Справа № 759/19505/13-а(2а/759/43/14)
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Коваль
О. А. Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Кузьменко В. В.,

суддів
Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

розглянувши в письмовому проваджені
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації про стягнення
заборгованості по невиплаченій в
повному обсязі допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трьохрічного
віку, за апеляційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації на постанову
Святошинського районного суду м. Києва
від 20.01.2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом, в
якому просила зобов'язати відповідача
виплатити недоплачену щомісячну
грошову допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» за період з 14.01.2013 року.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 20.01.2014 року позов залишено
без розгляду в частині вимог за період
з 14.01.2013 року по 02.06.2013 року у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 20.01.2014 року позов
задоволено частково.

Не погоджуючись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі.

В матеріалах справи достатньо
письмових доказів для вирішення
апеляційної скарги, а особиста участь
сторін у розгляді справи не
обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала можливим розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, яким та наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
часткове задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач перебуває на обліку у
відповідача як застрахована особа в
системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та отримує
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Позивачу на підставі її заяви
відповідачем була призначена допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в сумі 130 грн.

До 01.01.2008 року, дати набрання чинності
Законом України № 107-VI від 28 грудня 2007
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»,
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною регулювалися
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» № 2811-ХII від 21 листопада
1992 року, дія якого поширювалася на осіб,
не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» № 2240-III від 18 січня 2001 року,
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
встановлено, що право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за цим Законом має
особа (один з батьків, усиновлювач,
опікун, баба, дід або інший родич), яка
фактично здійснює догляд за дитиною.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Статтею 43 Закону №2240-III, було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону №2811-ХІІ та Закону №2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону
№2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону №2240-III
було виключено статті 40- 44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону №107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону №107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону №2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону №107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 №835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року №2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога
при народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону №2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року №1751
саме на виконання Закону №2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону №2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону №2240-III на
виконання статті 45 Закону №2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Крім того, на відносини щодо виплати
допомоги позивачу у зазначеному нею
періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон
№2240-III), відповідно до ст. 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Виходячи з викладеного, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що права позивача у спірних
правовідносинах є порушеними та
підлягають поновленню.

Така правова позиція застосування норм
матеріального права також
підтверджена Верховним Судом України у
його постановах від 11.12.2012 року та від
25.12.2012 року, які, відповідно до приписів
статті 244 -2 КАС України, є обов'язковими
для всіх судів України.

Розмір прожиткового мінімуму значно
перевищує розмір щомісячної допомоги
в 130 гривень, яку позивачка
отримувала.

Твердження відповідача, що
уповноваженою установою до
компетенції якої належить призначення
соціальної допомоги, проведення
перерахунку є Київський міський центр
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат, а не відповідач,
судом не може бути прийнято до уваги,
оскільки з огляду на характер відносин
в категорії справ «соціальні спори», до
яких відноситься і ця справа,
відповідачами в цій категорії справ є
органи, які здійснюють перерахунок та
виплату допомоги, пенсії, тощо.

Згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 27.12.2001 року №1751,
застрахованим та не застрахованим
особам виплата вказаної допомоги
здійснюється органами праці та
соціального захисту населення, до яких
відноситься відповідач.

Таким чином, оскільки спір виник щодо
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, суд першої
інстанції вірно прийшов до висновку, що
на відносини щодо виплати допомоги
такій особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального закону
(яким є Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням") відповідно до статті 43
якого, допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

З урахуванням вищевикладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 197, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації на постанову
Святошинського районного суду м. Києва
від 20.01.2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації про стягнення
заборгованості по невиплаченій в
повному обсязі допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трьохрічного
віку - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 20.01.2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
В. В. Кузьменко

Судді:
Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 29.05.2014
року.

Головуючий суддя
Кузьменко В. В.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.