Справа № 826/3010/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
У Х В А Л А

30 травня 2014 року м. Київ
№ 826/3010/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Амельохіна В.В., розглянувши заяву про
роз'яснення ухвали та матеріали справи
в письмовому провадженні

за позовом ОСОБА_1

до Прокуратури міста Києва,

Генеральної прокуратури
України

про скасування наказів

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд
розглядає справу у письмовому
провадженні

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся з позовом до прокуратури
міста Києва (далі по тексту - відповідач
- 1) та Генеральної прокуратури України
(далі по тексту - відповідач - 2) про:

- визнання протиправним та скасування
наказу №2162к від 23.09.2011р. прокуратури
міста Києва про звільнення ОСОБА_1;

- визнання протиправним та скасування
наказу №1420к від 03.10.2011р. Генеральної
прокуратури України про звільнення
ОСОБА_1 з позбавленням класного чину;

- поновити ОСОБА_1 на роботі в
прокуратурі міста Києва на займаній
посаді та присвоїти відповідний
класний чин;

- стягнути з прокуратури міста Києва на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 23.09.2011р. до дня
поновлення на посаді;

- визнати недійсним запис про
звільнення з роботи (посади), зроблений
в трудовій книжці та зобов'язати
прокуратуру міста Києва зробити
дублікат трудової книжки без запису
про звільнення ОСОБА_1 та позбавлення
класного чину;

- допустити негайне виконання
постанови суду в частині стягнення
заробітної плати за один місяць;

- стягнути з прокуратури міста Києва на
користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду
в розмірі 1 000 000грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково, а саме: визнати
протиправним та скасувати наказ №2162к
від 23.09.2011р. прокуратури міста Києва.
Визнати протиправним та скасувати
наказ №1420к від 03.10.2011р. Генеральної
прокуратури України. Поновити ОСОБА_1
на роботі в прокуратурі міста Києва на
займаній посаді та присвоїти
відповідний класний чин. Стягнути з
прокуратури міста Києва на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 23.09.2011р. до дня
поновлення на посаді. Визнати
недійсним запис про звільнення з
роботи (посади), зроблений в трудовій
книжці та зобов'язати прокуратуру
міста Києва зробити дублікат трудової
книжки без запису про звільнення
ОСОБА_1 та позбавлення класного чину.
Допустити негайне виконання постанови
суду в частині стягнення заробітної
плати за один місяць. В іншій частині
позову відмовити.

15 квітня 2014 року через канцелярію суду
позивач подав клопотання про
виправлення описки в постанові суду
від 02.04.2014р., а саме: замість скасування
наказів прокуратури міста Києва та
Генеральної прокуратури України
зазначити про скасування наказів
прокурора міста Києва Мельника А.С.
№2162к від 23.09.2011р. та Генерального
прокурора України Пшонки В.П. №1420к від
03.10.2011р.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 квітня 2014 року
було задоволено клопотання ОСОБА_1 про
виправлення описки в постанові
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 02.04.2014р. Виправити
описку, допущену в постанові Окружного
адміністративного суду міста Києва від
2 квітня 2014 року, а саме, в резолютивній
її частині, замість: Визнати
протиправним та скасувати наказ №2162к
від 23.09.2011р. прокуратури міста Києва.
Визнати протиправним та скасувати
наказ №1420к від 03.10.2011р. Генеральної
прокуратури України, вказати: Визнати
протиправним та скасувати наказ №2162к
від 23.09.2011р. прокурора міста Києва
Мельника А.С. Визнати протиправним та
скасувати наказ №1420к від 03.10.2011р.
Генерального прокурора України Пшонки
В.П.

Не погоджуючись з прийнятою Постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 02 квітня 2014 року
прокуратурою міста та Генеральною
прокуратурою України було подано
апеляційні скарги до Київського
апеляційного адміністративного суду.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 травня 2014
року було апеляційну скаргу
Генеральної прокуратури України,
Заступника прокурора міста Києва
задоволено частково, Постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 02 квітня 2014 року в
частині другого та третього абзаців її
резолютивної частини змінити,
зазначивши:

Визнати протиправним та скасувати
Наказ № 2162к від 23 вересня 2011 року
Прокуратури міста Києва. Визнати
протиправним та скасувати Наказ № 1420к
від 03 жовтня 2011 року Генеральної
прокуратури України. В іншій частині
Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 квітня 2014 року
залишити без змін.

27 травня 2014 року через канцелярію суду
позивачем подано заяву про роз'яснення
судового рішення в Постанові Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 квітня 2014р. в частині стягнення
заборгованості по заробітній платі за
вимушений прогул, вказавши конкретну
суму заборгованості на день видачі
виконавчого листа.

В судовому засіданні 28 травня 2014р. суд
по справі перейшов в письмове
провадження на підставі статті 128 КАС
України.

Вивчивши заяву про роз'яснення
Постанови Окружного адміністративного
суду м. Києва від 02 квітня 2014 року,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що дана заява підлягає
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 02
квітня 2014 року було задоволено вимоги
позивача в частині щодо стягнути з
прокуратури міста Києва на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 23.09.2011р. до дня
поновлення на посаді.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України N 100 від 8 лютого 1995
року "Про затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної плати"
(далі - Порядок), цей Порядок
застосовується у випадках вимушеного
прогулу працівника (підпункт "з" пункту
1).

У відповідності до ч. 3 п. 2 Порядку,
збереження заробітної плати "у всіх
інших випадках". До яких відноситься й
випадок вимушеного прогулу,
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні два календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

В довідці Прокуратури міста Києва від 01
квітня 2014 року №18/163 зазначено, що
ОСОБА_1 дійсно працював в прокуратурі м.
Києва на посаді прокурора відділу і
його середньомісячна заробітна плата
на вересень 2011 року за два останні
місяці складає 6120,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 квітня 2014 року було встановлено, що
Наказом прокуратури міста Києва №2162к
від 23.09.2011р. було звільнено ОСОБА_1 з
займаної посади.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини
першої статті 256 КАС України негайно
виконуються постанови суду про
присудження виплати заробітної плати,
іншого грошового утримання у
відносинах публічної служби у межах
суми стягнення за один місяць та
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби.

Отже, Постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 квітня 2014 року в частині поновлення
ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу
Прокуратури міста Києва підлягає
негайному виконанню.

Таким чином, Суд приходить до висновку,
що заява позивача в частині стягнення з
прокуратури міста Києва на користь
ОСОБА_1 середнього заробітку за час
вимушеного прогулу з 23.09.2011р. підлягає
задоволенню частково, а саме, з 23
вересня 2011 р. по 02 квітня 2014 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було
звільнено з займаної посади 23.09.2011 року,
згідно Постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 квітня 2014 року ОСОБА_1 було поновлено
на посаді, а отже, підлягає стягненню
тверда грошова сума в розмірі 186 103,62
грн., яка складається із 30 місяців (з 23
вересня 2011 р. по 02 квітня 2014р.) та 10 днів;
6120,00 грн. (за місяць / 22 (робочих днів) =
278,18 грн. (заробітна плата за один день);
30 місяців * 6120,00 грн. (за один місяць) = 183
600,00 грн.; 9 (робочих днів: з 23.03.2014р. по
02.04.2014р. винесення Постанови суду) * 278,18 =
2503,62 грн.; 183 600,00 грн. (за 30 місяців) + 2 503,62
грн. (за 9 днів) = 186 103,62 грн. (сума всього
за час вимушеного прогулу).

Відповідно до статті 170 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення є
незрозумілим, суд, який його ухвалив, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
або державного виконавця ухвалою
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

З аналізу матеріалів справи та норм
законів, Суд приходить до висновку, що
заява Позивача про роз'яснення
судового рішення підлягає частковому
задоволенню, а саме, в частині твердої
грошової суми в розмірі 186 103,62 грн.

В частині заяви про роз'яснення
Постанови Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02.04.2014 року щодо
вимоги про стягнення твердої грошової
суми за період з 03.04.2014 р. по отримання
виконавчого листа 26.05.2014 року не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Частиною 5 статті 124 Конституції
України встановлено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про
судоустрій та статус суддів", Судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними і юридичними особами та їх
об'єднаннями на всій території України.
Обов'язковість урахування
(преюдиційність) судових рішень для
інших судів визначається
процесуальним законом.

Статтею 255 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Згідно ч. 2 ст. 257 КАС України, судове
рішення, яке набрало законної сили або
яке належить виконати негайно, є
підставою для його виконання.

Механізм ефективного судового захисту
обумовлює у необхідних випадках
застосування процедури примусового
виконання рішень суду. Конституційний
Суд України у Рішенні від 30 січня 2003
року N 3-рп/2003 у справі про розгляд судом
окремих постанов слідчого та прокурора
зауважив, що "правосуддя за своєю суттю
визнається таким лише за умови, що воно
відповідає вимогам справедливості і
забезпечує ефективне поновлення в
правах" (абзац десятий пункту 9
мотивувальної частини).

У Рішенні від 30 червня 2009 року N 16-рп/2009
Конституційний Суд України зазначив,
що метою судового контролю є своєчасне
забезпечення захисту та охорони прав і
свобод людини і громадянина, та
наголосив, що виконання всіма
суб'єктами правовідносин приписів,
викладених у рішеннях суду, які набрали
законної сили, утверджує авторитет
держави як правової (абзац перший
підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий
пункту 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у
рішенні від 7 травня 2002 року у справі
"Бурдов проти Росії" визначив, що у
контексті статті 6 Конвенції виконання
судового рішення, прийнятого будь-яким
судом, має розглядатися як складова
"судового розгляду".

З огляду на це посилення судового
контролю за виконанням судових рішень
та наділення суду з цією метою правом
накладати штрафні санкції є заходом
для забезпечення конституційного
права громадян на судовий захист.

Як зазначив Європейський суд з прав
людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у
справі "Класс та інші проти Німеччини",
"із принципу верховенства права
випливає, зокрема, що втручання органів
виконавчої влади у права людини має
підлягати ефективному нагляду, який, як
правило, повинна забезпечувати судова
влада. Щонайменше це має бути судовий
нагляд, який найкращим чином
забезпечує гарантії незалежності,
безсторонності та належної правової
процедури".

Аналогічна правова позиція закріплена
у Рішенні Конституційного суду України
від 13.12.2011 №17-рп/2011.

Отже, Постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 квітня 2014 року в частині поновлення
ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу
Прокуратури міста Києва підлягає
негайному виконанню.

Виходячи зі змісту ст. ст. 24, 31, ч. 5 ст. 235
КЗпП України, ст. 77 Закону України "Про
виконавче провадження", негайне
виконання рішення суду означає
обов'язок, а не право власника не
пізніше наступного дня після
проголошення судового рішення видати
наказ (розпорядження) про поновлення
працівника на роботі і фактично
допустити його до виконання попередніх
обов'язків.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

Враховуючи вищевикладене, Суд звертає
увагу позивача, що він має право
звернутися до суду з адміністративним
позовом про стягнення з відповідача - 1
різниці в заробітку за час затримки, а
саме, за період з 03.04.2014 р. до моменту
поновлення на посаді.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 160, 165, 170 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1 Заяву ОСОБА_1 про роз'яснення
Постанови Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 квітня 2014 року
задовольнити частково.

2. Стягнути з прокуратури міста Києва на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 23.09.2011р. по
02.04.2014 р. в розмірі 186 103,62грн.

3. В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.В. Амельохін