Справа № 803/528/14
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року Справа № 803/528/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Дмитрука В.В.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Луцького міського управління юстиції
про скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним
позовом до Реєстраційної служби
Луцького міського управління юстиції
(РС Луцького МУЮ) про зобов'язання
вчинити дії, а саме: здійснити державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно.

Відповідно до заяви про уточнення
позовних вимог (а.с. 56) позивач просив
скасувати рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень № 12392011 від 14 квітня 2014 року та
зобов'язати відповідача здійснити
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно - квартиру, розташовану
за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані
наступними обставинами.

03 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно РС Луцького МУЮ із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень для проведення державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно - квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно РС Луцького МУЮ №
12392011 від 14 квітня 2014 року ОСОБА_1
відмовлено у державній реєстрації
права власності на квартиру (АДРЕСА_1) у
зв'язку із неподанням оригіналу
Свідоцтва на право власності на житло.

Позивач вважав протиправним рішення №
12392011 від 14 квітня 2014 року керуючись тим,
що оригіналу Свідоцтва на право
власності на житло у нього немає, є лише
копія вказаного документу. Виникнення
права власності на дане нерухоме майно
підтверджено рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 13 червня 2007 року в
цивільній справі № 2-485/07.

У зв'язку із наведеним позивач просив
скасувати рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень № 12392011 від 14 квітня 2014 року та
зобов'язати відповідача здійснити
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно - квартиру, розташовану
за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до письмових заперечень
проти позову від 29 квітня 2014 року №
02-3.3/1830 (а.с. 53-55) відповідач його вимог не
визнав та просив в його задоволенні
відмовити повністю, керуючись
наступним.

Пунктом 4 статті 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
визначено перелік умов, за яких у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено, до яких,
в тому числі, відноситься подання
документів, які не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Оскільки ОСОБА_1 при зверненні до РС
Луцького МУЮ із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень не було
надано оригіналу або дублікату
Свідоцтва на право власності на житло,
яке є правовстановлюючим документом,
що підтверджує виникнення, перехід,
припинення права власності на нерухоме
майно, тому 14 квітня 2014 року державним
реєстратором прав на нерухоме майно
було прийнято рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень № 12392011.

В судове засідання позивач не прибув,
проте представник позивача подав до
суду письмове клопотання від 16 травня
2014 року 2014 року про розгляд справи за
його відсутності, позовні вимоги
підтримав (а.с. 57).

Відповідач у судове засідання також не
прибув, в заяві від 16 травня 2014 року
просив розгляд справи здійснювати за
відсутності його представника (а.с. 52).

Оскільки представники сторін в судове
засідання не прибули, подали
клопотання про розгляд справи без їх
участі, тому судовий розгляд справи
здійснювався у відсутності позивача,
представника відповідача підставі
наявних у ній доказів у порядку
письмового провадження відповідно до
частини четвертої статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України).

Як передбачено частиною першою статті
41 КАС України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши подані суду письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог в повному об'ємі з
наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

При вирішенні спору судом рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень № 12392011 від 14 квітня 2014 року,
прийняте відповідачем як суб'єктом
владних повноважень, перевірялося на
відповідність вимогам частини 3 статті
2 КАС України.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що
відповідач не довів правомірності
прийнятого рішення, а тому воно є
протиправним та підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що 03 квітня 2014 року
ОСОБА_1 звернулась до РС Луцького МУЮ із
заявою про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно - квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

14 квітня 2014 року державний реєстратор
прав на нерухоме майно РС Луцького МУЮ
прийняв рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень № 12392011 від 14 квітня 2014 року
(а.с. 37). Підставою для прийняття
оскаржуваного рішення слугувало не
надання заявником оригіналу або
дублікату правовстановлюючого
документу, що підтверджує виникнення,
перехід, припинення права власності на
нерухоме майно - Свідоцтва на право
власності на житло, а лише його копії.

Отже, рішенням державного реєстратора
прав на нерухоме майно РС Луцького МУЮ
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень від 14 квітня 2014 року
№ 12392011 встановлено, що подані
документи не відповідають вимогам або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документами, що їх посвідчують,
зокрема, позивачем не пред'явлено
органу реєстрації речових прав на
нерухоме майно оригінал Свідоцтва на
право власності на житло (квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1), тому
на підставі статті 24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень",
пунктів 20, 28 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 868 від 17
жовтня 2013 року (Порядок № 868) вирішено
відмовити у державній реєстрації права
власності на вказане нерухоме майно.

Із наведених позивачем в позовній
заяві обставин вбачається, що оригінал
Свідоцтва на право власності на
квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не
надавався, а вказане житло було
заселене іншими особами.

Відповідно до рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 13 червня 2007 року в
цивільній справі № 2-458/07 за первісним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка
діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Дочірнього підприємства "Комунальник",
Спільного міжгосподарського
підприємства по агропромисловому
будівництву "Луцькагробуд" про
визнання ордера недійсним та виселення
і зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Спільного міжгосподарського
підприємства по агропромисловому
будівництву "Луцькагробуд", Дочірнього
підприємства "Комунальник",
Заборольської сільської ради Луцького
району Волинської області, ОСОБА_1 про
визнання права власності на житло та
визнання свідоцтва про право власності
на житло недійсним, залишеного без змін
ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 21 серпня 2007 року, первісний
позов задоволено, визнано недійсним
ордер за № 2 від 29 грудня 2003 року,
виданий Дочірнім підприємством
"Комунальник" ОСОБА_2 на вселення в
кімнату за адресою: АДРЕСА_1, виселено
ОСОБА_2, ОСОБА_3, неповнолітніх дітей
ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири за адресою:
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення (а.с. 9-16).

Судовим рішення в цивільній справі №
2-485/07, яке набрало законної сили 21
серпня 2007 року встановлено, що 20 січня
1984 року ОСОБА_1 в порядку статей 128, 129
Житлового кодексу України було видано
ордер для вселення в кімнату за
адресою: АДРЕСА_1. З 22 листопада 2000 року
позивач є власником квартири за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
Свідоцтвом на право власності на житло,
яке видане Заборольською сільською
радою Луцького району Волинської
області та стверджено головою
сільської ради Горчинським М. Л. в
судовому засіданні. У сторін відсутній
оригінал вищезазначеного свідоцтва з
невідомих причин. Копія Свідоцтва,
належним чином засвідченого печаткою
Заборольської сільської ради,
знаходиться в матеріалах
інвентаризаційної справи за № 9013.

Відповідно до частини першої статті 72
КАС України обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини щодо наявності права
власності у ОСОБА_1 на нерухоме майно,
яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі Свідоцтва на право власності
на житло від 22 листопада 2000 року,
виданого Заборольською сільською
радою Луцького району Волинської
області (а.с. 18), встановлені судовим
рішення в цивільній справі № 2-485/07 і в
даній адміністративній справі не
підлягають доказуванню.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень",
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно -
єдина державна інформаційна система,
що містить відомості про права на
нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно із пунктом 1 частини першої
статті 4 цього ж Закону право власності
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
підлягає обов'язковій державній
реєстрації.

Згідно із частинами першою, другою
статті 15 цього ж Закону державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку: 1)
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження. Орган державної реєстрації
прав, державні реєстратори зобов'язані
надати до відома заявників інформацію
про необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.
Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Документи, що подаються для проведення
державної реєстрації прав, взяття на
облік безхазяйного нерухомого майна,
повинні відповідати вимогам, що
встановлені законом, цим Порядком та
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог частини другої
статті 9 вказаного Закону, державний
реєстратор встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема, під час
проведення державної реєстрації прав,
які виникли та зареєстровані в
установленому порядку до 01 січня 2013
року, запитує від органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій, які відповідно до
чинного на момент реєстрації
законодавства проводили таку
реєстрацію, інформацію (довідки, копії
документів тощо), необхідну для
реєстрації прав та їх обтяжень, якщо
такі документи не були подані
заявником або якщо документи, подані
заявником, не містять передбачених цим
Законом відомостей про право набувача
або про нерухоме майно. Органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, підприємства, установи
та організації, до яких надійшов запит,
зобов'язані безоплатно в установленому
законодавством порядку протягом трьох
робочих днів надати державному
реєстратору відповідну інформацію,
зокрема щодо зареєстрованих речових
прав на нерухоме майно.

Відповідно до пунктів 13, 15 Порядку № 868
заявник подає разом із заявою органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
необхідні для державної реєстрації
прав документи, визначені цим Порядком,
їх копії, документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, та документ
про сплату державного мита.

Під час розгляду заяви і документів, що
додаються до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема
щодо відомостей про нерухоме майно,
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявності
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до закону.

Оскаржуване рішення про відмову у
проведенні державної реєстрації прав
та їх обтяжень винесене з покликанням
на статтю 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
відповідно до якої у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Процедура відповідності поданих
документів вимогам закону визначена у
статтях 16, 17, 19 вказаного закону.
Вказані норми не містять положень щодо
їх застосування у випадку відсутності
оригіналу правовстановлюючого
документу, зокрема Свідоцтва на право
власності на житло.

Також суд звертає увагу на те, що
Наказом Міністерства юстиції України
№ 3601/5 від 26 грудня 2011 року (з наступними
змінами та доповненнями) затверджено
форму рішень державного реєстратора
прав на нерухоме майно та вимог до їх
оформлення, згідно із яким рішення
повинно містити підстави для відмови у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень відповідно до статті 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" із зазначенням вичерпного
переліку обставин, які стали
передумовою для їх застосування.

В оскаржуваному рішенні про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень зазначено, що заявником у
п'ятиденний строк не усунуто обставин,
які були підставою для зупинення
розгляду заяви, проте, переліку
обставин, які стали передумовою для
відмови у державній реєстрації прав та
їх обтяжень, не вказано.

При постановленні рішення суд,
відповідно до статті 162 КАС України,
може визнати протиправним рішення
суб'єкта владних повноважень і
скасувати його.

Оскільки позивачем оскаржується
рішення суб'єкта владних повноважень,
та враховуючи що відповідачем жодним
чином не доведено порушення ОСОБА_1
норм чинного законодавства, а доводи
позивача знайшли своє підтвердження,
тому суд вважає, що рішення про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень № 12392011 від 14 квітня 2014 року є
протиправним, а позовні вимоги
позивача про його скасування
підлягають до задоволення.

Встановивши, що відповідачем порушено
процедуру державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно, суд
вважає, що визначений державний орган
слід зобов'язати до проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно у відповідності до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" та Порядку № 868.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України слід присудити на користь
позивача всі здійснені ним і
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(а.с. 2).

Керуючись статтями 2, 69-72, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України
та на підставі Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення державного реєстратора
Реєстраційної служби Луцького
міського управління юстиції № 12392011 від
14 квітня 2014 року про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, яким ОСОБА_1 відмовлено у
державній реєстрації права власності
на квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Зобов'язати Реєстраційну службу
Луцького міського управління юстиції
здійснити державну реєстрацію прав та
їх обтяжень ОСОБА_1 на нерухоме
майно-квартиру, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 відповідно до Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" та Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 868 від 17
жовтня 2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) 73 грн. 08 коп. (сімдесят три
гривні 08 копійок) витрат по сплаті
судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.В.Дмитрук