Справа № К/9991/9305/12-С
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року м. Київ
К/9991/9305/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Бериславському районі Херсонської
області на постанову Бериславського
районного суду Херсонської області від
26 червня 2009 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 14 вересня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Бериславському районі Херсонської
області, відділу Державної виконавчої
служби Бериславського районного
управління юстиції Херсонської
області про зобов'язання винити дії,

в с т а н о в и л а:

18.02.2008 ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Бериславському районі
Херсонської області, відділу Державної
виконавчої служби Бериславського
районного управління юстиції
Херсонської області про встановлення
способу і порядку виконання рішення
Бериславського районного суду
Херсонської області від 25.03.2003.

26.03.2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом про визнання нечинною
постанови про закінчення виконавчого
провадження.

23.01.2009 ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом про визнання
не чинним розпорядження від 24.01.2008
№135150.

06.03.2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом про
присудження вплати пенсій.

Зазначені позови об'єднані в одне
провадження.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
рішеннями та діями відповідачів
порушуються його права на належне
пенсійне забезпечення.

Постановою Бериславського районного
суду Херсонської області від 26 червня
2009 року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14 вересня
2011 року, позов задоволено частково:
визнано нечинним та скасовано
розпорядження Управління Пенсійного
фонду України в Бериславському районі
№135150 від 24 січня 2008 року „Про
призначення пенсії ОСОБА_2", зобов'язано
нарахувати втрачені щомісячні
пенсійні виплати з урахуванням
знаходження у нього на утриманні
неповнолітньої дитини, встановивши
наступний спосіб і порядок виконання
постанови в цій частині: з 12 травня 2002
року по 1 січня 2004 року нарахувати
ОСОБА_2 втрачені щомісячні пенсійні
виплати відповідно до вимог Закону
України „Про пенсійне забезпечення", з
1 січня 2004 року по 21 червня 2005 року
нарахувати ОСОБА_2 втрачені щомісячні
пенсійні виплати відповідно до вимог
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

У поданій касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в
Бериславському районі Херсонської
області з посиланням на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального права, просить
скасувати зазначені вище судові
рішення та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що Рішенням
Бериславського районного суду від
25.03.2003 зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Бериславському районі Херсонської
області зробити перерахунок
пільгового стажу роботи ОСОБА_2 в тому
числі за період роботи в умовах
Крайньої Півночі і призначити йому
пенсію на пільгових умовах за списком
№2 з 12.05.2002.

Зазначене рішення набуло законної сили
16.10.2007 згідно з ухвалою Вищого
адміністративного суду України.

Розпорядженням №135150 від 24.01.2008
Управління Пенсійного фонду України в
Бериславському районі Херсонської
області призначило позивачу пенсію за
віком з 12.05.2002.

Разом з цим, за вказаним розпорядженням
розмір пенсії позивача зменшився.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з позицією якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що здійснення перерахунку пенсії
в сторону зменшення є порушенням вимог
чинного законодавства України, а саме
пункту 4 Прикінцевих положень Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується з
вказаними висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

З 01.01.2004 набув чинності Закон України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

За приписами статті 43 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" перерахунок
пенсій за віком, по інвалідності, в разі
втрати годувальника, за вислугу років,
призначених до набрання чинності цим
Законом, здійснюється за нормами цього
Закону на підставі документів про вік,
страховий стаж, заробітну плату (дохід)
та інших документів, що знаходяться на
час перерахунку в пенсійній справі та
відповідають вимогам законодавства, що
діяло раніше, а також додаткових
документів, одержаних органами
Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до
набрання чинності цим Законом,
враховується заробітна плата (дохід), з
якої було раніше обчислено пенсію, за
документами, наявними в пенсійній
справі, або за вибором пенсіонера -
заробітна плата (дохід) за період,
передбачений абзацом першим частини
першої статті 40 цього Закону. При цьому
заробітна плата (дохід) для обчислення
пенсії визначається відповідно до
частини другої статті 40 цього Закону із
застосуванням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за 2002 рік.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
нараховані суми пенсії, не отримані з
вини органу, який призначає та виплачує
пенсію, виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у
зв'язку з порушенням строків її виплати
пенсіонерам здійснюється згідно із
законом.

Відповідно до пункту 16 розділу XV Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" до
приведення законодавства України у
відповідність із цим законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому закону.

Норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», в тому числі і в частині
нарахування розміру пенсії,
застосовуються в разі виникнення права
на нарахування пенсії з 01.01.2004. Тобто,
відповідно до рішення суду від 25.03.2003
позивач має право на нарахування
пенсії з 12.05.2002 і до 01.01.2004 відповідно до
Закону України „Про пенсійне
забезпечення".

Таким чином, правильними є висновки
судів попередніх інстанцій про те, що
позивачу з 01.01.2004 повинна
нараховуватися пенсія відповідно до
вимог Закону України Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з урахуванням пункту 4
Прикінцевих його положень.

Враховуючи викладене, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, колегія суддів
погоджується із позицією судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для часткового задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Згідно з частиною першою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Бериславському районі Херсонської
області відхилити, а постанову
Бериславського районного суду
Херсонської області від 26 червня 2009
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14 вересня
2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: