Справа № 709/1454/12
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Київ К/800/20715/13

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Леонтович К.Г.,
Калашнікової О.В.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 березня
2013 р. у справі № 709/1454/12 за позовом
ОСОБА_2 до Рахівської міської ради,
третя особа: ОСОБА_1, про скасування
рішення органу місцевого
самоврядування, -

в с т а н о в и л а:

28.02.2011р. ОСОБА_2 звернулася до суду з
вищевказаним адміністративним позовом
про скасування рішення Рахівської
міської ради Закарпатської області №506
від 15.07.2008р. «Про протест прокуратури
району на рішення виконкому міської
ради від 24.03.1997р. №20».

Постановою Рахівського районного суду
Закарпатської області від 25 вересня 2012
року у справі №709/1454/2012 у задоволенні
заявленого адміністративного позову
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 березня
2013 р. постанову суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення,
яким позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Рахівської міської ради Закарпатської
області №506 від 15.07.2008 року «Про протест
прокуратури району на рішення
виконкому міської ради від 24.03.1997р. №20».

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
третя особа ОСОБА_1 подала касаційну
скаргу, в якій просить його скасувати,
залишивши в силі постанову суду першої
інстанції. Касаційна скарга мотивована
невірним застосуванням судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстави до її задоволення, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням № 20 передано у
приватну власність ОСОБА_2 земельну
ділянку загальною площею 0,038га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд за адресою АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_2
виготовлено Державний акт на право
приватної власності.

Згідно з рішенням виконавчого комітету
Рахівської міської ради № 97 від 29.10.1998р.
«Про внесення змін у державний акт на
право приватної власності на землю»
внесено зміни до державного акту на
право приватної власності на землю
позивача, відповідно до яких 0,008 га
земельної ділянки є землями спільного
користування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і
використовуються ними для
проходу/проїзду від вулиці до їхніх
земельних ділянок.

21.05.2008р. прокуратурою Рахівського
району принесено протест на рішення №20
у зв'язку із його незаконністю, та
вимагалось його скасування.

15.07.2008р. відповідачем прийнято рішення
№506 яким задоволено протест
прокуратури та скасовано рішення №20
від 24.03.1997р. про передачу у приватну
власність ОСОБА_2 земельну ділянку
загальною площею 0,038га для будівництва
та обслуговування житлового будинку та
господарських споруд за адресою
АДРЕСА_1.

Не погодившись із вказаним рішенням
відповідача ОСОБА_2 звернувся із даним
адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що твердження позивача про
порушення відповідачем його прав не
доводить незаконність та помилковість
рішення №506 від 15.07.2008р.

Скасовуючи вказане рішення місцевого
суду, суд апеляційної інстанції
виходив з відсутності повноважень
органу місцевого самоврядування
змінювати чи скасовувати раніше
прийняті ненормативні правові акти, у
зв'язку з чим спірне рішення №506 від
15.07.2008р. не може вважатися законним та
підлягає скасуванню.

Колегія суддів підтримує позицію
апеляційного суду з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції вірно
зазначено, що рішення відповідача від
24.03.1997р. №20 є ненормативним актом,
оскільки передбачає конкретні приписи,
звернені до фізичних осіб,
застосовується одноразово і після
реалізації вичерпує свою дію.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

З аналізу норм Конституції України та
Закону України «Про місцеве
самоврядування в України» випливає, що
орган місцевого самоврядування має
право також за власною ініціативою або
ініціативою інших заінтересованих
осіб змінити чи скасувати прийнятий
ним правовий акт з мотивів
невідповідності Конституції чи
законам України.

Згідно з ч. 1, 3, 4 статті 21 Закону України
"Про прокуратуру" протест прокурора
приноситься до органу, який видав цей
акт і зупиняє його дію, прокурору
надається право звернутися із заявою
до суду про визнання акта незаконним, і
подача такої заяви зупиняє дію
правового акта.

У відповідності до Рішення
Конституційного Суду України від 16
квітня 2009 року № 7-рп/2009 в Конституції
України закріплено принцип, за яким
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність
(стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону)
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками
апеляційного суду про те, що відповідач
не мав законних підстав для винесення
рішення №506 від 15.07.2008р., яким
задоволено протест прокуратури та
скасовано рішення №20 від 24.03.1997р. про
передачу у приватну власність ОСОБА_2
земельної ділянки, оскільки таке
рішення може бути скасовано виключно в
судовому порядку за наявності
передбачених законодавством підстав.

З огляду на викладене, апеляційним
судом вірно встановлено характер
спірних взаємовідносин та
обґрунтовано застосовано норми
матеріального права до їх вирішення.
Порушень норм процесуального закону,
які б могли призвести до прийняття
невірного рішення, не встановлено.
Твердження касаційної скарги
зазначений висновок суду не
спростовують.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 2201, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 березня
2013 р. у справі № 709/1454/12 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: