Справа № 823/1358/14
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
справа № 823/1358/14

м. Черкаси

17 год. 15 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Мишенка В.В.,

при секретарі - Гордієнку Ю.П.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1 (за
довіреністю);

представника відповідача - Коновала
В.І.(за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Черкаській області про визнання
протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До суду з адміністративним позовом
звернулася фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 (далі - позивач), в якому просить
з урахуванням уточнених позовних
вимог:

визнати протиправними та скасувати
рішення Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Черкаській області
(далі - відповідач) про вжиття
обмежувальних (коригувальних) заходів
від 29.04.2014р. № 101 та від 29.04.2014р. № 102;

визнати протиправними та скасувати
постанови відповідача про накладення
штрафних санкцій від 29 квітня 2014 року №
92, № 93.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав повністю,
обґрунтовуючи їх тим, що оскаржувані
рішення та постанови відповідача
прийняті за результатами перевірки на
підставі акту перевірки
характеристики продукції від 17.04.2014р. №
000080, а саме: розповсюдження продукції
без національного знаку відповідності.
Позивач зазначав, що під час перевірки
на прохання повідомити про підстави
проведення перевірки та пред'явити
посвідчення перевіряючих йому було
відмовлено, і вказує, що повідомлення
про проведення перевірки не отримував,
запис в журналі про проведення
перевірок перевіряючі не зробили. Тому
позивач вважає, що відповідачем було
порушено норми Закону України «Про
захист прав споживачів», ЗУ «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції». Позивач
зазначає, що відповідач безпідставно
застосував санкції згідно ст. 44 ЗУ «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції», оскільки він не
може бути визний суб'єктом
відповідальності за даним пунктом, так
як позивач не є особою, яка ввела
продукцію в обіг. Позивач вказав, що
вказані рішення та постанови є
незаконними, оскільки перевірені
товари забезпечені національним
знаком відповідності, що міститься у
супровідній (експлуатаційній)
документації до кожної одиниці товару
та на індивідуальній упаковці;
оскаржувані рішення прийняті без
врахування пояснень та заперечень
особи, що здійснює господарську
діяльність, а вжиті обмежувальні
заходи не є пропорційними рівню
загрози продукції суспільним
інтересам.

Відповідач адміністративний позов не
визнав, 22.05.2014р. подав до суду
заперечення, де зазначив, що перевірка
проведена на підставі і в межах наданих
відповідачу повноважень, прийняті
рішення і постанови є законними, а тому
у задоволенні позовних вимог просив
відмовити.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши позицію
представника позивача та представника
відповідача, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку про те,
що у задоволенні позову належить
відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до
направлення від 17.04.2014р. № 90 (а.с. 34) на
підставі наказу від 26.03.2014 №35 (а.с. 35) про
затвердження плану перевірок СПД на IІ
квартал 2014 року (у зазначеному плані
(а.с. 36) ФОП ОСОБА_3 - адреса здійснення
діяльності - АДРЕСА_2) посадовими
особами відповідача - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 -
17.04.2014 проведено планову виїзну
перевірку магазину ФОП ОСОБА_3

В ході перевірки встановлено
порушення, що зафіксовано у акті
перевірки від 17.04.2014р. №000080: порушення
п. 7 , п. 10 Технічного регламенту № 1149 від
29.10.2009р. - відсутність національного
знаку відповідності на продукції
зазначеній у п. 1-3 сторінки 3 акту
перевірки від 17.04.2014р. №000080; та п. 24
Технічного регламенту № 785 від 29.07.2009р. -
встановлено неналежне застосування
національного знаку відповідності на
продукції зазначеній у п. 4-5 сторінки 3
акту перевірки від 17.04.2014р. №000080. У
завіреній у встановленому порядку
копії зазначеного акту міститься
підпис позивача про ознайомлення з
актом перевірки і його отримання.

Також, за результатами перевірки
складено протокол від 17.04.2014р. № 000051 про
виявлені порушення за результатами
перевірки характеристик продукції ФОП
ОСОБА_3, що полягають у розповсюдженні
продукції, на якій відсутній
Національний знак відповідності, чим
порушено п. 1 ч. 3 ст. 44 Закону України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції» від
02.12.2010 № 2735-VI (далі - Закон № 2735) та
розповсюдження продукції щодо якої
неналежно застосовано Національний
знак відповідності, чим порушено п. 2 ч. 3
ст. 44 Закону № 2735. У графі «підпис
керівника або уповноваженого
представника суб'єкта господарювання»
міститься відомість про відмову від
підпису та дачі пояснень.

В подальшому, у зв'язку зі
встановленими порушеннями
відповідачем винесені постанови про
накладення штрафних санкцій від 29
квітня 2014 № 92 і 93 за результатами
розгляду акту перевірки характеристик
продукції від 17.04.2014 № 000080, у яких
встановлено порушення вимог - п. 1 ч. 3 ст.
44 та відповідно п. 2 ч. 3 ст. 44 Закон № 2735.

Після чого, рішеннями про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 29 квітня 2014 року № 101 та № 102 надання
продукції (п.п. 1-5 акту перевірки
характеристик продукції від 17.04.2014 року
№ 000080, у магазині (на ринку)) тимчасово
забороняється до приведення такої
продукції, на яких виявлено порушення,
у відповідність із встановленими
вимогами. Строк виконання становив до 15
травня 2014 року.

Довідками № 101 і 102 від 15.05.2014 року про
результати аналізу виконання рішеннь
від 29.04.2014 року № 101 та № 102 ФОП ОСОБА_3,
магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_2, надав
повідомлення про виконання вказаних
рішеннь, згідно яких, продукція,
зазначена в акті перевірки № 000080 від
17.04.2014, в повному обсязі знята з
реалізації та повернута
постачальникам згідно накладних на
повернення №1,2 від 25.04.2014р.

Оскільки вимоги перевіряючих виконані,
то рішеннями про внесення змін до
рішення чи скасування рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів від 29.04.2014 № 101 (приведення
продукції у відповідність
встановленим вимогам) та № 102 -
(тимчасова заборона надання продукції
на ринку) ФОП ОСОБА_3 виконав повністю
та результативно - скасована тимчасова
заборона надання продукції на ринку та
приведення продукції у відповідність
встановленим вимогам.

Відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 12.05.1991 №1023-XII (надалі - Закон №1023)
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, та на території
Автономної Республіки Крим - орган
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим у сфері захисту прав
споживачів здійснюють державний
контроль за додержанням законодавства
про захист прав споживачів,
забезпечують реалізацію державної
політики щодо захисту прав споживачів
і мають право: давати суб'єктам
господарювання обов'язкові для
виконання приписи про припинення
порушень прав споживачів; перевіряти у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів.

Пунктом 1 Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів, затвердженого указом
Президента України від 13.04.2011 №465/2011
(надалі - Положення №465/2011), державна
інспекція України з питань захисту
прав споживачів (Держспоживінспекція
України) є спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів. Відповідно п. 3
Положення №465/2011 основними завданнями
Держспоживінспекції України є:
реалізація державної політики у
сферах: державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів і рекламу в цій сфері;
державного ринкового нагляду;
державного нагляду за додержанням
технічних регламентів, стандартів,
норм і правил.

Згідно п. 4 Положення №465/2011
Держспоживінспекція України
відповідно до покладених на неї
завдань, зокрема: здійснює державний
контроль за додержанням законодавства
про захист прав споживачів; здійснює
державний ринковий нагляд у межах
сфери своєї відповідальності; здійснює
у межах своєї компетенції державний
нагляд за додержанням технічних
регламентів, стандартів, норм і правил.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 2735
органи ринкового нагляду проводять
перевірки характеристик продукції у її
розповсюджувачів: планові - згідно із
секторальними планами ринкового
нагляду.

Згідно до пп. «а» п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону №2735
під час проведення перевірки
характеристик продукції у її
розповсюджувачів на підставах,
визначених пунктом 1 і підпунктом «а»
пункту 2 частини першої цієї статті на
початковому етапі перевірки об'єктами
перевірки є: наявність на продукції
Національного знака відповідності (у
тому числі ідентифікаційного коду
призначеного органу з оцінки
відповідності), якщо його нанесення на
продукцію передбачено технічним
регламентом на відповідний вид
продукції, та додержання правил
застосування і нанесення
Національного знака відповідності.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про
загальну безпечність нехарчової
продукції» від 02.12.2010 №2736-VI (далі - Закон
№2736) розповсюджувач - будь-яка інша, ніж
виробник або імпортер, фізична чи
юридична особа в ланцюгу постачання
продукції, яка пропонує продукцію на
ринку України; ланцюг постачання
продукції - послідовність суб'єктів
господарювання, які забезпечують
постачання продукції від виробника до
споживача (користувача).

Відповідно до абзаців 4, 5 ч. 1 ст. 1 Закону
№2735 національний знак відповідності -
знак, що засвідчує відповідність
позначеної ним продукції вимогам
технічних регламентів, які на неї
поширюються; неналежне застосування
Національного знака відповідності -
порушення правил застосування і
нанесення Національного знака
відповідності, встановлених законами
України, та виданих відповідно до них
інших нормативно-правових актів, у тому
числі технічних регламентів.

Згідно Технічного регламенту
низьковольтного електричного
обладнання затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29
жовтня 2009 р. N 1149 (у редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 29
серпня 2012 р. N 810) - цей Технічний
регламент встановлює вимоги до
низьковольтного електричного
обладнання та його введення в обіг або
в експлуатацію на ринку України.

Пунктом 7-10 технічного регламенту
низьковольтного електричного
обладнання встановлено, що перед
введенням в обіг на електрообладнання
повинен бути нанесений національний
знак відповідності, який підтверджує
відповідність електрообладнання
вимогам цього Технічного регламенту,
включаючи виконання процедури оцінки
відповідності (внутрішній контроль
виробництва) згідно з додатком 3 до
цього Технічного регламенту. Виробник
або імпортер може надавати органу
державного ринкового нагляду
оформлений призначеним органом з
оцінки відповідності протокол
випробувань, що підтверджує
відповідність електрообладнання
вимогам пункту 3 цього Технічного
регламенту. У разі коли на
електрообладнання поширюється дія
інших технічних регламентів, які
передбачають нанесення національного
знака відповідності, наявність на
електрообладнанні національного знака
відповідності означає, що воно
вважається таким, що відповідає
вимогам інших технічних регламентів. У
разі коли протягом періоду
впровадження інших технічних
регламентів виробник може
застосовувати той чи інший технічний
регламент, національний знак
відповідності свідчить про
відповідність вимогам лише тих
технічних регламентів, які були
застосовані виробником. При цьому
особливості застосування технічних
регламентів наводяться в документації,
повідомленнях або інструкціях, які
згідно з цими технічними регламентами
супроводжують електрообладнання.
Національний знак відповідності має
відповідати вимогам, наведеним у
додатку 4 до цього Технічного
регламенту. Національний знак
відповідності наноситься виробником
чи уповноваженим представником
виготовлювача продукції в Україні на
кожний виріб електрообладнання або,
якщо це неможливо, на пакування,
інструкцію або документ, в якому
визначені гарантійні зобов'язання, у
спосіб, що забезпечує його видимість,
розбірливість та незмивність.

Відповідно до п. 17, 24 Технічного
регламента з електромагнітної
сумісності обладнання затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 липня 2009 р. N 785 (у редакції
постанови Кабінету Міністрів України
від 20 червня 2012 р. N 631) на апаратуру,
відповідність якої цьому Технічному
регламенту було доведено із
застосуванням процедури, установленої
у пунктах 13 або 14 цього Технічного
регламенту, наноситься національний
знак відповідності. За нанесення
національного знака відповідності
відповідає виробник або уповноважений
представник. Кожна одиниця апаратури
повинна супроводжуватися інформацією
про найменування та адресу виробника і,
якщо він не є резидентом України, -
найменування та адресу уповноваженого
представника, а у разі, коли
уповноважений представник відсутній, -
найменування та адресу імпортера.

Пунктом 1 Правил застосування
національного знака відповідності
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 29 листопада 2001 р.
N 1599, національний знак відповідності
засвідчує відповідність позначеної
ним продукції вимогам технічних
регламентів, що поширюються на неї. У п.
2 Правил визначено, що знак
відповідності наноситься тільки на ті
види продукції, опис яких міститься в
технічних регламентах. При цьому
нанесення знака відповідності є
обов'язковим. Знак відповідності
наноситься на продукцію безпосередньо
її виробниками, якщо інше не
передбачено відповідним технічним
регламентом (п. 4 Правил). Відповідно до
п. 5 Правил знак відповідності
наноситься на виріб та/або на етикетку,
тару, пакування, експлуатаційну та
товаросупровідну документацію тощо,
якщо інше не передбачено відповідним
технічним регламентом. Місце та спосіб
нанесення (друкування, наклеювання,
гравірування, травлення, штампування,
лиття тощо) знака відповідності
визначається виробником продукції.

Органи державного нагляду (контролю) та
суб'єкти господарювання мають право
фіксувати процес здійснення планового
або позапланового заходу чи кожну
окрему дію засобами аудіо- та
відеотехніки, не перешкоджаючи
здійсненню такого заходу (ч. 8 ст. 4 ЗУ
«про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності»).

Під час судового розгляду справи судом
встановлено відсутність національного
знаку відповідності на продукції, яка
зафіксована фотоапаратом для
службових цілей, затвердженого наказом
№ 27 від 06.03.2014р. на підставі заяви
ОСОБА_6 від 04.03.2014р.

Відповідно п.1 ч. 3 ст. 44 Закону №2735 до
розповсюджувача застосовуються
штрафні санкції у разі розповсюдження
продукції, на якій відсутній
Національний знак відповідності, якщо
його нанесення на продукцію
передбачено технічним регламентом на
відповідний вид продукції, - у розмірі
від ста п'ятдесяти до двохсот
п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, а за
повторне протягом трьох років вчинення
такого самого порушення, за яке на
особу вже було накладено штраф, - у
розмірі від двохсот до трьохсот
п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 44 Закону №2735 до
розповсюджувача застосовуються
штрафні санкції у разі розповсюдження
продукції, щодо якої неналежне
застосовано Національний знак
відповідності (крім нанесення
Національного знака відповідності на
продукцію, що не відповідає вимогам
технічних регламентів), - у розмірі від
сімдесяти п'яти до ста п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а за повторне протягом трьох
років вчинення такого самого
порушення, за яке на особу вже було
накладено штраф, - у розмірі від ста до
двохсот п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Твердження позивача про те, що чинне
законодавство України передбачає
суперечливі між собою норми
маркування, спростовується
вищезгаданими положеннями опису та
правил застосування національного
знака відповідності ст. 44 Закону №2735.

У судовому засіданні було допитано у
якості свідків працівника позивача
ОСОБА_7 та одного з перевіряючих ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_7 повідомив, що
перевіряючі, зайшовши в магазин, жодних
посвідчень не пред'являли, лише
повідомили, що вони є співробітниками
інспекції, при цьому не запитавши про
його повноваження та почали вибірково
перевіряти товар, але акт перевірки та
повідомлення про проведення перевірки
підписані ним. Також зазначив, що
повідомлення про проведення перевірки
ним було отримано і позивач знав, що з
17.04.2014р. - 18.04.2014р. буде продитися
перевірка, хоча наголошував, що він не
являється працівником позивача, а
просто знаходиться в магазині.

Свідок ОСОБА_4 повідомила, що
повідомлення про проведення перевірки
було отримано продавцем під розписку,
під час перевірки особисто продавцю
було пред'явлено посвідчення і
направлення на проведення перевірку,
після чого продавець допустив їх на
перевірку, надавши всі необхідні
документи та розмовляючи при цьому по
телефону з приватним підприємцем.
ОСОБА_4 також пояснила, що ОСОБА_7
являвся продавцем, оскільки останній
при перевірці здійснював реалізацію
товару в магазині. Свідок вказав, що в
журналі перевірок вони не поставили
позначку про перевірку, оскільки
журнал реєстрації перевірок їм надано
не було, а після проведення перевірки
продавець зателефонував до власника і
він йому дозволив отримати акт
перевірки. Щодо того, що він, як
продавець є не уповноваженою особою,
жодним чином не намагався їм
повідомить.

Оцінюючі покази свідків ОСОБА_7 та
ОСОБА_4, суд враховує, що свідки є з
одного боку працівником позивача, а з
іншого працівником контролюючого
органу та особою, яка безпосередньо
здійснювала перевірку, тобто особами,
які мають суб'єктивну точку зору з
приводу даних обставин. Оцінюючи їхні
покази, суд бере до уваги, що обидвоє
свідків не заперечували про отримання
повідомлення на проведення перевірки
та отриманню акта перевірки, з приводу
інших наданих показів суд критично
відноситься до них, враховуючи
зацікавленість сторін. При цьому
покази ОСОБА_7, що він не є працівником
позивача, суд не бере до уваги, тому що
особа, яка знаходиться в магазині,
пред'являє перевіряючим торгові
документи та несе матеріальну
відповідальність за товар, у зв'язку з
відсутністю власника не може не мати
трудових чи цивільних правовідносин з
приватним підприємцем.

З приводу того, що перевіряючі не
внесли запис про проведення перевірки
в журнал реєстрації перевірок,
виходячи з показів свідків та
відповідно до ч. 12 ст. 4 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» перед початком здійснення
державного нагляду (контролю) посадова
особа органу державного нагляду
(контролю) вносить запис до
відповідного журналу суб'єкта
господарювання (за його наявності) суд
в цьому не вбачає порушень
перевіряючих, оскільки також і
вматеріалах справи міститься копія
даного журналу, проте остання за 2010 рік.

Згідно статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставах, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно ч. 3 ст. 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи зазначене, суд дійшов
висновку, що посадові особи
відповідача при проведенні перевірки
17.04.2014 діяли на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
оскаржувані постанови та рішення
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Черкаській області, є
законними та обгрунтованими, у зв'язку
з чим у задоволенні позовних вимог
належать відмовити.

Керуючись ст.ст.11,14,70,71,89,94,159 - 163 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову
відмовити повністю

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь Державного бюджету
України судовий збір в сумі 1644 (одну
тисячу шістсот сорок читири) грн. 30 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Черкаський окружний
адміністративний суд в порядку ст. 185-187
КАС України.

Суддя
В.В. Мишенко

Повний текст постанови виготовлено
02.06.2014р.