Справа № 2а-11514/11/1270
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/31020/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Малиніна В.В.
(доповідач), Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській
області на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 31
січня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 10 квітня 2012 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області,
третя особа - Краснолуцький міський
відділ Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській
області, про визнання наказів
незаконними, поновлення на роботі та
стягнення грошового забезпечення за
час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 31.01.2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2012 року,
позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Скасовано п.1 наказу УМВС України в
Луганській області № 2145 від 21.11.2011 року
«Про покарання співробітника
Краснолуцького МВ УМВС» в частині
звільнення з ОВС за ст. 64 «є» (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом ОВС України
інспектора-чергового ізолятора
тимчасового тримання затриманих та
взяття під варту осіб лейтенанта
міліції ОСОБА_4 та наказ УМВС України в
Луганській області № 382 о/с від 22.11.2011
року «по особовому складу» в частині
звільнення у запас збройних сил за п. 64
«є» (порушення дисципліни)
інспектора-чергового ізолятора
тимчасового тримання затриманих та
взятих під варту осіб лейтенанта
міліції ОСОБА_4 та поновлено позивача
на службі в ОВС України на посаді
інспектора-чергового ізолятора
тимчасового тримання затриманих та
взяття під варту осіб Краснолуцького
МВ УМВС України в Луганській області з
23.11.2011 року. Стягнуто з УМВС України в
Луганській області грошове
забезпечення за час вимушеного прогулу
за період з 23.11.2011 року по 31.01.2012 року у
сумі 4 263,15 грн. з урахуванням належних
відрахувань. В решті позовних вимог
відмовлено.

Вказуючи, на допущені судами, на
думку відповідача, неповне з'ясування
обставин, які мають значення у справі,
та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
просить їх рішення скасувати та
постановити нове, яким відмовити у
задоволені позову.

Розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження
відповідно до статті 222 КАС України.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами, позивач з 2002
року проходив службу в ОВС
Луганської області. Наказом УМВС
України в Луганської області № 382 від
22.11.2011 року по особовому складу, який
виданий на підставі наказу № 2145 від
21.11.2011 року УМВС України в Луганській
області, його було звільнено з ОВС
України за п. 64 «є» (за порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
ОВС України.

Відповідно до п.п.«є» Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР
особи середнього, старшого та вищого
начальницького складу звільняються
зі служби в органах внутрішніх справ
в запас ( з постановкою на військовий
облік) за порушення дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 року №3460-1V передбачено, що за
вчинення дисциплінарних проступків
особи рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту
визначено, що дисциплінарний
проступок - це невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
дисципліни.

Відповідно до ч.1 ст.7
Дисциплінарного статуту кожна особа
рядового і начальницького складу
зобов'язана з гідністю і честю
поводитися в позаслужбовий час.

Відповідно до статті 12
зазначеного статуту на осіб рядового
і начальницького складу можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: усне зауваження, зауваження,
догана, сувора догана, попередження про
неповну посадову відповідність,
звільнення з посади, пониження в
спеціальному званні на один ступінь,
звільнення з органів внутрішніх
справ.

Порядок накладення
дисциплінарного стягнення
встановлений статтею 14 статуту, який
визначає, що з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
один місяць.

Крім того, відповідно до ч.10 ст.14
Дисциплінарного статуту при
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватись
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Як вбачається із матеріалів
справи та встановлено судами,
позивача було звільнено з ОВС на
підставі наказу начальника УМВС
України в Луганській області від 21.11.2011
№ 2145 за грубе порушення
загальновизнаних норм поведінки та
суспільної моралі, що виразилось у
проведенні відеозапису сцен інтимного
характеру за своєю участю, зберігання
їх у домашньому комп'ютері, до якого
мали доступ інші члени родини, що стало
причиною витоку вказаної інформації та
викликало оскарження цих дій у
керівництва управління. Відеозапис
сцени інтимного характеру, як свідчать
пояснення ОСОБА_5- колишньої дружини
позивача, вона знайшла у травні 2010 року.

Повідомлення про дані події
надійшли до керівництва УМВС України в
Луганській області 10.11.2011 року. За даним
зверненням відповідачем було
проведено службове розслідування, за
висновками якого встановлено
порушення відповідачем службової
дисципліни несумісної з подальшим
проходженням служби в органах
внутрішніх справ. (а.с.20-21) Висновок
службового розслідування затверджено
21.11.2011 року.

Частиною 2 статті 16 Дисциплінарного
статуту визначено, що у разі проведення
за фактом учинення проступку
службового розслідування, провадження
в кримінальній справі або справі про
адміністративне правопорушення на
осіб рядового і начальницького складу
дисциплінарне стягнення може бути
накладено не пізніше одного місяця з
дня закінчення службового
розслідування, провадження в
кримінальній справі чи справі про
адміністративне правопорушення, не
враховуючи періоду тимчасової
непрацездатності або перебування у
відпустці.

Частиною 3 статті 16 Дисциплінарного
статуту передбачено, що дисциплінарне
стягнення не може бути накладено, якщо
з дня вчинення проступку минуло більше
півроку. У цей період не включається
строк проведення службового
розслідування або провадження в
кримінальній справі чи справі про
адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене колегія
суддів погоджується з висновками
судів про те, що оскільки проступки, за
які було притягнуто позивача до
дисциплінарної відповідальності,
могли бути ним скоєні до травня 2010 року
(включно), службове розслідування
проводилось з 10.11.2011 року по 21.11.2011 року,
тобто після спливу більш ніж півтора
року, що в даному випадку унеможливлює
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, висновки судів є
правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційних
скаргах, зазначених висновків судів та
обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області, -
залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській
області, третя особа - Краснолуцький
міський відділ Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області, про визнання
наказів незаконними, поновлення на
роботі та стягнення грошового
забезпечення за час вимушеного
прогулу, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

О.Ф.Ситников