Справа № 344/5605/14-а
Суддя: Шамотайло О. В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/5605/14-а
Провадження № 2-а/344/283/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської
області у складі:

головуючого судді Шамотайла
О.В.

секретаря Устинської
Н.С.

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Івано-Франківську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Вовчинецької сільської ради
про визнання недійсним рішення
Вовчинецької сільської ради №26 від
04.06.2013року по встановлення шлагбауму по
вул. Мельника,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з вказаним
адміністративним позовом, просив суд
позов задовольнити і визнання
недійсним рішення Вовчинецької
сільської ради №26 від 04.06.2013року по
встановлення шлагбауму по вул.
Мельника, оскільки дане рішення
порушує конституційні права громадян.

В судовому засіданні позивача позовні
вимоги підтримав посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві
та просив суд позов задовольнити у
повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, однак про причину
неявки суд не повідомив, письмових
заперечень суду не представив.

З урахуванням положень ч.4 ст. 128 КАС
України суд ухвалив про розгляд справи
у відсутності відповідача.

Заслухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються заявлені вимоги у їх
сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно
оцінивши усі наявні докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення заяви по суті, судом
встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За змістом ст. 2 КАС України основним
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових та
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними управлінських функцій
на основі законодавства, у тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожному
гарантується право на судовий захист
його прав, свобод та інтересів.

У відповідності до вимог ст. 11 КАС
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього кодексу і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

За змістом ст. 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані на підставі яких
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а в адміністративних
справах про протиправність рішень дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування визначає Закон України
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

Ст. 4 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» принцип
законності визнано одним із основних
принципів при здійсненні місцевого
самоврядування.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Цими вимогами повинні керуватися і
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи при здійсненні владних
управлінських функцій.

Судом з'ясовано, що рішенням
Вовчинецької сільської ради №26 від
04.06.2013року дозволено обмеження руху
транспорту по вул. Мельника, шляхом
встановлення шлагбаумів в районі
будинків №31 та №16 в кількості 2 штуки.

Частиною 2 ст. 71 КАС України в справах
про протиправність дій або бездіяльної
суб'єктів владних повноважень
обов'язок доведення правомірності
таких дій або бездіяльності
покладається на Відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративно
позову.

Суд вважає, що за матеріалами справи
відповідачем не було доведено в суді
правомірність своїх дій щодо
правомірного прийняття 04.06.2013р. рішення
№ 26 «Про встановлення шлагбаумів»,
оскільки таке рішення приймалось без
урахування всіх обставин, що мають
значення для прийняття
рішення/вчинення дії, а позов слід
задовольнити виходячи з наступного.

За ст. 20 Закону України «Про
автомобільні дороги», зокрема п.4
передбачено, що органи місцевого
самоврядування в частині
управління функціонуванням і
розвитком вулиць і доріг міст та інших
населених пунктів мають право
встановлювати за погодженням з
відповідними державними органами з
безпеки дорожнього руху тимчасові
обмеження на рух транспортних
засобів при проведенні ремонтних та
інших робіт на вулицях і дорогах міст
та інших населених пунктів.

Організація контрольованого доступу
на територію, через яку в тому числі
здійснюється доступ і до садового
товариства «Калиновий гай» порушує
право позивача та третіх осіб на
свободу пересування, закріплені ст. 2
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні». Будь-яким
законом не встановлено обмежень щодо
в'їзду на таку територію.

Окрім перешкод у здійсненні права
вільного пересування територією
України, розміщений шлагбаум ставить
під загрозу право учасників садового
товариства «Калиновий гай» на
отримання медичної, протиаварійної та
протипожежної охорони, оскільки він
перешкоджає вільному проїзду до
садового товариства «Калиновий гай»
санітарного, аварійного та іншого
автотранспорту.

Крім того, недопущення чи обмеження
відповідачем пересування транспортних
засобів, які належать позивачу та
третім особам на територію садового
товариства «Калиновий гай», є
порушенням їх права власності,
оскільки таким чином обмежується їх
право володіння та користування
належним їм майном (транспортними
засобами) на власний розсуд, закріплене
ст.319 Цивільного Кодексу України.
Власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону. Використання транспортного
засобу за призначенням без порушення
правил дорожнього руху закону не
суперечить, а тому обмеження такого
права є незаконним.

Суд відхиляє покликання відповідача,
яке викладене у листі від 10.07.2013р. за
№02.2-13/103 про те, що обмеження руху в
масиві Мельника не є обмеженням руху
для проїзду до садового товариства
«Калиновий гай», а для цього існує
окрема дорога в обхід масиву (а.с.4), з
огляду на представлені стороною
позивача докази, а саме фото таблицю, з
якої вбачається, що зазначена окрема
дорога є непридатною для руху легкових
транспортних засобів, в тому числі і
автомобілів швидкої медичної допомоги.

Встановлені статтями 105, 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
способи захисту порушеного права не є
вичерпними. Разом з тим, деякі із
встановлених способів захисту
порушеного права носять обмежений
характер і не можуть бути застосовані
при виникненні будь-якого спору у сфері
публічних правовідносин.

Зокрема, як вбачається із правової
позиції Вищого адміністративного суду
України та змісту листа Вищого
адміністративного суду України від
27.07.2010 р. за № 1145/11/13-10 вимога про
визнання нечинним акта може
стосуватися лише нормативно-правового
акта, а про визнання протиправним -
індивідуального акта.

Нечинним нормативно-правовий акт стає
з дати набрання відповідним рішенням
суду законної сили, а протиправність
індивідуального акта виникає, у разі
набрання рішенням суду про задоволення
адміністративного позову законної
сили, з моменту прийняття такого акта
суб'єктом владних повноважень
(вчинення дії або бездіяльності).
Вимога про визнання протиправним
(недійсним, незаконним, неправомірним)
індивідуальних актів не містять різних
способів захисту, а є одним і тим же
способом, сформульованим у різних
словесних формах.

Таким чином, у тих випадках, коли
предметом спору є індивідуальний акт,
дія або бездіяльність позовною вимогою
за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України
має бути визнання такого акта, дії чи
бездіяльності протиправними
(недійсними, незаконними,
неправомірними), а в разі оскарження
нормативно-правового акта -визнання
його нечинним.

Підсумовуючи наведене суд вважає, що
оскільки позивачем обрано належний
спосіб захисту свого порушеного права,
то позов підлягає до задоволення, а
судові витрати слід віднести на
рахунок відповідача.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 19
Конституції України, ст. 319 ЦК України,
ст. 4 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст. 2 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», ст. 20 Закону України «Про
автомобільні дороги» та керуючись ст.
ст. 2,6,17,69, 71,72,105,158-163,167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення
Вовчинецької сільської ради №26 від
04.06.2013року «Про встановлення
шлагбауму» по вул. Мельника та
зобов'язати Вовчинецьку сільську раду
розблокувати проїзд по вул. Мельника.

Стягнути з Вовчинецької сільської ради
на користь ОСОБА_1 129,00 грн. витрат по
оплаті судового збору.

Постанову може бути оскаржено до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський міський суд
протягом 10-ти днів з дня її оголошення.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
суду апеляційної інстанції.

Суддя:
О.В.Шамотайло