Справа № 630/370/13-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 р.Справа № 630/370/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Бутенко Ю.О.

позивача ОСОБА_1

представника прокуратури Маматова М.О.

третьої особи ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Люботинського районного суду
Харківської області від 28.04.2014р. по
справі № 630/370/13-а

за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_1

до Люботинської міської ради
Харківської області , Виконавчого
комітета Люботинської міської ради
Харківської області третя особа
ОСОБА_3 за участю Харківського
міжрайонного прокурора Харківської
області

про визнання рішення протиправним та
стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Люботинського міського
суду Харківської області від 28 квітня
2014 року відмовлено в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1,
ОСОБА_6 до Люботинської міської ради
Харківської області, Виконавчого
комітету Люботинської міської ради
Харківської області, третя особа:
ОСОБА_3, за участю Харківського
міжрайонного прокурора Харківської
області, про визнання рішення
протиправним та стягнення моральної
шкоди.

В апеляційній скарзі позивач - ОСОБА_1
просить скасувати вказану постанову
суду першої інстанції та ухвалити
нову, якою повністю задовольнити
позовні вимоги. Скаржник зазначає, що
приймаючи зазначену постанову суд
першої інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин положення ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо повноти та об'єктивності розгляду
справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув
справу в межах доводів апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.195 КАС
України та керуючись ч.1 ст.41 КАС
України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, позивач,
представника прокуратури,
представника відповідача, третю особу,
представника третьої особи,
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а провадження підлягає
закриттю з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що в
травні 2010 року ОСОБА_1 звернулась з
позовом до Люботинської міської ради
Харківської області та виконавчого
комітету Люботинської міської ради
Харківської області в якому, з
урахуванням уточнень до позовних вимог
просила:- визнати протиправним,
недійсним та скасувати рішення
виконкому Люботинської міської ради
народних депутатів № 202 від 09 квітня 1985
року; визнати протиправним, недійсним
та скасувати рішення виконкому
Люботинської міської ради народних
депутатів № 1831 від 10 грудня 1996 року;
визнати незаконними, протиправними дії
Люботинської міської ради Харківської
області і його виконавчого комітету у
зв'язку з порушеннями прав позивача на
безпеку її життя, здоров'я і майна;
визнати протиправним, недійсним план
змін (зменшення) присадибної земельної
ділянки по АДРЕСА_1 від 10 квітня 1985
року; розділити спірну земельну
ділянку 62 кв.м. між домоволодіннями по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 порівну згідно
наданого графічного зображення
спірної ділянки позивачем ОСОБА_1;
зобов'язати Люботинську міську раду
Харківської області та її виконавчий
комітет винести рішення і повернути в
користування домоволодіння по АДРЕСА_1
частину двору шириною 0,75 см і частину
саду завширшки 0,50 см загальною площею 32
м кв. при довжині суміжної границі 51,75 м,
що становить 1/2 частину від спірної
земельної ділянки площею 62 м.кв,
незаконно захопленої ОСОБА_3 та вважати
площу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у
розмірі 880 м.кв.; стягнути з
виконавчого комітету Люботинської
міської ради Харківської області та
Люботинської міської ради Харківської
області моральну шкоду в сумі 50000 грн.
за порушення прав позивача,
перенесення душевних страждань, які
мали наслідком фізичний біль у зв'язку
із протиправними діями і упередженим
відношенням до нього.

Постановою Люботинського міського
суду Харківської області від 17 травня
2012 року в задоволенні позову
відмовлено у повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року апеляційну скаргу задоволено
частково, постанову суду першої
інстанції скасовано, прийнято нову.
Вказаною постановою провадження у
справі в частині позовних вимог про
визнання протиправним плану змін
присадибної ділянки та розділення
земельної ділянки площею 62 кв.м.
закрито. Позовні вимоги про визнання
рішення протиправним, визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії, стягнення шкоди задоволено
частково, а саме визнано незаконним
рішення виконкому Люботинської
міської ради Харківського району
Харківської області від 09 квітня 1985
року за №202, а в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 28 березня 2013 року постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2012 року
в частині закриття провадження у
справі залишено в силі. В іншій частині
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2012 року
скасовано, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

19 квітня 2014 року позивачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 уточнили позовні вимоги (т. 3 а.с.
111), згідно з якими вони просять
захистити права позивачів шляхом
визнання незаконним, неправосудним та
протиправним рішення виконавчого
комітету Люботинської міської ради
Харківської області № 1831 від 10.12.1996р., а
також стягнути моральну шкоду у
розмірі 1000 грн.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся до суду за їх
захистом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржуване рішення виконкому
Люботинської міської ради народних
депутатів № 1831 від 10 грудня 1996 року не
стосується позивачів, оскільки ним не
вирішувалось питання щодо їх прав,
інтересів та обов'язків, а позивачами
не доведено наявність порушення
оскаржуваним рішенням суб'єкту владних
повноважень їх прав та інтересів у
сфері публічно-правових відносин, які
потребують судового захисту.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є власниками
в рівних частинах житлового будинку
АДРЕСА_1 в м. Люботин Харківської
області на підставі рішення
Харківського районного народного суду
від 03 червня 1980 року по справі № 2-1154 (т. 1
а.с. 40-41).

На час набуття права власності
позивачами розмір земельної ділянки,
яка перебувала у користуванні,
складала 950,9 кв.м.

Виконкомом Люботинської міської ради
народних депутатів було прийнято
рішення № 134 від 19 березня 1985 року, за
яким було визначено площу земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1 в м.
Люботин Харківської області по
фактичному користуванню 951,0 кв.м (а.с. 45
том 1).

Зазначене рішення було частково
змінено рішенням виконкому
Люботинської міської ради народних
депутатів № 202 від 09 квітня 1985 року, за
яким визначено площу земельної ділянки
за адресою: м. Люботин по АДРЕСА_1 по
фактичному користуванню саме 850 кв.м та
про реєстрацію земельної ділянки саме
в такій площі (а.с. 46 том 1).

Рішенням виконавчого комітету
Люботинської міської ради Харківської
області № 410 від 13.11.2012р. скасовано
рішення виконкому Люботинської
міської ради народних депутатів № 202
від 09 квітня 1985 року, яким визначено
розмір земельної ділянки позивачів 850
кв.м.

Таким чином на теперішній розмір
земельної ділянки, яка знаходиться у
користуванні позивачів визначений
рішенням виконкому № 134 від 19 березня
1985 року, а саме - 951 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету
Люботинської міської ради народних
депутатів № 1831 від 10 грудня 1996 року (т. 1
а.с. 50) за ОСОБА_3 зареєстровано по
фактичному користуванню присадибну
земельну ділянку площею 662 кв.м. для
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель в
домоволодіння АДРЕСА_2 в м. Люботин
Харківської області. Зобов'язано
ОСОБА_3 оформити технічну документацію.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту КАС України) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

За змістом п. 8 ч. 1 ст.3 КАС України
позивачем в адміністративній справі є
особа, на захист прав, свобод та
інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Виходячи із системного аналізу
наведених норм КАС України, колегія
суддів зазначає, що особа, яка
звертається до адміністративного суду
з позовом, має довести наявність
порушення оскаржуваним рішенням
суб'єкту владних повноважень саме її
прав та інтересів у сфері
публічно-правових відносин, які
потребують судового захисту.

З матеріалів справи вбачає, що рішення
виконкому Люботинської міської ради
народних депутатів № 1831 від 10 грудня 1996
року прийнято стосовно земельної
ділянки по АДРЕСА_2 в м. Люботин
Харківської області користувачем якої
був ОСОБА_3, а на даний час є ОСОБА_3

Позивач стверджує, що збільшення
земельної ділянки по АДРЕСА_2 в м.
Люботин Харківської області відбулось
за рахунок захоплення частини
земельної ділянки позивачів, однак
згоди на вилучення ділянки позивачі не
надавали, на засідання виконкому у 1996
році не запрошувались. Третя особа
ОСОБА_3 у 2009 році розпочав будівництво
нового гаражу на місці старого та,
завдяки оскаржуваному рішенню про
збільшення площі його земельної
ділянки змістив паркан між
домоволодіннями в бік будинку
позивачів, захопивши тим самим частину
їхньої земельної ділянки. Крім того,
захопленням ділянки, зміщенням паркану
та будівництвом гаражу порушено
протипожежні розриви між будівлями, що
призвело до порушення норм ДБН в
частині пожежної безпеки, що є загрозою
для життя і здоров'я позивачів.

Колегія суддів відхиляє доводи
позивача, оскільки, по-перше,
будівництво нового гаражу розпочато у
2009 році, тобто на час прийняття
оскаржуваного рішення новий гараж не
існував, в той час як старий гараж був
збудований у 1966 році, по-друге,
дотримання встановлених нормативів
протипожежних розривів між будівлями є
питанням будівництва, а не
встановлення площі земельної ділянки.
Крім того, позивач сама зазначає, що
протипожежні розриви були порушені
будівництвом нового гаражу та
зміщенням паркану, тобто обставинами,
які мали місце у 2009 році - через 13 років
після прийняття оскаржуваного рішення.

З матріалів справи вбачається, що
згідно викопіювання із будівельного
кварталу № 28 на присадибну ділянку
АДРЕСА_2 в м. Люботин Харківської
області (інвентарна справа № 600, а.с. 36),
який був складений 14.01.1984р., гараж літ.
«Б» знаходиться на межі із
домоволодінням позивачів АДРЕСА_1 в м.
Люботин Харківської області.

Відповідно до викопіювання із
будівельного кварталу № 28 на
присадибну ділянку АДРЕСА_2 (інвентарна
справа № 600, а.с. 52), який відображає стан
забудови земельної ділянки на 12.11.1997 р.,
тобто вже з урахуванням оскаржуваного
рішення (площа ділянки вказана згідно
рішення 662 кв.м.), гараж літ. «Б»
знаходиться на тому самому місці - на
межі із домоволодінням позивачів
АДРЕСА_1 в м. Люботин Харківської
області був складений 14.01.1984р.,

З висновку комплексної судової
експертизи від 02 грудня 2011 року за №
6443/6719/6720 (т. 2 а.с. 4-23) вбачається, що
встановити чи має місце захоплення
земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м.
Люботин Харківської області з боку
домоволодіння АДРЕСА_2 в м. Люботин
Харківської області не надається
можливим.

Не було встановлено порушення меж між
земельними ділянками АДРЕСА_1 в м.
Люботин Харківської області та АДРЕСА_1
в м. Люботин Харківської області і за
висновком експертизи № 6710/6867 від
02.12.2013р. (т. 4 а.с. 2-21).

За таких обставин, колегія суддів
зазначає, що неправомірність, на думку
позивачів, будівництва у 2009 році гаражу
ОСОБА_3 не може бути підставою для
скасування рішення органу місцевого
самоврядування, яке було прийнято за 13
років до початку такого будівництва.
Питання самочинного будівництва є
предметом самостійного судового
розгляду.

Інших доказів неправомірності
оскаржуваного рішення відповідача
позивачем не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Колегія суддів вважає, що рішення
виконавчого комітету Люботинської
міської ради Харківської області № 1831
від 10.12.1996р. прийняте на підставі, у
межах повноважень, визначених Законом
УРСР "Про місцеві Ради народних
депутатів та місцеве і регіональне
самоврядування" від 07.12.1990, № 533-XII (який
діяв на час прийняття рішення), та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, доводи апеляційної скарги
позивача про порушення судом першої
інстанції під час розгляду справи
вимог ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо повноти та
об'єктивності розгляду справи
висновків суду не спростовують,
оскільки при розгляді справи суд
першої інстанції, відповідно до вимог
ст. 159 КАС України повно і всебічно, в
межах заявлених вимог, з'ясував дійсні
обставини справи, дав належну оцінку
наявним у справі доказам, правильно
вирішив питання щодо правовідносин,
зумовлених встановленими фактами, та
вирішив справу на підставі норм
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини.

З огляду на вищевикладене,
постанова суду першої інстанції
ухвалена з дотриманням норм
процесуального права, у відповідності
до вимог норм матеріального права, тому
колегія суддів вважає, що підстав для
її скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Люботинського районного
суду Харківської області від 28.04.2014р. по
справі № 630/370/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін
О.А.Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І.
Любчич Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 02.06.2014 р.