Справа № 813/2762/14
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/2762/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого - судді Сидор Н.Т.,
за участі секретаря судових засідань
представник позивача не прибув,
представник відповідача не прибув,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Львові
адміністративну справу за позовом
Дрогобицької міської ради до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області про скасування
постанови про накладення штрафу,
Дрогобицька міська рада звернулась до
Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області про скасування
постанови про накладення штрафу від
18.03.2014 року №42054243.
Позовні вимоги мотивує тим, що
постанова про накладення штрафу
винесена без врахування обставин, що
впливають на можливість виконання
виконавчого документу, а тому є
незаконною та підлягає скасуванню.
Вважає, що державним виконавцем
необґрунтовано не брались до уваги дії,
вчинені ним як боржником на виконання
виконавчого документу, зокрема ним
подавались листи про продовження
строку добровільного виконання
виконавчого документу, однак такі на
думку позивача відповідачем до уваги
були не взяті. За таких обставин
просить задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав суду заяву
про розгляд справи у їх відсутності.
Просить позов задовольнити,
покликаючись на мотиви позовної заяви.

Відповідач явку уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, хоча належним чином
повідомлявся про дату, час та місце
розгляду справи, що підтверджується
поштовим повідомленням про вручення
судової кореспонденції, наявного в
матеріалах справи.

За таких обставин суд на підставі ч. 4
ст. 128 КАС України ухвалив розглянути
справу у відсутності представників
сторін на підставі наявних у справі
доказів.

Дослідивши надані докази в межах
заявлених вимог, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

13.02.2014 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
Управління юстиції у Львівській
області винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження
№42054243 на підставі виконавчого листа
№442/6687/13-а, 2-а/442/318/2013 від 05.02.2014 року,
виданого Дрогобицьким міськрайонним
судом Львівської області. Згідно даної
постанови Дрогобицька міська рада,
зобов'язана була виконати рішення до
20.02.2014 року.

Вказану постанову про відкриття
виконавчого провадження позивач
отримав 18.02.2014 року.

Листом виконавчого комітету
Дрогобицької міської ради від 19.02.2014
року №3-32/1240 адресованого в.о.
начальника відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, було повідомлено про те, що
позивач не в змозі у вказаний
постановою термін, а саме до 20.02.2014 року
виконати рішення, оскільки чергова
сесія Дрогобицької міської ради
запланована на 28.02.2014 року, та просив
продовжити термін добровільного
виконання виконавчого документа до
05.03.2014 року. Зазначений лист був
скерований на адресу відповідача 20.02.2014
року, що підтверджується квитанцією
поштового відправлення.

24.02.2014 року позивач повторно звернувся
до відповідача листом №3-32/1512 з
проханням продовжити термін для
самостійного виконання виконавчого
документа до 17.03.2014 року, оскільки
запланована на 28.02.2014 року чергова
сесія Дрогобицької міської ради
перенесена на 14.03.2014 року.

18.03.2014 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
Управління юстиції у Львівській
області винесено постанову №42054243 про
накладення штрафу за невиконання
виконавчого документа.

Листом від 02.04.2014 року №3-32/1861
направленого відповідачу 03.04.2014 року,
позивач повідомив, що запланована на
14.03.2014 року чергова сесія Дрогобицької
міської ради не відбулась, а питання
виконання судового рішення перенесено
на 29.04.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення суду позивачем було виконано
04.04.2014 року, шляхом прийняття
Дрогобицькою міською радою рішення
№1322 про відмову в наданні в оренду
земельної ділянки.

Не погоджуючись із постановою
відповідача, позивач звернувся до суду
з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір суд виходив з
наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регламентується Законом
України "Про виконавче провадження" від
21.04.1999 № 606 (далі - Закон №606).

Відповідно до ст. 19 Закону №606
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Статтею 11 цього Закону №606 визначено
права та обов'язки державного
виконавця. Зокрема, державний
виконавець при здійсненні виконавчого
провадження має право накладати
стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 89 Закону №606 у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу та призначає новий
строк для виконання.

У відповідності до ст. 25 Закону № 606,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 25 Закону № 606,
державним виконавцем протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виноситься
постанова про відкриття виконавчого
провадження, у котрій вказується про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Стаття 75 Закону №606 регламентує
загальні умови виконання рішень, за
якими боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, та зокрема регламентовано
передумови винесення постанови про
накладення штрафу.

Так, згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 75 Закону
№ 606 після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення.

У разі невиконання зазначених
вимог без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону №606
і не пізніше п'яти робочих днів з дня
його накладення повторно перевіряє
стан виконання рішення.

З наведених норм вбачається, що
винесенню постанови про накладення
штрафу передує встановлення факту
виконання рішення боржником, після
з'ясування зазначених обставин,
державний виконавець має встановити
поважність причини для не виконання
рішення, і лише у випадку не
поважності причини для не виконання,
накладає штраф.

Постановою про відкриття
виконавчого провадження від 13.02.2014 року
№42054243 було надано строк для
самостійного виконання рішення до
20.02.2014 року.

Згідно приписів ст. 12 Закону №606,
сторони виконавчого провадження мають
право ознайомлюватися з матеріалами
виконавчого провадження, робити з них
виписки, знімати копії, заявляти
відводи у випадках, передбачених цим
Законом, оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом,
подавати додаткові матеріали, заявляти
клопотання, брати участь у провадженні
виконавчих дій, давати усні та письмові
пояснення, висловлювати свої доводи та
міркування з усіх питань, що виникають
у ході виконавчого провадження, у тому
числі під час проведення експертизи,
заперечувати проти клопотань, доводів
та міркувань інших учасників
виконавчого провадження та
користуватися іншими правами, наданими
законом.

Судом встановлено, що у проміжку часу
між встановленим терміном для
виконання (20.02.2014 року) та фактичним
виконанням рішення (04.04.2014 року),
позивач листами від 19.02.2014 року №3-32/1240,
від 24.02.2014 року №3-32/1512, від 02.04.2014 року
№3-32/1861 клопотав у відповідача про
продовження терміну для самостійного
виконання рішення.

Як вбачається, з листа від 24.02.2014 року
№3-32/1512, то в такому позивач, виклав
клопотання, продовжити термін для
самостійного виконання рішення до
17.03.2014 року, оскільки запланована на
28.02.2014 року, чергова сесія Дрогобицької
міської ради перенесена на 14.03.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, то,
державний виконавець наклав на
боржника штраф 18.03.2014 року, тобто після
спливу терміну (17.03.2014 року) на
самостійне виконання рішення, про
котрий просив у відповідача позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону № 606, у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

З аналізу даної норми Закону
вбачається, що накладення на боржника
штрафу можливе лише у разі відсутності
поважних причин для невиконання
судового рішення.

А, отже оскільки позивачем про те, що
запланована сесія (14.03.2014 року) не
відбулась, було повідомлено
відповідача лише 02.04.2014 року, тобто вже
після накладення на позивача штрафу
(18.03.2014 року), а саме постанова про
накладення штрафу прийнята після
спливу строку, про який просив позивач
на добровільне виконання рішення, то й
відповідно протиправності при
винесені оскаржуваної постанови суд не
вбачає, оскільки відповідач двічі як
засвідчує дата винесення
оскаржуваного рішення (18.03.2014 року)
відтермінував виконання рішення і по
спливу терміну, про який клопотав
позивач, відповідачем накладено було
штраф, так як боржник вчасно не
повідомив державного виконавця про
неможливість виконання рішення до
котрого його було зобов'язано.

Відповідно до статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Також суд звертає увагу на те, що
позивач як суб'єкт владних повноважень
при виконанні судового рішення повинен
в силу статті 19 Конституції України,
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Слід врахувати, що у відповідності до
вимог п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Статтею 11 КАС України визначено,
що розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і доведенні перед судом їх
переконливості.

Суд звертає увагу на те, що відповідно
до ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд, згідно ст. 86 КАС України оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Всупереч наведеним вимогам
позивач не надав суду належних,
необхідних та достатніх доказів щодо
неправомірності прийняття
відповідачем постанови від 18.03.2014 року
про накладення штрафу.

А відтак, оскільки
застосування ст. 89 Закону України "Про
виконавче провадження" можливе лише у
разі відсутності поважних причин для
невиконання судового рішення, та
оскільки державний виконавець був не
повідомлений вчасно про існування
таких причин, хоча існування таких і не
доведено перед судом, то у суду
відсутні підстави вважати оскаржувану
постанову про накладення штрафу
незаконною, оскільки така винесена
обґрунтовано та з врахування усіх
істотних обставин, зокрема така
винесена після спливу строку на
самостійне виконання, про котрий
просив сам же позивач.

Враховуючі викладені норми
чинного законодавства, всебічно
розглянувши матеріали
адміністративної справи, суд дійшов
висновку про необґрунтованість
заявлених позовних вимог, та вважає, що
в задоволені позову слід відмовити за
безпідставністю.

Щодо судових витрат, то суд зазначає, що
ухвалою суду про відкриття провадження
у адміністративній справі від 07.04.2014
року позивачу у відповідності до ст. 88
КАС України було відстрочено сплату
судового збору за подання даного
позову, - до ухвалення судового рішення
у справі.

Відповідно ч. 2 ст. 88 КАС України, судові
витрати розподіляються між сторонами
відповідно до судового рішення у
справі, якщо оплату судових витрат
відстрочено до ухвалення судового
рішення у справі.

А відтак, оскільки в задоволені
позовних вимог Дрогобицької міської
ради судом відмовлено, то відповідно до
ст. 94 КАС України, з позивача слід
стягнути відстрочену йому суму
судового збору, а саме 182 грн. 70 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94,
128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о
с т а н о в и в:

в задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Стягнути з Дрогобицької міської ради
(82100, Львівська область, м. Дрогобич, пл.
Ринок,1, ) до Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
182 (сто вісімдесят дві ) грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя
Сидор Н.Т.

Повний текст постанови складено та
підписано 02.06.2014 року.