Справа № 592/9217/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/800/15116/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
про визнання дій протиправними,
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах на
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого
2014 року та постанову Ковпаківського
районного суду м. Суми від 11 грудня 2013
року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року позивач - ОСОБА_4
звернувся до суду першої інстанції з
позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову
відповідача - УПФ України в м. Суми у
призначенні пенсії на підставі п. 1 ч. 1
ст. 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»;

- визнати протиправними дії посадових
осіб відповідача щодо відмови в
призначенні позивачу пенсії зі
зменшенням пенсійного віку,
встановленого для одержання державних
пенсії на 10 років;

- зобов'язати відповідача призначити
пенсію із зниженням пенсійного віку,
встановленого для одержання пенсій на
10 років та виплачувати пенсію
відповідно до вимог чинного
законодавства України, яка передбачена
для учасників ліквідації на ЧАЕС.

Постановою Ковпаківського районного
суду м. Суми від 11 грудня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого
2014 року, адміністративний позов
задоволено частково:

- визнано протиправною відмову
відповідача у призначенні пенсії
позивачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та дії посадових осіб відповідача щодо
відмови в призначенні позивачу пенсії
зі зменшенням пенсійного віку,
встановленого для одержання державних
пенсій на 10 років;

- зобов'язано відповідача призначити
позивачу пенсію зі зниженням
пенсійного віку, встановленого для
одержання пенсій на 10 років;

- в задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що позивач має право
на призначення пенсії зі зниженням
пенсійного віку відповідно до ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

У поданій касаційній скарзі відповідач
заявив вимоги про скасування рішень
судів попередніх інстанцій, як таких,
що ухвалені із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволені позовних вимог.

У доводах касаційної скарги, скаржник
зазначає, що позивачем не підтверджено
факт роботи у зоні відчуження протягом
1986-1988 років відповідну кількість
календарних днів.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
першого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

Позивач має статус учасника ліквідації
аварії на ЧАЕС другої категорії, що
підтверджується посвідченням учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 році, виданим
позивачу Сумською обласною державною
адміністрацією 26.08.1993 року, серії
НОМЕР_1 (а.с. 18).

17.06.2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про призначення
пенсії зі зниженням пенсійного віку на
підставі абз. 2 п. 1 ст. 55 Закону України
№ 796-ХІІ від 28.02.1991 року «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та надав всі необхідні
документи. Зокрема, довідку № 219 від
29.01.1986 року, видану Сумським
автотранспортним підприємством 15927
(а.с. 16) про його знаходження у
відряджені (с. Дитятьки Київської
області) у період з 30.06.1986 року по 29.07.1986
року згідно із наказом № 21 від 30.06.1986
року та довідки: № 105 від 09.10.1990 року і
від 05.07.1993 року (а.с. 19, 20), з яких
вбачається, що позивач у період з 01.07.1986
року по 30.07.1986 року знаходився як в с.
Дидятки, так і в 30 кілометровій зоні,
зонах №№ 1, 2, 3.

Листом відповідача від 03.07.2013 року №
7547/06-08 позивачу відмовлено у
призначенні пенсії, у зв'язку з тим, що
надані ним документи не відображають
роботу в зоні відчуження.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга підлягає задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
особам, які працювали у зоні відчуження
з моменту аварії до 1 липня 1986 року
незалежно від кількості робочих днів, а
з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не
менше 5 календарних днів вік виходу на
пенсію зменшується на 10 років .

Згідно зі ст. 65 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
документами, які підтверджують статус
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та надають
право користуватися пільгами,
встановленими цим Законом, є
посвідчення «Учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської
катастрофи».

Порядком подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій, затвердженим
постановою Правління Пенсійного Фонду
України від 25.11.2005 року № 22-1 визначено,
що до заяви про призначення пенсії за
віком відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», зокрема,
додаються: посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та довідка про
період (періоди) участі в ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, форму якої затверджено постановою
Державного комітету СРСР по праці та
соціальних питаннях від 09.03.1988 року №
122; посвідчення потерпілого від
Чорнобильської катастрофи (при
призначенні пенсії з використанням
норм ст. 55 Закону № 796-ХІІ).

Основним документом, що визначає час
виконання робіт по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо
в зоні відчуження являється довідка,
яка видається на підставі первинних
документів лише тими підприємствами,
установами, організаціями, в складі
яких працівник безпосередньо
виконував роботи по ліквідації
наслідків аварії.

У разі неможливості подання довідки за
формою для визначення права на
призначення пенсії надаються інші
(первинні) документи, що стверджують
період роботи в зоні відчуження:

- первинні документи, що стверджують
періоди перебування в зоні відчуження:
довідки про період роботи в зоні,
табеля обліку робочого часу за період
роботи в зоні, копії відомостей
(особових) рахунків на виплату
заробітної плати.

Період роботи позивача в зоні
відчуження підтверджується наданими
до суду документами, а саме: довідкою №
219 від 29.01.1986 року, видану Сумським
автотранспортним підприємством 15927
(а.с. 16) про знаходження позивача у
відряджені (с. Дитятки Київської
області) у період з 30.06.1986 року по 29.07.1986
року згідно із наказом № 21 від 30.06.1986
року та довідки: № 105 від 09.10.1990 року і
від 05.07.1993 року (а.с. 19, 20), з яких
вбачається, що позивач у період часу з
01.07.1986 року по 30.07.1986 року працював як в
с. Дитятки, так і в 30 кілометровій зоні,
зонах №№ 1, 2, 3.

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок судів попередніх
інстанцій, що позивач має право на
призначення пенсії зі зниженням
пенсійного віку відповідно до ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що з
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що при їх ухвалені, суди
попередніх інстанцій не допустили
порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254
КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
залишити без задоволення, а ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого
2014 року та постанову Ковпаківського
районного суду м. Суми від 11 грудня 2013
року у справі № 592/9217/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска