Справа № 872/16385/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2014 рокусправа № 808/8063/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М.
Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
Управління Пенсійного фонду України в
м. Мелітополі та Мелітопольському
районі Запорізької області на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2013
р. по справі № 808/8063/13-а за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Мелітополі та Мелітопольському районі
Запорізької області про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату недоїмки від 03.06.2013р. № Ф-2071, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2013 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до суду із адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Мелітополі та
Мелітопольському районі Запорізької
області (далі - відповідач) про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату недоїмки від 03.06.2013 №Ф-2071.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що у зв'язку з тим, що він
працював у зоні відчуження в період з
липня по вересень 1986 року, йому,
відповідно до п.2 ч.1 ст.14 Закону України
від 28.02.1991 №796 " Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи "
була встановлена II категорія та надано
право вийти на пенсію раніше на 10 років,
ніж встановлено в Законі України від
09.07.2003 №1058-IV " Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування ". На
нього, як на пенсіонера, що отримує
пенсію за віком, з серпня 2011 року не
розповсюджується обов'язок зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
пенсійне страхування відповідно до ч.4
ст.4 Закону України від 08.07.2010 №2464 " Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування " (в редакції
Закону, що діє з 06.08.2011).

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2013
р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано
вимогу про сплату недоїмки від 03.06.2013
№Ф-2071.

В обґрунтування рішення, суд першої
інстанції зазначив, що частина 4 статті
4 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" не
містить застережень щодо її
незастосування до осіб, яким пенсію за
віком призначено на підставі Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в зв'язку з
чим, з серпня 2011 року позивач не повинен
сплачувати за себе єдиний внесок.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального

права, просить скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2013
року, та прийняти нову постанову, якою
залишити позовні вимоги без
задоволення.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач зазначає, що позивач не досяг
пенсійного віку визначеного ст.26
Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (60 років), у зв'язку з чим,
він не підлягає звільненню від сплати
єдиного внеску як фізична
особа-підприємець, згідно діючого
законодавства, та вважає, що відповідач
під час надіслання спірної вимоги діяв
в межах та в спосіб, встановлений
пенсійним законодавством

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню за
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що позивач,
12.05.2005 зареєстрований року виконавчим
комітетом Мелітопольської міської
ради Запорізької області як фізична
особа - підприємець (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1), про що свідчить
свідоцтво про державну реєстрацію
серії НОМЕР_2 та перебуває на спрощеній
системі оподаткування.

З 24.08.2005 року позивач отримує пенсію за
віком, як "потерпілий внаслідок аварії
на ЧАЕС" відповідно до статті 55 Закону
України від 28.02.1991 №796 "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", що підтверджується
пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3.

Окрім того, позивач перебуває на обліку
відповідача, як платник єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Як встановлено судом першої інстанції,
03.06.2013 відповідачем прийнято вимогу
№Ф-2071 про сплату недоїмки з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 7 464 грн. 06
коп., правомірність та обґрунтованість
даної вимоги є предметом розгляду
даної справи.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції зазначив, що оскільки
позивачу призначена пенсія за віком,
відповідно до статті 55 Закону України
від 28.02.1991 №796 "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
якою в свою чергу передбачено надання
пенсій із зменшенням
загальновстановленого пенсійного
віку.

Крім того, матеріали справи не містять
доказів того, що позивач, у
відповідності до ст.12 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" , уклав з
Пенсійним фондом договір про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що
частина 4 статті 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" не містить
застережень щодо незастосування до
осіб, яким пенсію за віком призначено
на підставі Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в зв'язку з чим, з серпня 2011
року позивач не повинен сплачувати за
себе єдиний внесок.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з зазначеними висновками
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

Згідно ст. 1, ст. 2 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом. За цим
Законом призначаються: а) трудові
пенсії: за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років; б) соціальні пенсії.

У відповідності зі ст. 12, ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
право на пенсію за віком мають:
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років; жінки
- після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 20 років. На пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи,
зокрема: б) працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком N 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи н е менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Статтею 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначене поняття "пенсія"
- як, щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника. Особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

У відповідності з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 вказаного закону
платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади.

Згідно ч. 4 ст. 4 вказаного закону особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що
наведена ч. 4 ст. 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" містить
вичерпний перелік фізичних осіб, які
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску: підприємців, які є
пенсіонерами за віком або інвалідами
без урахування віку та отримують
пенсію або соціальну допомогу.

Аналіз зазначеної норми, свідчить про
те, що законодавцем не виключені даною
нормою особи, які є пенсіонерами та
отримують пенсію за віком на пільгових
умовах, а доводи відповідача про те, що
позивач є звільненим від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування лише з
часу, коли йому виповнилось 60 років є
необґрунтованими.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що Позивач
звільнений від сплати єдиного
соціального внеску, оскільки він
отримує пенсію за віком на пільгових
умовах, що є підставою для звільнення
від сплати таких внесків.

З огляду на вищевикладене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

У зв'язку із зазначеним, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне відмовити в задоволенні
апеляційної скарги відповідачу, а
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2013
року слід залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.
196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Мелітополі та Мелітопольському районі
Запорізької області - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко