000/2013/30481 від 09.08.2013 року,
№100250000/2013/30477 від 09.08.2013 року,
№100250000/2013/30496 від 16.08.2013 року,
№100250000/2013/30505 від 20.08.2013 року,
№100250000/2013/30507 від 20.08.2013 року,
№100250000/2013/30506 від 20.08.2013 року,
№100250000/2013/30504 від 20.08.2013 року,
№100250000/2013/30513 від 21.08.2013 року,
№100250000/2013/30514 від 21.08.2013 року,
№100250000/2013/30516 від 21.08.2013 року,
№100250000/2013/30515 від 21.08.2013 року,
№100250000/2013/30524 від 22.08.2013 року,
№100250000/2013/30523 від 22.08.2013 року,
№100250000/2013/30522 від 22.08.2013 року,
№100250000/2013/30521 від 22.08.2013 року,
№100250000/2013/30554 від 29.08.2013 року,
№100250000/2013/30558 від 30.08.2013 року,
№100250000/2013/30550 від 29.08.2013 року,
№100250000/2013/30560 від 30.08.2013 року,
№100250000/2013/30553 від 29.08.2013 року,
№100250000/2013/30559 від 30.08.2013 року,
№100250000/2013/30562 від 30.08.2013 року,
№100250000/2013/30571 від 03.09.2013 року,
№100250000/2013/30570 від 03.09.2013 року,
№100250000/2013/30551 від 29.08.2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 березня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
прийняти нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, мотивував
своє рішення тим, що наданих Позивачем
митному органу та суду документів
неможливо встановити факту поміщення
Позивачем в режимі реекспорту того
самого товару, який був імпортований за
контрактом №095-11S/2012 від 10.12.2012 року чи
аналогічного, та у випадку здійснення
його імпорту саме за вказаним
контрактом, факту того, який саме товар
було ввезено в режимі імпорту за
певними ВМД (інвойсами, пакувальними
листами).

Крім того, суд першої інстанції
зазначав про неможливість встановити
факт дотримання Позивачем
шестимісячного терміну з дати
поміщення товару у митний режим
імпорту, оскільки імпорт товару
здійснювався в період з 03.01.2013 року по
14.05.2013 року, а подання відповідних
декларацій щодо поміщення його в режим
реекспорту - в період з 07.08.2013 року по
03.09.2013 року.

Проте, колегія суддів вважає такі
висновки помилковими з огляду на
наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
10.12.2012 року між Позивачем та Фірмою «TCC
Global NV» (Нідерланди) укладено контракт
№095-11S/2012, за умовами якого Фірма «TCC Global
NV» продає, а Позивач купує дорожні
чемодани, сумки, рюкзаки торгівельної
марки «Wenger» в асортименті, кількості,
за цінами, у відповідності інвойсів,
які є невід'ємною частиною контракту.

31.08.2013 року між Позивачем та Фірмою «TCC
Global NV» (Нідерланди) укладено додаткову
угоду №1 до контракту №095-11S/2012 від
10.12.2012 року, за умовами якої сторони
погодили, що у зв'язку з неможливістю
покупця здійснити оплату за
поставлений товар, покупець здійснює
всі необхідні дії щодо повернення
товару продавцю, а також підтвердили
факт того, що поставку товару здійснено
на суму 7 565 040,89 дол. США; оплату - на суму
4 706 516,29 дол. США; сума, яка не сплачена за
товар, становить 2 858 524,57 дол. США.

У зв'язку з неможливістю оплати
поставленого товару, Позивачем до
митного органу подано ВМД у режимі
реекспорту, за результатами розгляду
яких митним органом винесено
оскаржувані картки відмови у прийнятті
митної декларації.

Згідно ст.7 Митного кодексу України
(далі - Кодекс) державну митну справу
становлять встановлені порядок і умови
переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення, застосування
механізмів тарифного і нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, справляння митних
платежів, ведення митної статистики,
обмін митною інформацією, ведення
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
здійснення відповідно до закону
державного контролю нехарчової
продукції при її ввезенні на митну
територію України, запобігання та
протидія контрабанді, боротьба з
порушеннями митних правил, організація
і забезпечення діяльності митних
органів та інші заходи, спрямовані на
реалізацію державної політики у сфері
державної митної справи, становлять.

Відповідно ст.71 Кодексу декларант має
право обрати митний режим, у який він
бажає помістити товари, з дотриманням
умов такого режиму та у порядку, що
визначені цим Кодексом. Поміщення
товарів у митний режим здійснюється
шляхом їх декларування та виконання
митних формальностей, передбачених цим
Кодексом. Митний режим, у який поміщено
товари, може бути змінено на інший,
обраний декларантом відповідно до
частини першої цієї статті, за умови
дотримання заходів тарифного та
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності,
встановлених відповідно до закону для
товарів, що поміщуються у такий інший
митний режим.

Статтею 85 Кодексу визначено, що
реекспорт - це митний режим, відповідно
до якого товари, що були раніше ввезені
на митну територію України або на
територію вільної митної зони,
вивозяться за межі митної території
України без сплати вивізного мита та
без застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

Положеннями ч.ч.1, 4 ст.86 Кодексу
визначено, що митний режим реекспорту
може бути застосований до товарів, які
при ввезенні на митну територію
України мали статус іноземних та були
поміщені у митний режим імпорту і
повертаються нерезиденту - стороні
зовнішньоекономічного договору,
згідно з яким ці товари поміщувалися у
цей режим, у зв'язку з невиконанням
(неналежним виконанням) умов цього
договору або з інших обставин, що
перешкоджають його виконанню, якщо ці
товари:

а) вивозяться протягом шести місяців з
дати поміщення їх у митний режим
імпорту;

б) перебувають у тому самому стані, в
якому вони були ввезені на митну
територію України, крім природних змін
їх якісних та/або кількісних
характеристик за нормальних умов
транспортування, зберігання та
використання (експлуатації), внаслідок
якої були виявлені недоліки, що
спричинили реекспорт товарів.

Для поміщення товарів у митний
режим реекспорту особа, на яку
покладається дотримання вимог митного
режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що
здійснює випуск товарів, документи на
такі товари;

2) надати органу доходів і зборів
документи та відомості, необхідні для
ідентифікації товарів, що
реекспортуються;

3) у випадках, встановлених
законодавством, подати органу доходів
і зборів дозвіл на проведення
зовнішньоекономічної операції з
реекспорту цих товарів.

Згідно вимог ст.87 Кодексу
застосування митного режиму
реекспорту можливе за умови
ідентифікації органом доходів і зборів
товарів, заявлених у цей режим, як
таких, що були раніше ввезені на митну
територію України.

Для забезпечення ідентифікації
товарів, що реекспортуються, можуть
застосовуватися засоби, передбачені
частинами другою і третьою статті 326
цього Кодексу.

Реекспорт товарів, поміщених у митний
режим імпорту, згідно з пунктом 5
частини першої статті 86 цього Кодексу
може бути здійснений імпортером цих
товарів або його правонаступником.

Відповідно ч.1 ст.198 Кодексу органу
доходів і зборів в пункті пропуску
через державний кордон України згідно
із статтею 335 цього Кодексу подаються
документи, що містять відомості про
товари, достатні для їх ідентифікації
та необхідні для прийняття рішення про
пропуск їх через митний кордон України.

Термін «ідентифікація» трактується як
ототожнювання об'єктів, розпізнавання,
встановлення відповідності
розпізнаваного об'єкта своєму образу
(знаку). У процесі ідентифікації
товарів виявляють відповідності
досліджуваного товару базовій моделі
(зразку), що характеризується тією ж
сукупністю показників, або інформації
про товар, що подається на маркуванні, в
товарно-супровідних або нормативних
документах.

Відповідно термінологічному словнику
термін «ідентифікація» - це визначення
відповідності показників якості
харчових продуктів і продовольчої
сировини показникам, встановленим у
нормативній та технічній документації
виробника харчових продуктів чи
наведеними в інформації про ці
продукти, а також визначення
відповідності харчових продуктів і
продовольчої сировини у звичайній
загальній назві з метою сертифікації.

В період з 03.01.2013 року по 14.05.2013 року
Позивачем ввезено на територію України
згідно контракту №095-11S/2012 від 10.12.2012
року, укладеного з Фірмою «TCC Global NV»
(Нідерланди) товар у кількості 310 103 шт.
на суму 7 565 040,89 дол., який оформлено у
митний режим імпорт.

Позивач звертався до митного органу із
заявами від 08.08.2013 року (вих.№684) та від
20.08.2013 року (вих.714) про те, що у зв'язку з
відсутністю можливості оплатити товар
поставлений за вказаним контрактом він
має намір повернути товар продавцю.

З метою митного оформлення у митний
режим реекспорту неоплаченого товару
за договором №095-11S/2012 від 10.12.2012 року та
його подальшого вивезення за межі
митної території України для
повернення TCC Global NV у період з 07.08.2013
року по 03.09.2013 року, Позивачем подано
Відповідачу 30 митних декларацій разом
із міжнародними автомобільними
накладними, проформами інвойсів,
копіями митних декларацій, оформлених
в режимі імпорту, копіями міжнародних
автомобільних накладних, інвойсами та
пакувальними листами, згідно яких
ввозився товар.

Згідно висновку Київського
експертно-дослідного центру №12085 від
19.08.2013 року наданий на дослідження
товар є таким, що був ввезений згідно
контракту №095-11S/2012 від 10.12.2012 року.

З огляду на вказане, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
декларантом подано контролюючому
органу всі необхідні документи, які
дають змогу ідентифікувати
(ототожнити) товар, поміщений Позивачем
у митний режим реекспорту, з товаром,
який був імпортований за контрактом
№095-11S/2012 від 10.12.2012 року.

Крім того, колегія суддів приймає
до уваги доводи апелянта стосовно
непропущення шестимісячного строку
реекспорту ввезеного товару з дати
поміщення його у митний режим імпорту,
що підтверджується датою оформлення
митними деклараціями на імпорт товару
та відтисками особистих номерних
печаток інспекторів митного органу.

Відповідно положень ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

Таким чином, усі сумніви у
правомірності рішень, дій чи
бездіяльності суб"єктів владних
повноважень повинні трактуватися на
користь особи-позивача. Для позивача
достатньо вказати на факт прийняття
рішення, вчинення дії чи допущення
бездіяльності, якщо допустимі докази
для цього недоступні. У свою чергу
відповідач має довести факт прийняття
такого рішення чи вчинення дії і їх
правомірність, або ж спростувати цей
факт і довести правомірність своєї
бездіяльності. У разі невиконання
цього обов"язку адміністративний суд
повинен задовольнити вимогу позивача і
визнати протиправними рішення, дії чи
бездіяльність, на які вказував позивач.
Єдиною умовою для цього є повідомлення
позивачем мінімально достатньої
інформації про такі рішення чи дії.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає позовні вимоги обгрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду, суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

За ч.1 ст.202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Судом першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови було неповно
з`ясовано обставини справи та порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити, постанову
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нову про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фоззі-Фуд» задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 березня 2014 року
скасувати та прийняти нову постанову
наступного змісту.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
картки відмови Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів у
прийнятті митної декларації
№100250000/2013/30474 від 07.08.2013 року,
№100250000/2013/30478 від 09.08.2013 року,
№100250000/2013/30480 від 09.08.2013 року,
№100250000/2013/30479 від 09.08.2013 року,
№100250000/2013/30564 від 02.09.2013 року,
№100250000/2013/30481 від 09.08.2013 року,
№100250000/2013/30477 від 09.08.2013 року,
№100250000/2013/30496 від 16.08.2013 року,
№100250000/2013/30505 від 20.08.2013 року,
№100250000/2013/30507 від 20.08.2013 року,
№100250000/2013/30506 від 20.08.2013 року,
№100250000/2013/30504 від 20.08.2013 року,
№100250000/2013/30513 від 21.08.2013 року,
№100250000/2013/30514 від 21.08.2013 року,
№100250000/2013/30516 від 21.08.2013 року,
№100250000/2013/30515 від 21.08.2013 року,
№100250000/2013/30524 від 22.08.2013 року,
№100250000/2013/30523 від 22.08.2013 року,
№100250000/2013/30522 від 22.08.2013 року,
№100250000/2013/30521 від 22.08.2013 року,
№100250000/2013/30554 від 29.08.2013 року,
№100250000/2013/30558 від 30.08.2013 року,
№100250000/2013/30550 від 29.08.2013 року,
№100250000/2013/30560 від 30.08.2013 року,
№100250000/2013/30553 від 29.08.2013 року,
№100250000/2013/30559 від 30.08.2013 року,
№100250000/2013/30562 від 30.08.2013 року,
№100250000/2013/30571 від 03.09.2013 року,
№100250000/2013/30570 від 03.09.2013 року,
№100250000/2013/30551 від 29.08.2013 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Костюк Л.О.

Постанова складена в повному обсязі 06
червня 2014 року.

Головуючий суддя

Твердохліб В.А.

Судді:

Троян Н.М.

Костюк Л.О.