Справа № 826/20393/13-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Пащенко К.С.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Старової
Н.Е.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нью Лайф ЛДТ до
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
лютого 2014 року адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нью Лайф ЛДТ до
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою
повністю відмовити в задоволення
позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 01 липня 2013 року за
результатами позапланової невиїзної
документальної перевірки ТОВ «Нью Лайф
ЛТД» щодо дотримання податкового
законодавства з податку на прибуток за
період з 01 липня 2012 року по 30 червня 2012
року та податку на додану вартість за
період з 01 березня 2012 року по 31 березня
2012 року при проведенні
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Украгро ШМП» ДПІ
у Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
складено Акт № 156/22-10/37432653 (№1), яким
встановлено порушення позивачем п.п.
44.1, 44.6 статті 44, п. 185.1 статті 185, п. 188.1
статті 188, п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198,
п.п. 200.1, 200.2 статті 200 ПК України та, як
наслідок, заниження податку на додану
вартість на загальну суму у розмірі 41 308
грн., а також порушення пп.пп. 14.1.27, 14.1.36
п. 14.1 статті 14, п. 44.1 статті 44, п.п. 138.2, 138.8
статті 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК
України, статей 1, 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність», п.п. 2, 13 Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих
і використаних довіреностей на
одержання цінностей, п.п. 1.2, 2.1, 2.4, 2.15, 2.16
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та, як наслідок,
заниження податку на прибуток на
загальну суму у розмірі 58 357 грн.

На підставі виявлених порушень, 02
серпня 2013 року відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення №
, яким у зв'язку з порушенням п.п.
44.1, 44.6 статті 44, п. 185.1 статті 185, п. 188.1
статті 188, п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198,
п.п. 200.1, 200.2 статті 200 ПК України,
позивачу зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 41 308 грн.

Крім того, 20 серпня 2013 року за
результатами позапланової виїзної
документальної перевірки ТОВ «Нью Лайф
ЛТД» щодо дотримання податкового
законодавства з податку на прибуток за
період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012
року при проведенні
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Украгро ШМП» ДПІ
у Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
складено Акт № 365/22-05/37432653 (№ 2), яким
встановлено порушення позивачем пп.пп.
14.1.27, 14.1.36 п. 14.1 статті 14, п. 44.1 статті 44,
п.п. 138.2, 138.8 статті 138, пп. 139.1.9 п. 139.1
статті 139 ПК України, статей 1, 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність», п.п. 2, 13
Інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей,
п.п. 1.2, 2.1, 2.4, 2.15, 2.16 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та, як наслідок,
заниження податку на прибуток на
загальну суму у розмірі 52 826 грн.

06 вересня 2013 року на підставі Акту
перевірки № 2 відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення №
, яким у зв'язку з зазначеними
порушеннями позивачу визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 52 826 грн., а також до
позивача застосовано штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 13 206,50 грн.

Не погоджуючись з зазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач у перевіряємому періоді мав
господарські правовідносини з ТОВ
«Украгро ШМП» - укладено договір
постачання.

Судом встановлено, що сума ПДВ у
розмірі 41 308 грн. була віднесена
позивачем до складу податкового
кредиту на підставі податкових
накладних, виписаних ТОВ «Украгро ШМП».
На момент складання вказаних
податкових накладних ТОВ «Украгро ШМП»
було включене до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, а також
зареєстроване платником податку на
додану вартість відповідно до чинного
законодавства, з урахуванням чого у
нього наявне право на складання
податкових накладних. Аналогічна
правова позиція викладена у постанові
Вищого адміністративного суду України
від 10 січня 2012 року у справі № К/9991/81953/11.

Підставою для висновку відповідача про
порушення позивачем зазначених норм
податкового законодавства стала
встановлена ним нікчемність вказаного
Договору внаслідок отримання акту ДПІ
у Дніпровському районі м. Києва ДПС від
12 липня 2012 року № 1710/22-222/37501276 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Украгро ШМП» щодо
підтвердження господарських відносин
з контрагентами постачальниками та
контрагентами покупцями за березень 2012
року.

Суд першої інстанції та колегія суддів
ретельно дослідили надані позивачем
документи бухгалтерського та
податкового обліку на підтвердження
реального характеру господарської
діяльності між ТОВ «Нью Лайф ЛТД» та
ТОВ «Украгро ШМП», зокрема, видаткові
та податкові накладні, договір оренди
нежитлового приміщення від 15 серпня 2011
року № ОП-018, який підтверджує, в тому
числі, наявність у позивача необхідних
умов для зберігання поставленого ТОВ
«Украгро ШМП» товару, довіреності на
отримання ТМЦ, акти надання послуг, які
підтверджують факт подальшої
реалізації поставленого позивачу ТОВ
«Украгро ШМП» товару, на користь третіх
осіб, а також використання позивачем
такого товару у власній господарській
діяльності та дійшли висновку, що
господарські операції належним чином
відображено у бухгалтерському і
податковому обліку та у податковій
звітності позивача, а надані докази
цілком підтверджують реальність
здійснення господарських операцій між
ним та контрагентом, тому податковий
кредит сформований правомірно.

Разом з тим, податковим органом не
надано документальних підтверджень
відсутності фактичного виконання ТОВ
«Украгро ШМП» господарських операцій
за спірним Договором, наявності факту
узгодженості його дій з ТОВ «Нью Лайф
ЛТД» з метою незаконного отримання
податкових вигод або обізнаності
позивача з такими діями ТОВ «Украгро
ШМП».

Посилання в Актах перевірки № 1 та № 2
на відсутність документів, які
засвідчують перевезення товару
позивачу є безпідставним, оскільки,
податкове законодавство не ставить в
залежність право платника податків на
податковий кредит від наявності чи
відсутності товарно-транспортної
накладної, а Правила перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджені наказом
Міністерства транспорту України від 14
жовтня 1997 року № 363, не є законодавчим
документом з питань оподаткування і не
можуть регламентувати виключний
порядок документування в податковому
обліку валових витрат та податкового
кредиту. Аналогічна правова позиція
викладена, зокрема, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 16
квітня 2013 року К/800/9087/13.

Крім того, як зазначалося вище, на
момент здійснення господарських
правовідносин, позивач та його
контрагент були належним чином
зареєстровані як юридичні особи та
платники ПДВ, установчі документи яких
не були визнані в судовому порядку
недійсними та, щодо яких, був відсутній
вирок суду щодо можливих зловживань з
боку їх посадових осіб, а, отже, позивач
мав право на включення до податкового
кредиту відповідних витрат, а його
контрагент - видавати податкові
накладні під час господарських
відносин з позивачем.

Щодо висновку відповідача про
недійсність укладених позивачем із ТОВ
«Украгро ШМП» правочинів, колегія
суддів зауважує, що відповідач не
наділений повноваженнями щодо
визнання правочинів нікчемними
(недійсними) в акті перевірки із
застосуванням відповідних наслідків
їх нікчемності (недійсності), без
відповідного рішення суду про визнання
таких правочинів недійсними (стаття 20
ПК України).

Оскільки, нікчемність правочинів між
позивачем та його контрагентом, у
відповідності до ч. 2 статті 71 КАС
України, відповідачем не доведена,
зокрема, вироком суду, який би
підтверджував нікчемність укладених
між ТОВ «Нью Лайф ЛТД» та ТОВ «Украгро
ШМП» правочинів, та спростовується
копіями первинних документів, наявних
в матеріалах справи, що підтверджують
правомірність формування податкового
кредиту позивачем, колегія суддів
вважає, що відповідачем всупереч норм
чинного законодавства прийняті
податкові повідомлення-рішення від 02
серпня 2013 року № та від 06 вересня
2013 року № , які є протиправними та
підлягають скасуванню.

Колегія суддів зазначає, що якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо такого
суб'єкта правовідносин, який допустив
відповідні порушення, а тому сама по
собі несплата палатку продавцем (у тому
числі внаслідок ухилення від сплати) не
може бути підставою для відмови у праві
платника податку на податковий кредит
та віднесення сплачених сум до валових
витрат за наявності факту здійснення
господарської операції.

Таким чином, правомірним є висновок
суду першої інстанції про задоволення
даного адміністративного позову.

Отже, при ухваленні оскаржуваної
постанови судом першої інстанції було
дотримано всіх вимог законодавства, а
тому відсутні підстави для її
скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України -
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Файдюк В.В.

Судді:
Чаку Є.В.

Старова Н.Е.