Справа № 2а-12129/10/13/0170
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/41468/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Моторного А.О.

Пилипчук Н.Г.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Феодосійської міжрайонної державної
податкової інспекції Автономної
Республіки Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16.12.2010 та ухвалу
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 08.06.2011

у справі № 2а-12129/10/13/0170

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Юркаффа"

до Феодосійської
міжрайонної державної податкової
інспекції Автономної

Республіки Крим

про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою
відповідальністю „Юркаффа" звернулось
до Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим з позовом
до Феодосійської міжрайонної
державної податкової інспекції
Автономної Республіки Крим
про скасування податкових повідомлень
- рішень: № /0 від 30.08.2010; № /1
від 29.09.2010, яким нараховане податкове
зобов'язання по податку на додану
вартість в сумі 11291,70грн.; № /0 від
04.10.2010, яким нараховане податкове
зобов'язання по податку на додану
вартість в сумі 33613,65грн., про визнання
незаконним дії по зменшенню суми
податкового кредиту позивача за
червень 2010 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16.12.2010 позовні
вимоги задоволено частково.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 08.06.2011 постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16.12.2010 залишено без
змін.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції та ухвалою суду
апеляційної інстанції відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалу суду апеляційної інстанції,
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим,
що судами першої та апеляційної
інстанцій при вирішення спору по даній
справі порушено норми матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у податковій
декларації за серпень 2008 року
позивачем був сформований податковий
кредит у сумі 117092 грн., а також
визначений розмір від'ємного значення
попереднього звітного податкового
періоду (рядок 23) 231186,00 грн.

Відповідачем проведено невиїзну
документальної перевірки з питань
дотримання податкового законодавства
повноти нарахування податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за квітень, травень, червень,
липень, серпень 2008 року відповідачем
встановлено завищення позивачем суми
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду
зарахованого до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду квітня на суму
8631,00 грн., травня 2008 року на суму 12641 грн.
(8631 грн. квітня + 4010 грн. травня), червня
2008 року на суму 39291 грн. (8631 грн. квітня +
4010 грн. травня + 26650 грн. червня 2008 року)
та складено акт №1450/15-2/33180100 від 12.06.2009.

20.07.2010 позивачем була надана до
Феодосійської МДПІ податкова
декларація за червень 2010 року з
вказівкою про суму різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту з ПДВ поточного
звітного (податкового) періоду 146613,00
грн. (рядок 18).

Згідно з даними декларації
залишок від'ємного значення
попереднього податкового періоду, що
включається до складу податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) період (рядок 23), складає
197483,00 грн.; залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 26) 50780,00 грн.

12.08.2010 відповідачем був складений
акт документально невиїзної
(камеральної) перевірки податкової
декларації з податку на додану
вартість №429/15-2/33180100.

За висновками акту вказано про
зменшення суми, що за результатами
звітного періоду підлягає сплаті
платником податку до бюджету 10754,00 грн.,
та про збільшення суми, що підлягала
зарахуванню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду 50780,00 грн.

До наступного висновку
відповідач прийшов у зв'язку з тим, що
згідно з актом нев'їздної
документальної перевірки з питань
дотримання податкового законодавства
повноти нарахування податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за квітень, травень, червень,
липень, серпень 2008 року №1450/15-2/33180100 від
12.06.2009 підприємству було зменшено
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування
зараховується до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду у сумі 61624,00 грн.

Отже, як зазначено в акті,
підприємством повинно було самостійно
зменшити суму залишку від'ємного
значення попереднього звітного
податкового періоду, що включається до
складу податкового кредиту поточного
звітного періоду (рядок 23) у декларації
з ПДВ за червень 2010 року на суму 61624,00
грн.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №0, яким
визначено позивачу податкове
зобов'язання по податку на додану
вартість на суму 11291, 70 грн.: 10754 грн.
основний платіж, 537,70 грн. штрафні
(фінансові) санкції.

19.08.2010 позивачем була подана
податкова декларація з податку на
додану вартість за липень 2010 року з
наступними показниками: рядок 18 -
різниця між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту по податку на додану вартість
поточного звітного (податкового)
періоду 32013 грн., рядок 23 - залишок
від'ємного значення попереднього
податкового періоду, що включається до
складу податкового кредиту поточного
звітного (податкового) період 50780 грн.,
рядок 26 - залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду 18767 грн.

16.09.2010 відповідачем проведено
документальну невиїзну (камеральну)
перевірку вказаної податкової
декларації та користуючись висновками
акту №1450/15-2/33180100 від 12.06.2009, та зроблено
висновок про зменшення суми, що за
результатами звітного періоду
підлягає сплаті платником податку до
бюджету на суму 32013 грн., збільшення
суми, що підлягала зарахуванню до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду 18767 грн.

За результатами перевірки
відповідачем приймається податкове
повідомлення-рішення №/0 від
04.10.2010, яким визначено позивачу
податкове зобов'язання по податку на
додану вартість у сумі 33613, 65 грн.:
основний платіж 32013 грн., штрафні
санкції 1600, 65 грн.

Перевіркою встановлено, що
позивачем завищений залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду на суму 61624 грн.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України „Про податок на додану
вартість", податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг) та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з підпунктом 7.7.1 пункту 7.7
статті 7 Закону сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7
Закону визначено, що якщо у наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
має від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.4.5
пункту 7.4 статті 7 Закону не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5
статті 7 Закону датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає, що суди попередніх
інстанцій повно та всебічно, оцінивши
фактичні обставини справи, з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права дійшов вірного
висновку, що позивач мав право на
декларування податкового кредиту з
податку на додану вартість в тому
місяці, коли виникла подія, визначена
підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону,
- або сплата коштів постачальнику, або
отримання податкової накладної, яка
свідчить про придбання товарів (робіт,
послуг).

А тому позивачем правомірно
задекларовано податковий кредит з
податку на додану вартість в тому
періоді, коли ним отримано податкові
накладні від постачальників.

В свою чергу, чинне на час
виникнення спірних правовідносин
законодавство не містить обмежень щодо
декларування податкового кредиту з
податку на додану вартість після дати,
з якою Закон пов'язує право на його
виникнення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Феодосійської міжрайонної державної
податкової інспекції Автономної
Республіки Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16.12.2010 та ухвалу
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 08.06.2011 у
справі № 2а-12129/10/13/0170 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221 ,223 ,230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Феодосійської
міжрайонної державної податкової
інспекції Автономної Республіки Крим
відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
16.12.2010 та ухвалу Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 08.06.2011 у справі №
2а-12129/10/13/0170 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді А.О.
Моторний Н.Г. Пилипчук