Справа № 256/1399/14-а
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ткаченко Л.В.
Суддя-доповідач - Василенко Л. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року справа №256/1399/14-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів
Гімона М.М., Старосуда М.І.,

секретар судового засідання Варчук
О.М.,

з участю представника відповідача
Тарасової О.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька на
постанову Калінінського районного
суду м. Донецька від 17 квітня 2014 року у
справі №256/1399/14-а за позовом ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

24.02.2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Калінінському районі м.
Донецька (далі -УПФУ в Калінінському
районі м. Донецька), в якому просила:
визнати незаконними дії відповідача
щодо відмови в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці; визнати незаконним рішення
УПФУ в Калінінському районі м. Донецька
№239 від 24.12.2013 року; зобов'язати
відповідача провести перерахунок
довічного грошового утримання як судді
у відставці згідно довідки
Господарського суду Донецької області
№05-27/116 від 11.12.2013р. в розмірі 90
відсотків від суддівської винагороди
діючого судді, який працює на
відповідній посаді без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання;
зобов'язати відповідача виплачувати
щомісячне довічне грошове утримання як
судді у відставці згідно довідки
Господарського суду Донецької області
№05-27/116 від 11.12.2013р. в розмірі 90
відсотків від суддівської винагороди
діючого судді, який працює на
відповідній посаді без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання (а.с. 1-4).

Постановою Калінінського районного
суду м. Донецька від 17 квітня 2014 року
позов ОСОБА_3 до управління Пенсійного
фонду України в Калінінському районі м.
Донецька про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, задоволено: визнано
неправомірними дії УПФУ в
Калінінському районі м. Донецька щодо
відмови ОСОБА_3 в перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та визнано
незаконним рішення УПФУ в
Калінінському районі м. Донецька № 239
від 24.12.2013 року; зобов'язано УПФУ в
Калінінському районі м. Донецька з 3
червня 2013 року здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_3,
встановивши розмір цього утримання 90%
грошового утримання судді на
відповідній посаді з урахуванням
довідки Господарського суду Донецької
області № 05-27/116 від 11.12.2013 року, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання (а. с. 35-38).

Відповідач не погодився з вказаним
рішенням суду, подав апеляційну скаргу,
яку обґрунтовував порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати постанову суду першої
інстанції, постановити нову, якою
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі. Вважав, що законом не
передбачений перерахунок розміру
довічного грошового утримання судді у
відставці, крім суддів Конституційного
Суду України (а. с. 41-44).

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги в повному обсязі,
просив її задовольнити.

Позивач в судове засідання не прибув,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений.

Колегія суддів заслухала доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника відповідача, вивчила
доводи апеляційної скарги, перевірила
матеріали справи і дійшла до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 звільнена з
посади судді арбітражного суду
Донецької області у відставку
відповідно до постанови Верховної Ради
України від 14.10.1994 року. Наказом голови
арбітражного суду Донецької області №
224 від 22.11.1994 року ОСОБА_3 звільнено з
займаної посади судді у відставку 22
листопада 1994 року (а. с. 16).

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в
Калінінському районі м.Донецька і
отримує щомісячне довічне грошове
утримання згідно норм ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів».

Відповідно до даних довідки, виданої
Господарським судом Донецької області
№ 05-27/116 від 11.12.2013 року заробітна плата,
що враховується при призначенні
(перерахунку) щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
складається з: окладу - 11470,00 грн.;
надбавки за вислугу років (70%) -8029,00 грн.
(а. с. 10).

18.12.2013 року ОСОБА_3 звернулася до УПФУ в
Калінінському районі м. Донецька із
заявою про перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та надала довідку
Господарського суду Донецької області
№ 05-27/116 від 11.12.2013 року про заробітну
плату працюючого на відповідній посаді
судді (а. с. 11-12).

Рішенням № 239 від 24.12.2013 року УПФУ в
Калінінському районі м. Донецька
ОСОБА_3 відмовлено у проведенні
перерахунку щомісячного довічного
утримання судді у відставці,
посилаючись на те, що законом не
передбачений перерахунок розміру
довічного грошового утримання судді у
відставці, крім суддів Конституційного
Суду України (а.с. 13).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22 січня 2009
року УПФУ в Калінінському районі м.
Донецька зобов'язано здійснити
перерахунок та виплату розміру
довічного грошового утримання ОСОБА_3 з
1 січня 2009 року згідно з довідками,
наданими у 2008 році Господарським судом
Донецької області, у розмірі 8293,33 грн. в
тому числі підвищення як учаснику
війни у розмірі 49,80 грн.; стягнуто з УПФУ
в Калінінському районі м. Донецька на
користь ОСОБА_3 8795,41грн. різниці
виплаченого та підлягаючого сплаті
довічного грошового утримання за 2007
рік та 28884,71грн. різниці виплаченого та
підлягаючого сплаті довічного
грошовою утримання за 2008 рік, на
загальну суму 37680,12 грн. (а.с. 17-21).

Встановлені обставини справи
підтверджені письмовими доказами і не
є спірними.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
протиправність спірного рішення
відповідача від 24.12.2013 року, виходячи з
наступного.

В ст. 126 Конституції України закріплені
основоположні принципи здійснення
правосуддя в Україні - незалежність і
недоторканність суддів.

Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» незалежність суддів
забезпечується, зокрема, правом судді у
відставку. Гарантії незалежності
судді, включаючи заходи його правового
захисту, матеріального і соціального
забезпечення, передбачені цим Законом,
поширюються на всіх суддів України і не
можуть бути скасовані чи знижені
іншими нормативними актами України.

З 1 січня 2011 року стаття 43 Закону
України «Про статус суддів» та
Постанова Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про порядок введення в дію Закону
України «Про статус суддів» у
відповідності з пункту другого
Прикінцевих та Перехідних Положень до
«Про судоустрій і статус суддів»
втратили свою чинність, однак,
відповідно до його норм, із внесеними
до нього змінами, які діють з 1 жовтня 2011
року, положення щодо визначення
розміру щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
аналогічні положенню колишнього
Закону України «Про статус суддів» від
15 грудня 1992 року, відповідають частині 3
статті 138 вказаного вище Закону 2453.
Отже, розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
прямо залежить від розміру заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді.

Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липня 2010 року,
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
встановлений від відсотків грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді, внаслідок чого
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
повинен збільшуватися в разі
підвищення заробітної плати
працюючого судді. У зв'язку з тим, що з 1
січня 2013 року заробітна плата
працюючого на відповідній посаді судді
збільшилася, пенсійний орган
зобов'язаний провести позивачеві
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, виходячи з даних
довідки ТУ ДСА України в Донецькій
області № 08-23/1563 від 05.12.2013 року, а саме,
відповідно до розміру заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

Згідно частини 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів», щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. За кожний
повний рік роботи на посаді судді понад
20 років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Згідно частини 4 статті 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів», у разі зміни розміру грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання. За
нормами частини п'ятою цієї статті
довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Стаття 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів», якою
врегульований порядок здійснення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України, не
містить заборони на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці судів
загальної юрисдикції, господарських
судів, спеціалізованих судів тощо. Тому
посилання відповідача щодо
неможливості здійснення позивачеві
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання, оскільки вона не є
суддею Конституційного Суду України у
відставці, не ґрунтуються на законі.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті другої, абзацу
другого пункту 2 розділу другого
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» (далі -
Закон №2453) права щодо змін умов виплати
пенсій і щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці) було встановлено, що частина
третя статті 138 Закону України № 2453 до
внесених Законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року (далі - Закон № 3668) змін
передбачала: «Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання». Таким чином, визначений
Законом № 2453 порядок нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання було змінено Законом №3668,
внаслідок чого зменшено розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів. Залишивши незмінним
зміст права на щомісячне довічне
грошове утримання суддів, Закон № 3668
звузив обсяг цього права, встановивши
обмежену базу для нарахування суддям
щомісячного довічного грошового
утримання, та скасував право суддів на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання без обмеження
граничного розміру, чим знизив і
досягнутий рівень гарантій
незалежності суддів. Отже, частина
третя статті 138 Закону України № 2453 не
узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України. Цим
же рішенням Конституційного Суду
України встановлено порядок його
виконання, а саме: підлягають
застосуванню частини перша, друга
статті 138 Закону №2453 у редакції Закону
№ 3668 як такі, що не суперечать
Конституції України; частина третя
статті 138 Закону № 2453. У редакції Закону
України №3668, яка суперечить
Конституції України не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону України № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом №3668 а саме:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Перше, друге, трете речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини п'ятої статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме: «Пенсія
або щомісячне довічне грошове
утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку», та четверте речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 зі
змінами, внесеними Законом № 3668, а саме:
«Довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України. Дія статті
2 Закону № 3668 не поширюється на Закон №
2453. Дія абзацу другого пункту 2 розділу
ІІ «Прикінцеві та перехідні положення»
Закону № 3668 не поширюється на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання)».

Отже, обчислення щомісячного довічного
утримання суддів у відставці повинно
здійснюватися у відсотковому
відношення до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
повинні здійснювати відповідний
перерахунок раніше призначеного
грошового утримання судді у відставці.

З урахуванням положень статті 58
Конституції України, Рішень
Конституційного суду України від 22
травня 2008 року та від 3 червня 2013 року №
3-рп-2013 суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
матеріальні та соціальні гарантії
судді у відставці, які були встановлені
законом на час виходу у відставку
(тобто на 2010 рік) не можуть бути
обмежені або скасовані, а ні новим
законом, а ні внесенням змін до чинного
Закону, а тому, вимоги позивача про
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання працюючого судді
на відповідній посаді без обмеження
розміру грошового утримання, є
законними та обґрунтованими.

Суддівська винагорода, з якої підлягає
обчислення пенсії, визначена на
законодавчому рівні та встановлена
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів».

Право на виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у розмірі
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді врегульовано
пунктом 8 Рішення Конституційного Суду
України від 3 червня 2013 року у справі №
1-2/2013, і виникає з 3 червня 2013 року.

На підставі викладеного суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку щодо неправомірності відмови
відповідача у проведенні перерахунку
розміру щомісячного грошового
утримання судді у відставці, внаслідок
чого спірне рішення від 24.12.2013 року
підлягає скасуванню та відповідача
необхідно зобов'язати здійснити
позивачеві перерахунок розміру
довічного грошового утримання у
розмірі 90 відсотків заробітної плати
працюючого судді на відповідній посаді
згідно даних довідки Господарського
суду Донецької області № 05-27/116 від
11.12.2013 року, виходячи із заробітної
плати працюючого судді на відповідній
посаді та виплачувати щомісячне
довічне грошове утримання у
призначеному в такий спосіб розмірі
без обмеження його граничного розміру.

Але при цьому суд першої інстанції
порушив норми процесуального права,
оскільки вирішив спір за суттю
позовних вимог за межами
шестимісячного строку звернення до
суду.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Позивач просила повести виплату та
перерахунок розміру щомісячного
грошового утримання судді у відставці
без зазначення конкретної дати, з якої
необхідно здійснити перерахунок. З
позовом до суду першої інстанції
позивач звернулася 24.02.2014 року і судом
першої інстанції задоволено позовні
вимоги з 03.06.2013 року, з дати прийняття
Рішення Конституційним Судом України
№ 3-рп/2013 від 03.06.2013 року, тобто за
межами шестимісячного строку
звернення з позовом до суду.

Враховуючи вимоги ст.ст. 99,100 КАС
України, заявлені за межами
шестимісячного строку звернення з
позовом до адміністративного суду
вимоги необхідно залишити без
розгляду, а саме заявлені до 23.08.2013 року
включно, оскільки позивач повинна була
знати або могла дізнатися про
зазначене Рішення Конституційного
Суду України, яким відновлено її право
на отримання щомісячного грошового
утримання судді у відсотковому розмірі
грошового утримання судді на
відповідній посаді розмірах .

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що вимоги позивача про
зобов'язання здійснити перерахунок та
доплату пенсії за період з 03.06.2013 року
до 23.08.2013 року включно підлягають
залишенню без розгляду, у зв'язку з
пропущенням строку звернення до суду і
не підлягають розгляду за суттю.

На підставі викладеного колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції внаслідок порушення норм п.5
ч.1 ст.107 КАС України при вирішенні
питання про відкриття провадження у
адміністративній справі, а саме, щодо
застосування наслідків пропущення
строків звернення з позовом до
адміністративного суду, частково
невірно вирішено спір, тому постанова
суду про вирішення позовних вимог,
заявлених за межами шестимісячного
строку звернення до суду, підлягає
скасуванню та залишенню без розгляду, в
іншій частині постанова суду
відповідає нормам процесуального та
матеріального права і підстави для її
скасування відсутні.

Ухвала в повному обсязі складена 4
червня 2014 року.

Керуючись ст. 99, ст. 100, ст.195, ст. 196, ст.198
ч.1 п.1, 4, ст. 200, ст.203 ч.1, ст.205 ч.1 п. 1, 4, ст.
206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м.Донецька
задовольнити частково.

Постанову Калінінського районного
суду м. Донецька від 17 квітня 2014 року у
справі №256/1399/14-а за позовом ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії в
частині вирішення позовних вимог за
період з 3 червня 2013 року до 23 серпня 2013
року включно скасувати.

Позов ОСОБА_3 до управління Пенсійного
фонду України в Калінінському районі м.
Донецька про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії за період з 3 червня 2013 року до
23 серпня 2013 року включно залишити без
розгляду.

В решті постанову Калінінського
районного суду м. Донецька від 17 квітня
2014 року у справі №256/1399/14-а за позовом
ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду
України в Калінінському районі м.
Донецька про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі.

Головуючий
Л.А. Василенко

Судді
М.М. Гімон

М.І. Старосуд