Справа № 539/977/14-а
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 р.Справа № 539/977/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м.Лубнах та Лубенському
районі Полтавської області на
постанову Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 18.04.2014р.
по справі № 539/977/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м.Лубнах та Лубенському
районі Полтавської області про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Лубнах та Лубенському районі, в якому
просила суд визнати дії УПФ України в м.
Лубнах та Лубенському районі щодо
відмови у зарахуванні до пільгового
стажу періоди роботи в Тюменській
області, яка відноситься до районів
Крайньої Півночі з 23.07.1976 року по 12.01.1987
року неправомірними та зобов`язати УПФ
України в м. Лубнах та Лубенському
районі здійснити перерахунок пенсії з
урахуванням п. 5 розділу «Прикінцеві
положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування», шляхом
зарахування стажу роботи в районах
Крайньої Півночі за період з 23.07.1976 року
по 12.01.1987 року на пільгових умовах в
полуторному розмірі з 03.02.2014 року.

Свій позов мотивувала тим, що з 16.09.1991
року вона є пенсіонеркою та отримує
пенсію в УПФ України в м. Лубнах та
Лубенському районі.

З 23.07.1976 року по 12.01.1987 року вона
працювала в Тюменській області РФ, яка
відноситься до району Крайньої
Півночі.

В січні 2014 року їй стало відомо, що при
нарахуванні її пенсії, відповідачем не
було враховано районний коефіцієнт,
встановлений для районів Крайньої
Півночі та не враховано пільговий стаж
роботи, що встановлений для осіб, які
працювали в районі Крайньої Півночі з
23.07.1976 року по 12.01.1987 року.

Постановою Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 18.04.2014
року задоволено адміністративний
позов.

Визнано дії управління Пенсійного
Фонду України в м. Лубнах та
Лубенському районі Полтавської
області щодо відмови ОСОБА_1 в
зарахуванні до пільгового стажу
періоду роботи в Тюменській області,
яка відноситься до районів Крайньої
Півночі з 23.07.1976 року по 12.01.1987 рік не
правомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Лубнах та
Лубенському районі Полтавської
області здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_1 з урахуванням пункту 5 розділу
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", шляхом
зарахування стажу роботи в районах
Крайньої Півночі за період з 23.07.1976 року
по 12.01.1987 рік на пільгових умовах в
полуторному розмірі з 03.02.2014 року.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір в
розмірі 73 гривні 08 копійок

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови в частині
задоволених позовних вимог, норм
матеріального права, а саме: Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року "Про впорядкування пільг
для осіб, які працюють в районах
крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі постанови Ради Міністрів Союзу
РСР від 10.02.1960 року №148 "Про порядок
застосування Указу Президії Верховної
Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі",
Указу Президії Верховної Ради Союзу
РСР від 26.09.1967 року "Про розширення
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі", Інструкції про порядок
надання пільг особам, які працювали в
районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, затвердженої 16.12.1967
року № 530/П-28 з обставин і обґрунтувань,
викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду, відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС
України в межах апеляційної скарги,
тобто в частині задоволених позовних
вимог та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що в трудовій книжці, яка
видана позивачці 08.09.1956 року, маються
записи про те, що ОСОБА_1 працювала в
Тюменській області Ханти-Мансійського
автономного округу теперішньої
Російської Федерації в період з 23.07.1976
року по 12.01.1987 рік (а.с.7-9).

Вказане підтверджується довідкою від
31.07.1991 року, виданою трестом
«Ніжнєвартовськдорбуд» (а.с.10), де
вказано, зокрема, що м. Ніжнєвартовськ
Ханти-Мансійського автономного округу
Тюменської області прирівняний до
району Крайньої Півночі.

03.02.2014 року позивачка звернулася до
управління ПФУ в м. Лубнах та
Лубенського району (а.с.6) із заявою про
здійснення перерахунку стажу та
розміру її пенсії у зв`язку з тим, що не
був застосований пільговий коефіцієнт
1.5 за період роботи у районі Крайньої
Півночі, на яку 11.02.2014 року отримала
відповідь (а.с.7) про неможливість
проведення такого перерахунку через
відсутність підтверджуючих документів
про користування пільгами для
працівників зазначених районів з
посиланням на нормативні акти , якими
передбачені пільги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що на
момент перерахунку пенсії позивачу в
матеріалах пенсійної знаходились
необхідні документи про трудовий стаж,
тобто відмова відповідача в
перерахунку пенсії є незаконною.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно до ч. 1. ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Відповідно Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", період роботи до 1 січня
1991 року в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР,
а також на острові Шпіцберген
зараховується до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло до 1 січня 1991
року.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювали
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року "Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі", постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 "Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року "Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі", Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26
вересня 1967 року "Про розширення пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу
провадиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Статтею 5 Указу Президії Верховної Ради
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі" від 10.02.1960 року
передбачено, що робітникам, які
переводяться, направляються або
запрошуються на роботу в райони
Крайньої Півночі та у місцевості,
прирівняні до районів Крайньої
Півночі, з інших місцевостей країни, за
умови укладання ними трудових
договорів про роботу цих районах на
строк п'ять років, а на островах
Північного Льодовитого океану - два
роки, надаються додаткові пільги,
зокрема: зараховується один рік роботи
в районах Крайньої Півночі та в
місцевості, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, за один рік та шість
місяців роботи при обчисленні стажу, що
надає право на отримання пенсії по
старості та по інвалідності.

Пільги, передбачені зазначеною
статтею, надаються також особам, які
прибули до районів Крайньої Півночі та
у місцевості, прирівняні до районів
Крайньої Півночі, з власної ініціативи
та уклали строковий трудовий договір
про роботу в цих районах.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради
Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі", скорочено
тривалість трудового договору, що дає
право на отримання пільг, передбачених
| Статтею 5 Указу Президії Верховної
Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі" від 10.02.1960 року, з
п'яти до трьох років.

Посилання відповідача щодо
відсутності у позивача письмових
трудових договорів за час роботи у
районі Крайньої Півночі колегія суддів
до уваги не приймає, з огляду на
наступне.

Відповідно до положень ст. 24 Кодексу
законів про працю Української РСР від
01.06.72 р, що діяли момент виникнення
трудових відносин між позивачкою та
роботодавцями, трудовий договір
укладається як правило, у письмовій
формі, укладання трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівників на роботу.
Трудовий договір вважається укладеним
і тоді коли наказу чи розпорядження не
було видано, але працівника фактично
допущено до роботи. Таким чином, при
укладанні трудового договору письмова
форма договору в обов'язковому порядку
не вимагається.

Аналогічні положення були закріплені в
статті 15 Кодексу про працю РСФСР від
09.12.71 року, що діяли на момент
перебування у трудових відносинах
позивачки з роботодавцями, згідно яких
також визначено, що трудовий договір
(контракт) - це угода між працівником та
підприємством, по якому працівник
зобов'язується виконувати роботу по
певній спеціальності, кваліфікації або
посаді з підпорядкуванням
внутрішньому трудовому розпорядку, а
підприємство зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
передбачені законодавством про працю,
і колективним договором і угодою
сторін. Відповідно до статті 39 цього
Кодексу, трудова книжка є основним
документом про трудову діяльність
працівника.

Колегія суддів зазначає, що трудові
договори роботодавців з ОСОБА_1
оформлялися наказами про прийняття її
на роботу, що підтверджується записами
в трудовій книжці останньої.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" визначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка працівника.

При цьому колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
те, що наявність письмового трудового
договору не є виключною підставою для
пільгового обчислення страхового
стажу і вказана норма надає особі
можливість надавати вказані документи
за її вибором.

За таких обставин, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції про те, що вимоги
відповідача стосовно надання
позивачем письмового договору про
роботу на Крайній півночі для
підтвердження пільгового стажу є
незаконними.

Таким чином, судом встановлено, що на
момент перерахунку пенсії позивачу в
матеріалах пенсійної знаходились
необхідні документи про трудовий стаж.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", нараховані суми
пенсії, не отримані з вини органу, що
призначає і виплачує пенсію,
виплачується за минулий час без
обмеження будь-яким строком з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів.

Відповідно до ст. 87 Закону України „Про
пенсійне забезпечення", суми пенсії, не
одержані своєчасно з вини органу, що
призначає або виплачує пенсію,
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким , строком.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 18.04.2014 року по справі №
539/977/14-а прийнята з дотриманням норм
чинного процесуального та
матеріального права і підстав для її
скасування не виявлено.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст.
199, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Лубнах та
Лубенському районі Полтавської
області залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 18.04.2014р. по
справі № 539/977/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калитка
О.М.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Кононенко З.О.