Справа № 817/1212/14
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1212/14

27 травня 2014 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Жуковської Л.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1

до Рівненський міський відділ УМВС
України в Рівненській області
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача УМВС України в Рівненській
області про зобов'язання вчинення
певних дій , -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (по тексту постанови - ОСОБА_1)
звернувся до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Рівненського МВ УМВС України
про зобов'язання останнього відновити
його порушені трудові права та
провести розрахунок при звільненні по
оплаті праці з 29.01.2009 року по 28.02.2009 року.

Позовні вимоги обгрунтовані
наступними обставинами.

Вказує на ту обставину, що проходив
службу в УМВС України в Рівненській
області до 27.01.2009 р. При цьому, оплата
праці Рівненським MB УМВС здійснена по
29.01.2009 р. Разом з тим, згідно документів
Атестата 7, дата видання 02.02.2009 р.,
позивач вважає, що перебував в штаті
Рівненського MB УМВС, як вільнонаймана
особа також 02.02.2009 р. Згідно форми 1ДФ за
І кв. 2009 року перебував у штаті
Рівненського MB УМВС до 28.02.2009 року.

У підтвердження свої позовних вимог
відсилається на документи проведення з
ним розрахунків.

На думку позивача, його перебування у
штаті обумовлене наданням йому
відпустки перед звільненням. Вважає, що
оскільки відповідач вказав, що
повністю здійснив виплати по
відпустках, куди не входить період
січень-лютий 2009 р., відповідно за час
перебування в штаті Рівненського MB
УМВС ОСОБА_1 не отримав кошти по оплаті
праці з 29.01.2009 р. по 28.02.2009 р.

Відповідач позов не визнав, про що у
судове засідання 12.05.2014 р.
представником подане відповідне
письмове заперечення.

Згідно поданого заперечення,
відповідач вважає вимоги ОСОБА_1
надуманими та безпідставними.

Вказує, що посилання позивача на те, що
він перебував штаті Рівненського MB
УМВС, як вільнонаймана особа 02.02.2009
року, оскільки в цей день був виданий
грошовий атестат № 7 не відповідають
дійсності. Так, це твердження є
неправильним, так, як ОСОБА_1 був
звільнений зі служби в органах
внутрішніх справ згідно з Положенням
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ в запас Збройних сил
(з поставленням на військовий облік) за
пунктом 64 «а» (за віком) наказом
начальника УМВС від 27.01.2009 № 11 o/с з
29.01.2009. Отже, днем коли між позивачем та
УМВС були припинені трудові відносини
є 29 січня 2009 року. А та обставина, що
грошовий атестат було видано 02.02.2009 ні
яким чином не вказує на те, що ОСОБА_1
залишався працівником Рівненського MB
УМВС після 29.01.2009, оскільки фінансовий
підрозділ мав підготувати документи
для передачі в органи, що призначають
пенсії, в тому числі і грошовий атестат
протягом 10 днів з дня звільнення
працівника, отже терміни підготовки
документів не було порушено.

Зазначає, що трудові відносини з
позивачем були розірвані з 29.01.2009, що
підтверджується витягом з наказу
начальника УМВС України в Рівненській
області від 27.01.2009 № 11 о/с та послужним
списком, який міститься в матеріалах
особової справи, а також тим фактом, що
позивачем власноручно здійснено запис
в особовій справі про отримання
трудової книжки, військового квитка та
витягу з наказу і здачу службового
посвідчення та жетону саме 29 січня 2009
року, а відтак, заявлені позовні вимоги
не підлягають до задоволення.

Третьою особою Управлінням МВС України
в Рівнеській області подано письмове
заперечення (вх.№10118/14 від 20.05.2014 р.),
згідно якого вважає вимоги ОСОБА_1
безпідставними та не підтвердженими
жодними належними та допустимими
доказами.

Сторонами по справі та третьою особою
подані письмові клопотання про розгляд
справи без участі уповноважених
представників.

З огляду на відсутність перешкод для
розгляду справи по суті та наявність
клопотань сторін , суд приймає рішення
про розгляд в порядку письмового
провадження.

Дослідивши подані письмові докази,
повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства, суд
вважає, що позов не підлягає до
задоволення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходив
службу в органах внутрішніх справ, був
звільнений зі служби згідно з
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ в запас
Збройних сил (з поставленням на
військовий облік) за пунктом 64 «а» (за
віком) наказом начальника УМВС від
27.01.2009 № 11 o/с з 29.01.2009.

На думку суду, позовні вимоги щодо
зобов'яння Рівненського МВ УМВС
України провести розрахунок при
звільненні по оплаті праці з 29.01.2009 року
по 28.02.2009 року є необгрунтованими та
спростовуються наявними у матеріалах
справи доказами.

Так, посилання ОСОБА_1 з приводу того, що
він перебував у штаті Рівненського MB
УМВС, як вільнонаймана особа 02.02.2009 р.,
тільки з огляду на ту обставину, що в
цей же день йому було видано грошовий
аттестат за №7, не можуть братися до
уваги. Дана обставина спростовується
наявністю наказа начальника УМВС від
27.01.2009 № 11 o/с з 29.01.2009 про звільнення
позивача на підставах, вказаних вище.

Основними нормативними документами, що
регламентують умови й порядок
звільнення в системі МВС України, є
Закон України "Про міліцію", Положення
про проходження служби рядовим і
начальниць ким складом органів
внутрішніх справ.

Суд зазначає, що під процедурою
звільнення з органів внут рішніх справ
варто розуміти врегульовану
нормативними правовими актами МВС
України діяльність уповноважених
посадових осіб органів внутрішніх
справ, спрямовану на припинення служби,
пов'язане із втратою прав і обов'язків
сторін правовідносин.

Процедура звільнення зі служби в
органах внутрішніх справ, складається
з трьох основних стадій: ухвалення
рішення про звільнення; оформлення й
узгодження документів на звільнення;
оформлення факту припинення відносин з
органом внутрішніх справ.

Тим самим, загальним завданням
вказаної процедури є припинення
службових відносин між працівником та
органом внутрішніх справ.

На думку суду, звільнення
супроводжується втратою прав та
обов'язків сторонами правовідносин:
орган (підрозділ, установа) внутрішніх
справ втрачає права на застосування
професійних можливостей даного
співробітника в інтере сах служби, а
співробітник втрачає можливість
виконувати службові обов'язки в органі
(підрозділі, установі) внутрішніх
справ, одер жувати за це грошову
винагороду й користу ватися іншими,
пов'язаними зі службою правами й
пільгами.

Та обставина, що грошовий атестат було
видано 02.02.2009 жодним чином не вказує на
те, що ОСОБА_1 залишався працівником
Рівненського MB УМВС після 29.01.2009,
оскільки відповідний фінансовий
підрозділ мав підготувати документи
для передачі в органи, що призначають
пенсії, в тому числі і грошовий атестат
протягом 10 днів з дня звільнення такого
працівника, вказані терміни підготовки
не порушено.

Як стверджується грошовими атестатами
ОСОБА_1 №7 та №104 (а.с.30,31), інформація про
перебування працівника в
розпорядженні чи поза штатом відсутня.

Судом береться до уваги той факт, що
оплата праці ОСОБА_1 здійснена по 29.01.2009,
що останнім не оспорюється, натомість
будь-якої інформації про його подальше
перебування у штаті, поза штатом або в
розпорядженні Рівненського MB УМВС чи
Управління МВС України в Рівненській
області не має. Вказана обставина
стверджується і поясненнями ОСОБА_1 про
те, що він, попри заявлені позовні
вимоги, дійсно фактично на робочому
місці не перебував та професійних
обов'язків не виконував.

Також, суд вважає, що твердження щодо
перебування позивача у штаті
Рівненського MB УМВС з огляду на надання
йому відпустки, спростовуються
обгрунтованими поясненнями
відповідача, а саме: працівник не може
використати відпустку після видання
наказу про звільнення, відпустка може
надаватися лише перед звільненням;
позивачем у 2009 році було відпрацьовано
не повний календарний місяць та
враховуючи те, що ОСОБА_1 мав вислугу
понад 15 років, його відпустка
становила б 40 діб, тим самим,
використати він її саме у 2009 році перед
звільненням не міг.

Відповідно до пп. 52, 55, та 56 Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 р. № 114, в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, чергова відпустка має
бути надана протягом календарного року
кожній особі рядового або
начальницького складу. Відкликання
осіб рядового і начальницького складу
із відпустки, як правило,
забороняється.

Особам середнього, старшого і вищого
начальницького складу, звільненим із
органів внутрішніх справ за віком,
через хворобу, обмежений стан здоров'я
чи скорочення штатів, у році
звільнення, за їх бажанням, надається
чергова відпустка.

Особам рядового і начальницького
складу (крім осіб середнього, старшого
і вищого), які звільняються з органів
внутрішніх справ, за невикористану в
році звільнення відпустку
виплачується грошова компенсація
відповідно до законодавства.

Тим самим, з огляду на вказані приписи
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, відпустка
ОСОБА_1 перед звільненням могла бути
надана за його бажанням, однак позивач
не використав вказане право. При цьому,
оскільки ОСОБА_1 був особою середнього
начальницького складу, вказаній особі
компенсація за невикористану
відпустку не передбачена.

Матеріалами справи стверджено, що
трудові відносини між сторонами по
справі були розірвані з 29.01.2009, що
підтверджується витягом з наказу
начальника УМВС України в Рівненській
області від 27.01.2009 № 11 о/с та послужним
списком, який міститься в матеріалах
особової справи (а.с.27-29), а також фактом
здійснення позивачем власноручно
запису в особовій справі про отримання
трудової книжки, військового квитка та
витягу з наказу і здачу службового
посвідчення та жетону саме 29 січня 2009
року.

Крім того, згідно довідки відділу
пенсійного забезпечення
військовослужбовців та деяких інших
категорій громадян Головного
управління Пенсійног фонду України в
Рівненській області від 14.05.2014 №724/11, з
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на
обліку в головному управлінні
Пенсійного фонду України в Рівненській
області і отримує пенсію за вислугу
років, призначену відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб", з 30.01.2009.

Таким чином, суд не вбачає, жодних
правових підстав для зобов'язання
відповідача провести розрахунок з
ОСОБА_1 при його звільненні по оплаті
праці з 29.01.2009 року по 28.02.2009 року.

Відповідно до положень статті 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
неупередженості.

Виходячи з вимог ст. 2 КАС України, суд у
кожному випадку перевіряє рішення
суб'єктів владних повноважень, а саме:
чи прийнято воно обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення та
зобов'язаний вживати передбачених
законом заходів до всебічного, повного
й об'єктивного з'ясування обставин.

Відповідно до положень частини 1 статті
71 КАС України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необґрунтованість
позовних вимог, а відтак - про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Жуковська Л.А.