Справа № 2а-17121/12/2670
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Шрамко Ю.Т.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменко В.О.,

суддів
Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Державної податкової
інспекції у Деснянському районі м.
Києва Державної податкової служби на
Постанову Окружного адміністративного
суд м. Києва від 12.08.2013 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ліндстрем» до
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м. Києва Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ліндстрем»
звернулись до Окружного
адміністративного суд м. Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі м. Києва Державної податкової
служби, в якому просили суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення форми № від
01.11.2012 р.

Постановою Окружного
адміністративного суд м. Києва від
12.08.2013 року адміністративний позов -
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить Постанову суду першої
інстанції скасувати та постановити по
справі нове рішення, яким в задоволені
адміністративного позову відмовити
повністю. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що судом першої
інстанції було не правильно
застосовано норми матеріального права,
не надано повної оцінки діючому
законодавству та обставинам, що мають
істотне значення для вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
відповідачем була проведена
камеральна перевірка податкової
декларації з податку на додану
вартість за серпень 2012 року, за
наслідками якої складено Акт про
результати камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
№3961/15-314/34355058. В Акті перевірки
зазначено, що згідно поданого додатку 2
до декларації з ПДВ за серпень 2012 р. в
колонці 4 не вказана сума частини
залишку від'ємного значення, фактично
сплачена отримувачем товарів/послуг
постачальникам товарів/послуг до
Державного бюджету України, а в разі
отримання від нерезидента послуг на
митній території України включена до
податкових зобов'язань у декларації, у
попередніх звітних(податкових)
періодах та не погашена податковими
зобов'язаннями попередніх
звітних(податкових) періодів або не
брала участі у розрахунках бюджетного
відшкодування та в додатку 3 не вказана
сума частини залишку від'ємного
значення, фактично сплачена
отримувачем товарів/послуг
постачальникам товарів/послуг та сума,
що підлягає бюджетному відшкодуванню,
а тому, в порушення абзацу а) п.200.4 ст.200
Податкового кодексу України та п.4.6.4 та
п.4.6.5 розділу 5 Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, затвердженого
Наказом ДПА України від 25.01.2011 р. №1492
ТОВ «Ліндстрем» завищено суму
бюджетного відшкодування за серпень 2012
року на суму 572605,00 грн.

На підставі вказаного Акту перевірки
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 01.11.2012
р., яким зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість у розмірі
572605,00 грн., а також визначено штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 286302,00 грн..

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що відповідачем безпідставно зменшено
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Ліндстрем» суму
заявленого бюджетного відшкодування
по декларації за серпень 2012 року в
розмірі 572606,00грн.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів,
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
20.09.2012 р. позивачем до Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі міста Києва Державної
податкової служби надіслано
декларацію з податку на додану
вартість за серпень 2012 року, якою
заявлено суму бюджетного
відшкодування у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних звітних
(податкових) періодів в розмірі 572605,00
грн.

20 вересня 2012 року подано до Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі м. Києва Державної податкової
служби Довідку про залишок від'ємного
значення попередніх податкових
періодів, що залишається непогашеним
після бюджетного відшкодування,
отриманого у звітному податковому
періоді, та підлягає включенню до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду (Д2) (надалі -
Довідка (Д2)), згідно якої, залишок
від'ємного значення попереднього
звітного (податкового) періоду, а саме:
«березень 2012 року» та «квітень 2012», за
вирахуванням суми, яка підлягає сплаті
за підсумками поточного звітного
періоду, становить 572605,00 грн.

Згідно положень п.46.1 ст.46 Кодексу
податкова декларація, розрахунок -
документ, що подається платником
податків (у тому числі відокремленим
підрозділом у випадках, визначених цим
Кодексом) контролюючому органу у
строки, встановлені законом, на
підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її
невід'ємною частиною.

Відповідно пункту 9 розділу І Порядку
до податкової звітності з податку на
додану вартість належить податкова
декларація з податку на додану
вартість.

Пунктом 8 розділу III Порядку
встановлено, що платник податку
самостійно обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає в податковій
звітності.

Дані, наведені в податковій звітності,
мають відповідати даним
бухгалтерського та податкового обліку
платника.

Згідно пп.4.6.4 розд.V Порядку якщо в
наступному звітному податковому
періоді різниця між сумою податкових
зобов'язань і сумою податкового
кредиту з урахуванням залишку такого
від'ємного значення минулого звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту
поточного звітного (податкового)
періоду, має від'ємне значення (рядок 22
декларації), подається (Д2) (додаток 2).

Платники, які відповідно до статті 200
розділу V Кодексу мають право на
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість та заповнили рядок 22
декларації, здійснюють розрахунок
бюджетного відшкодування та подають
(ДЗ) (додаток 3) (пп.4.6.5. п.4.6 розд.V
Порядку).

Згідно п.200.1 ст.200 Розділу V Кодексу сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно п.200.4 ст.200 Кодексу якщо у
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1, має
від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Згідно п.п.14,2, 14,3 розд. III Порядку
довідка щодо залишку суми від'ємного
значення попередніх податкових
періодів, що залишається непогашеним
після бюджетного відшкодування,
отриманого у звітному податковому
періоді, та підлягає включенню до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду (Д2) (додаток 2).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач не зазначено в Довідці (Д2)
частину залишку від'ємного значення
об'єкту оподаткування фактично
сплачену отримувачем, товарів/послуг
постачальниками товарів та послуг або
до Державного бюджету України, а в разі
отримання від нерезидента послуг на
митній території України - включену до
податкових зобов'язань у декларації у
попередніх звітних періодах та не
погашену податковими зобов'язаннями
попередніх звітних періодів або не
брала участі в розрахунках бюджетного
відшкодування.

Згідно п.50.1 ст.50 Кодексу у разі якщо у
майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації (крім
обмежень, визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Колегія суддів зазначає, поняття
арифметичної чи методологічної
помилки закріплено у роз'ясненні
Комітету ВРУ з питань фінансів і
банківської діяльності від 20 березня
2001 року № 06-10/167. Згідно з цим листом під
терміном «арифметична помилка» слід
розуміти помилки або описки, допущені
платником податку при заповненні
декларацій (розрахунків) або додатків
до них, зокрема, при виконанні
арифметичних дій, передбачених при
обчисленні об'єкта оподаткування з
метою визначення податкових
зобов'язань з податку, збору,
обов'язкового платежу (додавання або
вирахування відповідних рядків), а
також описки, допущені при перенесенні
даних із додатків, на підставі яких
заповнюються відповідні рядки
декларації (неправильно поставлено
кому при застосуванні одиниці виміру,
неправильно перенесено підсумок з
додатка тощо).

Аналогічні помилки можуть бути
допущені і при веденні податкового
обліку у відповідних реєстрах, а також
при перенесенні даних податкового
обліку з реєстрів у декларацію про
прибуток підприємства або у додатки до
неї.

У таблиці Додатку 2 містяться посилання
на конкретні рядки Декларації, а не
навпаки, тому можна стверджувати, що
відомості в Декларації мають первинний
характер.

Вказана помилка самостійно виправлена
позивачем у поданих відповідачу
уточнюючому додатку №2 до декларації
та уточнюючому розрахунку до
декларації від 08.11.2012 року.

Отже, колегія суддів погоджується із
позицією суду першої інстанції про
відсутність у відповідача законних
підстав щодо коригування показників
податкового кредиту позивача,
відображених останнім в податковій
декларації з податку на додану
вартість та, відповідно,
протиправність винесеного ним
податкового повідомлення-рішення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
ПК України не передбачено визначення
арифметичної або методологічної
помилки, а також відповідальності за
дані помилки.

Таким чином, відповідно до норм
зазначеного законодавства, а також
зважаючи на наявні в матеріалах справи
докази, вбачається відсутність ознак
правопорушення з боку позивача,
оскільки відсутній протиправний,
неправомірний характер дій, дані дії не
є суспільно небезпечними чи
протиправними, а також відсутній
умисел та корисливі мотиви в діях
позивача.

Як підтверджується наявними
матеріалами справи, жодних збитків
Державному бюджету внаслідок
формування позивачем податкового
кредиту з ПДВ, Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ліндстрем» завдано
не було, а виправлення позивачем
арифметичні помилки (описки) у додатку
Д2 до податкової декларації з ПДВ не
призвело до зміни податкових
зобов'язань.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м. Києва Державної
податкової служби на Постанову
Окружного адміністративного суд м.
Києва від 12.08.2013 року - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суд м. Києва від 12.08.2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.