Справа № 2а-865/11/13/0170
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/67787/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Моторного А.О.

Пилипчук Н.Г.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополь від 03.03.2011 та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 06.09.2011

у справі № 2а-865/11/13/0170

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Енерго-ван"

до Державної податкової
інспекції у м. Сімферополі Автономної

Республіки Крим

про визнання протиправними
дій та спонукання до вчинення певних
дій

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Енерго-ван"
звернулось до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим з позовом до Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим
про визнання протиправними дій та
спонукання до вчинення певних дій.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 03.03.2011 позовні
вимоги задоволено частково, визнані
протиправними дії Державної
податкової інспекції в м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим щодо
неприйняття поданої Товариством з
обмеженою відповідальністю
„Енерго-Ван" податкової декларації з
податку на додану вартість за жовтень
2010 року, зобов'язано Державну податкову
інспекцію в м. Сімферополі Автономної
Республіки Крим відобразити відомості,
що зазначені в податковій декларації з
податку на додану вартість Товариства
з обмеженою відповідальністю
„Енерго-Ван" за жовтень 2010 року в
обліковій картці з податку на додану
вартість, в задоволенні інших позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 06.09.2011 постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 03.03.2011 залишено без
змін.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції та ухвалою суду
апеляційної інстанції відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалу суду апеляційної інстанції,
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим,
що судами першої та апеляційної
інстанцій при вирішення спору по даній
справі порушено норми матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідач, не визнавши
податковим звітом подану Товариством з
обмеженою відповідальністю
„Енерго-Ван" податкову декларації з
податку на додану вартість за жовтень
2010 року, оскільки позивач не
зареєстрований платником податку на
додану вартість в Державній податковій
інспекції в м. Сімферополі Автономної
Республіки Крим.

Відповідно до пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4
Закону України від 21 грудня 2000 року N
2181-III „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Податкова декларація
приймається без попередньої перевірки
зазначених у ній показників через
канцелярію, чий статус визначається
відповідним нормативно-правовим актом.
Відмова службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Податкова звітність, отримана
контролюючим органом від платника
податків як податкова декларація, що
заповнена ним всупереч правилам,
зазначеним у затвердженому порядку її
заповнення, може бути не визнана таким
контролюючим органом як податкова
декларація, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків. У цьому випадку,
якщо контролюючий орган звертається до
платника податків з письмовою
пропозицією надати нову податкову
декларацію з виправленими показниками
(із зазначенням підстав неприйняття
попередньої), то такий платник податків
має право: надати таку нову декларацію
разом зі сплатою відповідного штрафу;
оскаржити рішення податкового органу в
порядку апеляційного узгодження.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 30 травня 1997 року N 166 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), податкова
звітність, отримана контролюючим
органом від платника податків як
податкова декларація, що заповнена ним
всупереч правилам, зазначеним у
затвердженому порядку її заповнення,
може бути не визнана таким
контролюючим органом як податкова
декларація, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає, що суди першої та
апеляційної інстанцій повно та
всебічно, оцінивши фактичні обставини
справи, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
дійшли обґрунтованого висновку про те,
що податкова звітність з податку на
додану вартість може бути не визнана
контролюючим органом як податкова
декларація виключно у випадках, якщо в
ній не зазначено обов'язкових
реквізитів, її не підписано
відповідними посадовими особами, не
скріплено печаткою платника податків.
Будь-яких інших підстав для невизнання
податкової декларації чинним на час
виникнення спірних правовідносин
законодавством не передбачено.

Колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої та апеляційної інстанції
стосовно того, що на час подання
декларації з податку на додану
вартість за жовтень 2010 року позивач був
зареєстрований платником податку на
додану вартість.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим на постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 03.03.2011 та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 06.09.2011 у
справі № 2а-865/11/13/0170 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221 ,223 ,230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополь від 03.03.2011 та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 06.09.2011 у
справі № 2а-865/11/13/0170 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді А.О.
Моторний Н.Г. Пилипчук