Справа № 2а-5252/10/1470
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/49925/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Степашка О.І,

Шипуліної Т.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Миколаєва на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 03.09.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18.05.2011

у справі № 2-а-5252/10/1470

за позовом Фізична особа-підприємець
ОСОБА_3

до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Миколаєва

Державної податкової
адміністрації України у Миколаївській
області

про визнання протиправними та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до Миколаївського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва,
Державної податкової адміністрації
України у Миколаївській області про
визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 03.09.2010
позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18.05.2011
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 03.09.2010
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем 21.07.2010 здійснено
перевірку сезонного об'єкта виносної
торгівлі, що належить позивачу щодо
дотримання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів та ліцензій., за
результатами складено акт від 21.07.2010.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п. 12 статті 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», яке полягало у неведенні
позивачем обліку товарних запасів за
місцем їх реалізації.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято рішення про
застосування штрафних санкцій від
04.08.2010 року № про застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
в розмірі 2847 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є платником єдиного податку.

Відповідно до пункту 12 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

За порушення цієї вимоги Закону, до
суб'єктів підприємницької діяльності,
що здійснюють реалізацію товарів, які
не обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості не
облікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів громадян.

Статтею 6 вказаного Закону
передбачено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) -у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

При цьому, у пункті 6 статті 9
вищезазначеного Закону встановлено, що
реєстратори розрахункових операцій та
розрахункові книжки не застосовуються
при продажу товарів (наданні послуг)
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється відповідно
до законодавства з питань
оподаткування суб'єктів малого
підприємництва, якщо такі суб'єкти не
здійснюють продажу підакцизних
товарів (крім пива на розлив), за умови
ведення такими особами книг обліку
доходів і витрат у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України за
поданням державного органу,
уповноваженого провадити державну
регуляторну політику.

Крім цього, згідно з пунктами 1 та 5
Порядку ведення книги обліку доходів і
витрат, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р.
№ 1269, визначено, що книга обліку
доходів витрат (далі - книга) ведеться
суб'єктами підприємницької діяльності
фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється згідно із
законодавством з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (у тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку), а також
особами, які мають пільговий торговий
патент для продажу товарів (крім
підакцизних) (надання послуг)
відповідно до законодавства з питань
патентування деяких видів
підприємницької діяльності, якщо такі
особи не є платниками податку на додану
вартість згідно із законодавством.

Суб'єктом підприємницької
діяльності до книги заносяться такі
відомості:

- порядковий номер запису;

- дата здійснення операції, пов'язаної з
проведеними витратами і/або отриманим
доходом;

- сума витрат за фактом їх здійснення, в
тому числі заробітна плата найманого
працівника;

- сума вартості товарів, отриманих для
їх продажу (надання послуг);

- сума виручки від продажу товарів
(надання послуг) - з підсумком за день.

Пунктом 8 Порядку видачі Свідоцтва
про сплату єдиного податку,
затвердженого наказом ДПА України від
29.10.1999 р. № 599, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 02.11.1999 р.
за № 752/4045, встановлено, що для
визначення результатів власної
підприємницької діяльності на
підставі хронологічного відображення
здійснених господарських і фінансових
операцій платник єдиного податку веде
Книгу обліку доходів і витрат згідно із
додатком N10 до Інструкції про
прибутковий податок з громадян,
затвердженої наказом Головної
державної податкової інспекції
України від 21 квітня 1993 року № 12 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 9 червня 1993 року за № 64. При
цьому обов'язковому заповненню
підлягають лише графи «період обліку»,
«витрати на виробництво продукції»,
«сума виручки (доходу)», «чистий доход».

Слід також зазначити, що форма
Книги обліку доходів і витрат,
затверджена вищевказаним наказом, не
передбачає ведення обліку товарних
запасів.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій правильно
звернули увагу на те, що
вищезазначеними нормативно-правовими
актами визначено порядок ведення
доходів і витрат фізичними
особами-підприємцями.

А відтак, підстав для застосування
до позивача штрафних санкцій за
порушення приписів пункту 12 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» не було.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 03.09.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18.05.2011 у
справі № 2-а-5252/10/1470 залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Миколаєва відхилити.

Постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від
03.09.2010 та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18.05.2011 у
справі № 2-а-5252/10/1470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді О.І.
Степашко Т.М.Шипуліна