Справа № 464/3004/13-а, 6а-464/108/13
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
Справа № 9170/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради на Сихівського районного
суду м. Львова від 13.05.2013 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Сихівського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради про стягнення
недоотриманої суми щорічної допомоги
на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2008 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про нарахування та
виплату недоотриманої суми щорічної
допомоги на оздоровлення за 2004-2007 роки
в розмірі 5017 грн.

Позивач посилається на те, що він є
постраждалим від наслідків аварії на
ЧАЕС 1 категорії та інвалідом ІІІ групи.
В порушення вимог статті 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка передбачає виплату щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі 4-х
мінімальних заробітних плат, дана
допомога в 2004-2007 роках йому виплачена
не у повному розмірі. Просив
зобов'язати відповідача нарахувати та
виплатити недоплачену суму грошової
допомоги на оздоровлення за 2004-2007 роки
з розрахунку чотирьох мінімальних
заробітних плат.

Постановою Сихівського районного суду
м. Львова від 13.05.2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради в користь ОСОБА_1 суму
недоотриманої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007 рік в сукупному
розмірі 4 мінімальних заробітних плат
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та з
врахуванням виплачених сум.

В решті позову відмовлено.

Постанову суду оскаржив Сихівський
відділ соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради. Вважає, що постанова є
безпідставною і необґрунтованою,
прийнята з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню з підстав
викладених в апеляційній скарзі.
Апелянт звертає увагу на те, що
стягнення коштів з управління є
неможливим, оскільки застосування
пільг, компенсацій та гарантій для
певних категорій громадян, у тому числі
виплата допомоги на оздоровлення
потребує фінансування за рахунок
коштів Державного бюджету України,
його обсяги не можуть визначатися
будь-яким іншим Законом, крім Закону
про Державний бюджет України. Спірна
допомога була отримана стороною
позивача в 2011 році в розмірі
встановленому постановою КМУ від 12.07.2005
року №562. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Оскільки, клопотань від осіб, які
беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю не поступило, тому,
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є
постраждалим від наслідків аварії на
ЧАЕС 1 категорії та інвалідом ІІІ групи,
що підтверджується відповідним
посвідченням . (а.с. 5).

З матеріалів справи видно, що
відповідачем в 2004 та 2005 роках допомога
на оздоровлення позивачу була
виплачена в розмірі 21,50 грн., в 2006-2007
роках - 90 грн.

Щодо позовних вимог за 2004-2006 роки, то
відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України, (в
редакції, що була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволені
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивач пропустив річний строк
звернення до суду, оскільки звернувся
з позовом лише в січні 2008 року. Тому,
позов ОСОБА_1 про нарахування та
виплату недоотриманих сум щорічної
допомоги на оздоровлення за 2004-2006 роки
задоволенню не підлягає, оскільки
відповідач у запереченні на позовну
заяву наполягав на застосуванні
наслідків пропуску строку звернення до
суду.

Щодо позовних вимог про виплату
допомоги на оздоровлення за 2007 рік, то
колегія суддів вважає, що такі
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в редакції
на час виникнення спірних
правовідносин), щорічна допомога на
оздоровлення інвалідам ІІІ групи
виплачується в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат. Щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
громадянам за місцем їх проживання
органами соціального захисту
населення. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Пунктом 30 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» дію
абзаців другого, третього, четвертого,
п'ятого, шостого та сьомого частини
першої, частини третьої, абзаців
другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого, сьомого частини четвертої та
частини сьомої статті 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" зупинено на
2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року №6-р/2007 положення
пункту 30 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
визнані неконституційними з дня
ухвалення цього рішення.

За таких обставин, до набрання чинності
рішенням Конституційного Суду України
щорічна допомога на оздоровлення у 2007
році підлягала сплаті в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року
№562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а з 9 липня 2007 року,
виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актам, в розмірі
встановленому ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», вихідним
критерієм обрахунку такої допомоги
виступала мінімальна заробітна плата,
встановлена Законом України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Оскільки позивачу допомога на
оздоровлення за 2007 рік була виплачена
Сихівським відділом соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради у
вересні 2007 року, то при визначенні
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення, що передбачена Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
необхідно було керуватися ст.48 цього
Закону, а не постановою Кабінету
Міністрів України №562 від 12.07.2005р. «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Тому призначення і виплата допомоги на
оздоровлення позивачу повинна була
здійснюватись виходячи з її розміру, що
становить згідно Закону, зокрема для
інвалідів ІІІ групи - чотири мінімальні
заробітні плати.

Посилання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розмірів щорічної
грошової допомоги на оздоровлення як
на причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Попри зазначене, колегія суддів визнає
хибним висновок суду першої інстанції
щодо зазначення у резолютивній частині
постанови суду про стягнення спірної
допомоги, оскільки призначення та
перерахунок розміру допомоги на
оздоровлення належить до компетенції
органів управління праці та
соціального захисту населення, тому
суд не має повноважень самостійно
визначати розмір допомоги та стягувати
її, а може лише зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити спірну
допомогу відповідно до вимог
законодавства.

Враховуючи вищевказане, на відповідача
у справі слід покласти обов'язок
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
допомогу на оздоровлення за 2007 рік, а не
стягнути її, як помилково вирішено
судом першої інстанції, оскільки
чинним законодавством не передбачено
механізму стягнення допомоги на
оздоровлення.

Оскільки судом першої інстанції
правильно вирішено спір по суті, але із
помилковим застосуванням норм
процесуального права, то у
відповідності до ст. 201 КАС України,
оскаржену постанову слід змінити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 203, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради задовольнити частково.

Постанову Сихівського районного суду
м. Львова у справі № 464/3004/13-а змінити.

Зобов'язати Сихівський відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради провести нарахування та
виплату ОСОБА_1 одноразової щорічної
допомоги на оздоровлення за 2007 рік у
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат відповідно до ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з урахуванням виплачених
сум.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І.Рибачук

Д.М. Старунський