Справа № 2а/1670/1239/11
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/37611/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Степашка О.І.

Шипуліної Т.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
15.03.2011 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 14.06.2011

у справі № 2а-1670/1239/11

за позовом Приватного підприємства
"Виробничо - комерційне підприємство
"Альфатекс"

до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції у
Полтавській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Виробничо -
комерційне підприємство "Альфатекс"
звернулось до Полтавського окружного
адміністративного суду з позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 15.03.2011
позовні вимоги задоволено частково.

Ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 14.06.2011 постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
15.03.2011 залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем була проведена
планову виїзну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період 01 квітня 2007
року по 31 березня 2010 року; за
результатами якої складено акт від 01
червня 2010 року по № 2408/23-209/30385712.

В ході вказаної перевірки виявлено
порушення позивачем 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" в результаті чого
занижено податок на додану вартість за
квітень 2010 року в сумі 66 879 грн.

Матеріалами справи встановлено, що
21.09.2009 року між позивачем та ТОВ фірма
"Алмаз Мотор Лтд" укладено договір
купівлі-продажу автотехніки № 21/09/2009.

З метою виконання умов зазначеної
угоди ПП "ВКП "Альфатекс" із ТОВ
"Компанія Торнадо" укладено договір
купівлі-продажу автотехніки від 12.04.2010
року № 12/04/2010.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що контрагент позивача ТОВ
«Компанія Торнадо», не задекларувало
податкові зобов'язання з ПДВ за
квітень 2010, ухилився від виконання
обов'язків по сплаті податку., на
підставі чого, відповідач зробив
висновок, що сума ПДВ у розмірі 66 879 грн.,
неправомірно віднесена позивачем до
податкового кредиту у квітні 2010 року.

До матеріалів справи надані докази
виконання вказаних договорів, а саме
первинні бухгалтерські та податкові
документи, виписані відповідно до п.9.2.
ст.9 Закону України «Про бухгалтерський
облік і фінансової звітності в
Україні» та п.2.4. ст.2 «Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку». Таким чином,
судами встановлено, що податкові
накладні, отримані в перевірений
період від контрагента ТОВ «Компанія
Торнадо» позивач враховував при
формуванні податкового кредиту з ПДВ.

Відповідно до пункту 1.7
статті 1 Закону України "Про податок на
додану вартість"податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7
Закону України "Про податок на додану
вартість" передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Таким чином, господарські
операції для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість мають бути фактично здійснені
та підтверджені належним чином
оформленими первинними документами,
що, в свою чергу, відображають
реальність відповідної господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит згідно
п.п.7.5.1 п.7.5. ст.7 цього Закону України
«Про податок на додану вартість»
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів, дата виписки
відповідного рахунку; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів

Згідно п.п. 7.2.3, 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари, на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Зважаючи на вище зазначені
правові норми, колегія суддів зазначає,
що підставою для нарахування
податкового кредиту є податкові
накладні, належним чином завірені
копії яких наявні в матеріалах справи.

Суди попередніх інстанцій що
дослідивши договір 12.04.2010 року № 12/04/2010.,
товарно-транспортні накладні,
видаткові накладні, податкові
накладні, дійшли висновку про
реальність вчинених угод позивача з
12.04.2010 року № 12/04/2010.

Неможливість підтвердити
відображення контрагентом сум податку
на додану вартість у складі податкових
зобов'язань не є підставою для
позбавлення позивача права на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість, оскільки
невиконання свого зобов'язання однією
із сторін господарських відносин не
може вважатись підтвердженням
наявності мети ухилення від сплати
податків та отримання податкової
вигоди іншою стороною у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання права
на бюджетне відшкодування та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Такий висновок відповідає позиції
Верховного Суду України, викладеній у
його постановах від 22.10.2010 у справі №
21-3а10, від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, від
31.01.2011 у справі 21-47а10.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
15.03.2011 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 14.06.2011 у справі № 2а-1670/1239/11 слід
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області
відхилити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 15.03.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14.06.2011 у
справі № 2а-1670/1239/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді О.І.
Степашко Т.М.Шипуліна