Справа № 2а-2550/11/2670
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/30454/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Малиніна В.В.
(доповідач), Ситникова О.Ф.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 жовтня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 квітня 2012
року по справі за позовом Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві до
Територіального управління
Держгірпромнагляду по Київській
області та м. Києву, треті особи: ЗАТ
ВПБФ "Атлант", ОСОБА_4, про скасування
актів, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Києві (далі
- позивач) звернулось до суду з позовом
про скасування актів про розслідування
нещасного випадку від 12.11.2010 року Н-5 та
про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом Н-1 комісії зі
спеціального розслідування нещасного
випадку, що стався з ОСОБА_5, утвореної
наказом Територіального управлінням
Держгірпромнагляду по Київській
області та місту Києву (ТУ
Держгірпромнагляду по Київській
області та м. Києву), а також про
визнання такого випадку не пов'язаним з
виробництвом.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31.10.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05.04.2012 року,
у задоволені позову відмовлено.

Вказуючи, на допущені судами, на
думку позивача, неповне з'ясування
обставин, які мають значення у справі,
та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
просить їх рішення скасувати та
постановити нове, яким задовольнити
позов.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Відмовляючи у задоволені позову,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшов висновку про відсутність
доказів спростування висновку,
викладеного в акті про розслідування
нещасного випадку Н-5 та в акті про
нещасний випадок Н-1 про пов'язаність
нещасного випадку з виробництвом.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками судів та зазначає, що
відповідно до статті 13 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року
№1105-XIV страховим випадком є нещасний
випадок на виробництві або професійне
захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у статті 14 цього Закону, з
настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або
соціальних послуг (частина друга).
Нещасний випадок або професійне
захворювання, яке сталося внаслідок
порушення нормативних актів про
охорону праці застрахованим, також є
страховим випадком (частина четверта).
Порушення правил охорони праці
застрахованим, яке спричинило нещасний
випадок або професійне захворювання,
не звільняє страховика від виконання
зобов'язань перед потерпілим (ч.5). Факт
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання
розслідується в порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України,
відповідно до Закону України "Про
охорону праці" (частина шоста).
Підставою для оплати потерпілому
витрат на медичну допомогу, проведення
медичної, професійної та соціальної
реабілітації, а також страхових виплат
є акт розслідування нещасного випадку
або акт розслідування професійного
захворювання (отруєння) за
встановленими формами (частина сьома).

Статтею 14 Закону №1105-XIV
встановлено, що нещасний випадок це
обмежена в часі подія або раптовий
вплив на працівника небезпечного
виробничого фактора чи середовища, що
сталися у процесі виконання ним
трудових обов'язків, внаслідок яких
заподіяно шкоду здоров'ю або настала
смерть (частина перша). Перелік
обставин, за яких настає страховий
випадок, визначається Кабінетом
Міністрів України за поданням
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади
(частина друга). В окремих випадках, за
наявності підстав, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків може
визнати страховим нещасний випадок, що
стався за обставин, не визначених
передбаченим частиною другою цієї
статті переліком (частина третя).

Пунктом 43 "Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25 серпня 2004року
№1112 встановлено, що спеціальне
розслідування нещасного випадку (крім
випадків, передбачених пунктом 43 цього
Порядку) проводиться комісією із
спеціального розслідування нещасного
випадку, що призначається наказом
керівника територіального органу
Держнаглядохоронпраці за
місцезнаходженням підприємства або за
місцем настання нещасного випадку,
якщо він стався з особою, яка
забезпечує себе роботою самостійно, чи
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, за погодженням з органами,
представники яких входять до її складу.
Спеціальне розслідування нещасного
випадку проводиться протягом 10 робочих
днів. У разі необхідності строк
спеціального розслідування може бути
продовжений органом, який призначив
спеціальну комісію (пункт 45 Порядку).

Відповідно до пункту 51
вказаного Порядку за результатами
спеціального розслідування
складаються акт форми Н-5, акт форми Н-1
стосовно кожного потерпілого, нещасний
випадок з яким визнано таким, що
пов'язаний з виробництвом, або форми
НПВ в іншому випадку, карта форми П-5
стосовно кожного потерпілого у разі
настання гострого професійного
захворювання (отруєння), пов'язаного з
виробництвом, а також оформляються
інші матеріали спеціального
розслідування, передбачені пунктами 54
і 55 цього Порядку.

Пунктом 14 Порядку передбачено,
що визнаються пов'язаними з
виробництвом нещасні випадки, що
сталися з працівниками під час
виконання трудових обов'язків, у тому
числі у відрядженні, а також ті, що
сталися у період: перебування на
робочому місці, на території
підприємства або в іншому місці,
пов'язаному з виконанням роботи,
починаючи з моменту прибуття
працівника на підприємство до його
відбуття, який повинен фіксуватися
відповідно до вимог правил
внутрішнього трудового розпорядку
підприємства, у тому числі протягом
робочого та надурочного часу, або
виконання завдань роботодавця в
неробочий час, під час відпустки, у
вихідні, святкові та неробочі дні;
підготовки до роботи та приведення в
порядок після закінчення роботи
знарядь виробництва, засобів захисту,
одягу, а також виконання заходів
особистої гігієни, пересування по
території підприємства перед початком
роботи і після її закінчення.

За змістом статті 14 Закону
№1105-XIV та наведеної норми Положення,
обов'язковими ознаками нещасного
випадку є подія або наявність впливу
небезпечного фактора, що сталися у
процесі виконання працівником
трудових обов'язків, при цьому нещасний
випадок може бути визнаний таким, що
стався під час виконання трудових
обов'язків, під час перебування на
робочому місці, на території
підприємства, підготовки до роботи,
пересування по території підприємства
перед початком роботи і після її
закінчення.

Пунктом 18 "Положення про
Державний комітет України з
промислової безпеки, охорони праці та
гірничого нагляду", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2006року №1640
встановлено, що не визнаються
пов'язаними з виробництвом нещасні
випадки, що сталися з працівниками,
зокрема, унаслідок отруєння алкоголем,
наркотичними засобами, токсичними чи
отруйними речовинами, а також
унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт,
зупинка серця тощо), за наявності
відповідного медичного висновку, якщо
це не пов'язане із застосуванням таких
речовин у виробничих процесах чи
порушенням вимог безпеки щодо їх
зберігання і транспортування або якщо
потерпілий, який перебував у стані
алкогольного, токсичного чи
наркотичного сп'яніння, до нещасного
випадку був відсторонений від роботи
відповідно до вимог правил
внутрішнього трудового розпорядку
підприємства або колективного
договору (абзац четвертий); у разі
підтвердженого відповідним медичним
висновком алкогольного, токсичного чи
наркотичного сп'яніння, не зумовленого
виробничим процесом, яке стало
основною причиною нещасного випадку за
відсутності технічних та
організаційних причин його настання
(абзац п'ятий).

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами комісією було
з'ясовано, що ОСОБА_5 під час обідньої
перерви, безпосередньо перед початком
роботи знаходився на території будови,
на 13-му поверсі секції "Г", де бригадою,
згідно із завданням, проводились
монтажні роботи. Медичним висновком
встановлено, що перед падінням
працівник перебував у стані сильного
алкогольного сп'яніння.

Таким чином, нещасний випадок
стався внаслідок постійно діючого
виробничого чинника (перебування на
висоті), без виробничої необхідності,
та без запобіжного заходу. Відсутність
виробничої необхідності в діях
відповідача свідчить те, що потерпілий
перебував на 14 поверсі, тобто останній
поверх секції "Г", де роботи не
проводились. Оскільки, ОСОБА_5
перебував на об'єкті будівництва,
здійснював пересування територією
об'єкта будівництва безпосередньо
перед початком роботи, що відповідно до
пункту 14 Порядку є підставою для
визнання нещасного випадку пов'язаного
з виробництвом.

Відповідно до статті 13 Закону
№1105-XIV порушення правил охорони праці
застрахованим, яке спричинило нещасний
випадок або професійне захворювання,
не звільняє страховика від виконання
зобов'язань перед потерпілим (ч.5).

З огляду на викладене, висновки
судів є правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам процесуального
права, підстави для скасування чи зміни
оскаржуваного судового рішення
відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, зазначених висновків судів та
обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві, -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 жовтня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 05 квітня 2012 року, - залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

О.Ф.Ситников