Справа № 2а-8348/11
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-8348/11
Головуючий у 1-й інстанції: Борисенко
Суддя-доповідач: Кучма
У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Кучми А.Ю.,

суддів
Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Лисянському районі
Черкаської області на постанову
Лисянського районного суду Черкаської
області від 10.11.2011 у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області
про визнання дій неправомірними та
зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

26.10.2011 позивач звернулась до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Лисянському районі
Черкаської області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
провести перерахунок та виплату
доплати пенсії відповідно до вимог ст.
39, 51, 52 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Лисянського районного суду
Черкаської області від 10.11.2011 позов
задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позову.

Судом першої інстанції встановлено, що
на користь позивача необхідно
здійснити перерахунок пенсії з 09.02.2011, а
саме: додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 15%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та підвищення до пенсії в
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати встановленої на відповідний
період згідно зі ст. 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є особою пенсійного віку,
віднесена до 4 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи та проживає в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю.

У відповідності до статті 49 Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
особам, віднесених до категорії 4,
додаткова пенсія, заподіяна за шкоду
здоров'ю, визначається у розмірі 15%
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії непрацюючим
пенсіонерам, які проживають у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, мають бути підвищені у
розмірі на одну мінімальну заробітну
плату.

Нарахування позивачу пенсії
відповідно до положень ст. ст. 39, 51 ЗУ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
відповідачем не здійснено, у зв'язку з
чим вона звернулась до суду за захистом
своїх прав.

Всупереч ст. ст. 39, 51 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою КМУ №
836 від 26.07.1996 по ст. 39 вказаного Закону та
по ст. 51, відповідно до Постанови КМУ № 1
від 03.01.2002, а не в кратному відношенні до
мінімальної заробітної плати, як того
вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівнянні з Постановою КМУ № 836 від
26.07.1996 та Постановою КМУ № 1 від 03.01.2002,
відповідач неправомірно виплачував
додаткову пенсію в меншому розмірі ніж
це передбачено ст.ст. 39, 51 зазначеного
Закону.

Судом першої інстанцій встановлено, що
позивач є дружиною померлого
громадянина із числа ліквідаторів 1
категорії, смерть якого пов'язана з
аварією на ЧАЕС. Позивач перебуває на
обліку у відповідача та отримує пенсію
по втраті годувальника, яка призначена
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до чинної на час
правовідносин ст. 52 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до членів сім`ї померлого
годувальника, призначається щомісячна
компенсація в разі втрати годувальника
на кожного непрацездатного члена сім`ї,
який був на утриманні в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком незалежно
від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Отже, суд дійшов правильного висновку,
що щомісячна компенсація позивачу за
втрату годувальника, відповідно до ст.
52, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», повинна становити 50%
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування».

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з постановою КМУ від 16.07.2008
року № 654 на яку посилається
відповідач. Отже, суд вважає, що дії
відповідача щодо відмови у проведенні
перерахунку щомісячної компенсації
за втрату годувальника, відповідно до
ст. 52, ч. 3 ст. 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» є
неправомірними.

Отже, доводи апеляційної скарги та
апелянта спростовуються висновками
суду першої інстанції, матеріалами
справи та не відповідають вимогам
чинного законодавства, через що
рішення суду першої інстанції слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області - залишити
без задоволення.

Постанову Лисянського районного суду
Черкаської області від 10.11.2011 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.