Справа № 826/4157/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2014 року 10:00
№ 826/4157/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Іщука І.О.,
розглянув у порядку письмового
провадження справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«БізнесТрейд»доКиївської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів Українипровизнання
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
від 04.10.2013 р. № 100250000/2013/600818/2,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«БізнесТрейд» звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України, в якому просить визнати дії
Київської регіональної митниці
протиправними та скасувати рішення про
коригування митної вартості товарів №
100250000/2013/600818/2 від 04.10.2013 р.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
Київською міжрегіональною митницею на
підставі необґрунтованих висновків
щодо заявленої позивачем митної
вартості товарів прийнято незаконне
рішення про коригування митної
вартості товарів, що призвело до
збільшення їх митної вартості.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі. В обґрунтування заявлених
позовних вимог зазначив, що незважаючи
на те, що позивачем було надано весь
необхідний перелік документів,
відповідачем без належного правового
обґрунтування було прийнято рішення
про збільшення митної вартості
товарів.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, докази
чого містяться в матеріалах справи.
Заяви про розгляд справи без його
участі або клопотання про відкладення
розгляду справи до суду не надходило.
Згідно наданого письмового
заперечення зазначив, що під час
перевірки митним органом було виявлено
розбіжності в наданих документах.
Оскільки вимога про надання додаткових
документів не була виконана в повному
обсязі, відповідачем було прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів за резервним методом.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди
для розгляду справи у судовому
засіданні, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а також
зважаючи на відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи у письмовому
провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«БізнесТрейд» є юридичною особою, яка
здійснює господарську діяльність, у
тому числі зовнішньоекономічну,
пов'язану, зокрема, з зовнішньою
торгівлею (оптовою та роздрібною)
посудом, виробам із скла, фарфору та
кераміки, шпалерами, засобами для
чищення.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«БізнесТрейд» (Покупець) укладено
зовнішньоекономічний контракт від
26.09.2012 р. № ASТ-1 з компанією «The London Oil
Refining Co., LTD» торгівельна марка Astonish,
країна виробництва Великобританія.

Поставка товару здійснювалася на
умовах СРТ Жешув (Польща) та CFA PL Жешув
(Польша), відповідно до Правил
Інкотермс 2010.

Позивачем 03.10.2013 р. через митного
брокера ФОП ОСОБА_1 подано до митного
оформлення митну декларацію №
100250000/2013/408613 та товаросупровідні
документи на товар. Митна вартість
товару заявлена за основним методом
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

За результатами розгляду поданих
документів Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів прийнято рішення
про коригування митної вартості від
04.10.2013 р. № 100250000/2013/600818/2, яким визначено
митну вартість товарів за резервним
методом.

На підставі рішення про коригування
митної вартості товару, було винесено
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
100250000/2013/50174.

Декларант скористався своїм правом на
випуск товарів у вільний обіг шляхом
надання гарантій, відповідно до вимог
ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України за
митною декларацією від 07.10.2013 р. №
100250000/2013/408613.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
відповідачем рішенням звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом про його скасування.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 9 Конституції
України чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року оцінка імпортованого
товару для митних цілей повинна
базуватися на дійсній вартості
імпортованого товару, на який
розраховується мито або аналогічного
товару і не повинна базуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b)
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року під «дійсною
вартістю» слід розуміти ціну, за яку,
під час та в місці, визначеними
законодавством імпортуючої країни,
такий чи аналогічний товар продається
або пропонується до продажу при
звичайному ході торгівлі за умов
повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість
не може бути визначена відповідно до
параграфу (b) цього параграфа, оцінка
для митних цілей повинна базуватися на
найближчому еквіваленті такої
вартості, який можна визначити.

Згідно з частиною першою статті 246
Митного кодексу України метою митного
оформлення є забезпечення дотримання
встановленого законодавством України
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, а також забезпечення
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу
України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання митним органом від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Згідно із ч. 1 ст. 257 Митного кодексу
України декларування здійснюється
шляхом заявлення за встановленою
формою (письмовою, усною, шляхом
вчинення дій) точних відомостей про
товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. При застосуванні письмової
форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії.

Відповідно до ч. 6 ст. 264 Митного кодексу
України митна декларація приймається
для митного оформлення, якщо вона
подана за встановленою формою,
підписана особою, яка її подала, і
перевіркою цієї декларації
встановлено, що вона містить всі
необхідні відомості і до неї додано всі
документи, визначені цим Кодексом. Факт
прийняття митної декларації
засвідчується посадовою особою
митного органу, яка її прийняла, шляхом
проставлення на ній відбитка
відповідного митного забезпечення та
інших відміток (номера декларації, дати
та часу її прийняття тощо), у тому числі
з використанням інформаційних
технологій.

Відповідно до частини першої статті 337
Митного кодексу України перевірка
документів та відомостей, які
відповідно до статті 335 цього Кодексу
подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій (шляхом проведення
формато-логічного контролю, контролю
співставлення, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Так, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, в силу приписів статті 49
Митного кодексу України є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного
кодексу України декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

У випадках, визначених цим Кодексом,
для заявлення митної вартості товарів,
що переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, органу доходів і зборів, який
проводить митне оформлення цих
товарів, разом з митною декларацією та
іншими необхідними для митного
оформлення зазначених товарів
документами в установленому порядку
подається декларація митної вартості
(ч. 4 ст. 52 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (ч. ч. 2-3 ст. 57 Митного
кодексу України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 57 цього
Кодексу).

З аналізу наведених вище правових норм
вбачається, що Митним кодексом України
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Крім того, це узгоджується з
визначеними у статті 8 Митного кодексу
України принципами здійснення
державної митної справи на засадах
законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі,
заохочення доброчесності.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України
передбачено обов'язок декларанта
подавати додаткові документи (за
наявності) до визначеного частиною
другою цієї статті загального
переліку. При цьому такий обов'язок
виникає у декларанта виключно у разі,
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

У такому випадку декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності): 1) договір (угоду, контракт)
із третіми особами, пов'язаний з
договором (угодою, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; 2) рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно з частинами 4 та 5 ст. 54 Митного
кодексу України, митний орган під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний, зокрема, здійснювати
контроль заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу ,визначених
у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу (ч. 2 ст. 54 МК
України).

Послідовність дій посадових осіб
митного органу при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
визначено Методичними рекомендаціями
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затвердженими наказом Державної
митної служби України від 13.07.2012 № 362
(далі - Методичні рекомендації).

Згідно з приписами пункту 6 Розділу ІІ
вказаних Методичних рекомендацій, при
перевірці розрахунку, здійсненого
декларантом або уповноваженою ним
особою при визначенні митної вартості
товарів за основним методом, та
чисельного значення заявленої митної
вартості, зокрема, аналізується:
включення всіх складових митної
вартості; включення всіх платежів, які
відповідають вимогам, встановленим
частинами п'ятою - восьмою статті 58
Кодексу, до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті;
наявність помилок при перенесенні
відомостей з документів, які
підтверджують митну вартість товарів,
до митної декларації та/або до
декларації митної вартості; наявність
арифметичних помилок в митній
декларації, декларації митної вартості
або документах, які підтверджують
митну вартість товарів; наявність
помилок при перерахунку сум в
іноземній та/або національній валютах;
наявність помилок при здійсненні
нарахувань (наприклад, знижок);
наявність помилок при перерахуванні
одиниць виміру оцінюваного товару на
одиниці виміру товару відповідно до
Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового
значення заявленої митної вартості
товарів здійснюється перевірка
наявності у підтверджуючих документах
всіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ
подається); митній декларації графи 12,
20, 22, 31 (в частині зазначення
характеристик товару, які впливають
виключно на рівень його митної
вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності
реквізитів документів, які
підтверджують митну вартість товарів),
45, 46; документах, поданих для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів, для декларування яких не
застосовується митна декларація (в
частині зазначення характеристик
товару, які впливають виключно на
рівень його митної вартості);
рахунку-фактурі або іншому документі,
який визначає вартість товару (пункт 7
Розділу ІІ Методичних рекомендацій).

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу
України митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
Главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Аналіз положень частини третьої статті
53, частин другої, четвертої - шостої
статті 54, статті 58 Митного кодексу
України та пунктів 6, 7 Методичних
рекомендацій надає підстави для
висновку про те, що митний орган при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості
зобов'язаний перевірити складові
числового значення митної вартості,
правильність розрахунку, здійсненого
декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 Митного кодексу України.

При цьому, митний орган має право
відійти від наведених вище
законодавчих обмежень, пов'язаних з
перевіркою основного переліку
документів, які підтверджують митну
вартість товарів, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише у
тому випадку, якщо надані декларантом
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або ці документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, тобто не
дозволяють митному органу законно
здійснити визначений законом мінімум
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи для розмитнення
задекларованого товару.

Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України
встановлено, що за результатами
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
митний орган визнає заявлену
декларантом або уповноваженою ним
особою митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування
відповідно до положень статті 55 цього
Кодексу.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити,
зокрема, обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано та
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування (частина друга
статті 55 МК України).

Як вже зазначалось позивачем укладено
зовнішньоекономічний контракт від
26.09.2012 р. № ASТ-1.

При поданні митної декларації на
оформлення було подано наступні
документи:

§ Картка обліку особи, яка
здійснює операції з товарами №
100/2012/0000283 від 12.10.2012 р.

§ Міжнародна автомобільна
накладна (CMR) Книжка МДП (Carnet TIR) № 0614958
від 01.10.2013 р.;

§ Документ, що підтверджує
вартість перевезення товару 01/10/01 від
01.10.2013;

§ Прейскурант (прайс-лист)
виробника товару GB№ 63041 від 25.09.2013;

§ Рахунок-фактура (інвойс) SІN023719
від 25.09.2013 р. ;

§ Зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу, стороною
якого є виробник товарів, що
декларуються AST-1 від 26.09.2012;

§ Доповнення до
зовнішньоекономічного контракту 2 від
19.09.2013 р. ;

§ Договір про надання послуг
митного брокера 12/9-12 від 12.09.2012 р.;

§ Договір (контракт) про
перевезення 03/12/2012 від 03.12.2012 р.;

§ Сертифікат відповідності (орган
із сертифікації) UA1.020.0175057-12 від 12.10.2012 р.
;

§ Декларація про відповідність
(виробник або уповноважена ним особа чи
постачальник у встановлених
технічними регламентами випадках)
UA1.035.D.00044-12 від 12.10.2012 р. ;

§ Інформація про позитивні
результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару 2730 від 01.10.2013 р. ;

§ Інформація про позитивні
результати здійснення екологічного
контролю товару 2730 від 01.10.2013 р. ;

§ Сертифікат про походження
товару загальної форми PL/MF/AGO257423 від
01.10.2013 р.

§ Інші некласифіковані документи;

§ Копія митної декларації країни
відправлення 13PL40201ЕО182973 від 01.10.2013 р.

Як встановлено судом, митна вартість
товару була визначена позивачем за
першим методом - за ціною договору.

Відповідачем прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів за
резервним методом та ґрунтується на
раніше визначеній (визнаній) органами
доходів і зборів митній вартості
згідно митної декларації (МД від 29.08.2013
р. № 125110010/2013/938161).

В гр. 33 Рішення про коригування митної
вартості від 04.10.2013 р. № 100250000/2013/600818/2
визначено неможливість застосування
попередніх методів визначення митної
вартості.

Зокрема, в ній зазначається, що митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), оскільки документи містять
неповні дані та розбіжності, тобто
непідтверджені документально.

Методи 2 а, 3 - у зв'язку із відсутністю
цінової інформації на ідентичні чи
подібні товари.

Методи 4, 5 - через відсутність основи
для додавання (віднімання) вартості.

Також зазначено, що проведено
процедуру консультацій.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
документи, заслухавши доводи сторін,
суд дійшов висновку, що документи,
подані ТОВ «Компанія «БізнесТрейд» до
митного органу з метою підтвердження
заявлених відомостей про митну
вартість товарів, відповідають
переліку документів, встановлених
частиною третьою статті 53 МК України.

В наданих до митного оформлення
документах зазначено всі вартісні та
кількісні показники товару, що
ввозився: розрахунок ціни
(калькуляція), документи, що
підтверджують вартість перевезення,
документи, що підтверджують вартість
брокерських послуг.

На підтвердження сплати за товар
компанії «The London Oil Refining Co., LTD», що
завозився, позивачем надано копії
платіжних доручень № 24 від 11.12.2013 р. на
суму 17 000,00 дол. США, № 22 від 12.11.2013 р. на
суму 8 481,52 дол. США.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач приймаючи спірне рішення,
вказав на певні розбіжності в поданих
декларантом документах, які на його
думку, впливають на числове значення
складових митної вартості товарів та
діють підстави для обґрунтованого
сумніву у достовірності відомостей про
митну вартість.

Зокрема, відповідач вказав на те, що
декларантом було надано прайс-лист, в
якому відсутня цінова інформація щодо
товару з артикулом С9106.

Проте, як вбачається з пояснень
позивача, під час складання виробником
зазначеного документу сталася помилка,
та замість С9106 було написано С9016. На
підтвердження даної інформації
позивачем було надіслано на адресу
виробника запит, з проханням
підтвердження справжності інформації.

Листом від 24.04.2014 р. компанія «The London Oil
Refining Co., LTD» підтвердила, що ціна позиції
«Засіб для видалення плям» 750 мл
становить 10,20 дол. США, а не 11,04 дол. США
згідно інвойсу № SIN023719 від 25.09.2013 р.
Прайс-лист, датований січнем 2013 р. та
завірений Торгово-промисловою палатою
від 25.09.2013 р., містить помилку.
Правильною є позиція С9106.

Крім того, відповідач звертає увагу на
те, що відповідно до транспортної
накладної CMR від 01.10.2013 р. № 0614958
перевізником виступає SPE «Prikarpattrance», а
довідку про транспортні послуги надав
ТОВ «Фаворит Транс».

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, ТОВ «Фаворит Транс» виступав в
ролі Експедитора, а SPE «Prikarpattrance», -
перевізником.

З огляду на викладене вище, суд вважає,
що вказані відповідачем в
оскаржуваному рішенні розбіжності є
несуттєвими та формальними,
спростовуються матеріалами справи, а,
отже, не впливають на рівень заявленої
декларантом митної вартості
оцінюваних товарів.

Водночас суд вважає за необхідне
зазначити, що інформація, викладена в
прайс-листах фірми - виробника товару,
не має імперативного характеру, а, отже,
повинна сприйматись митними органами
як джерело додаткової інформації для
прийняття рішення щодо правильності
визначення митної вартості товарів.

Разом з тим, витребуючи докази у
позивача, відповідач не конкретизував,
які саме розбіжності містять надані
позивачем документи, яких обов'язкових
документів не надано позивачем з
первинними МД, на підтвердження яких
саме обставин необхідно надати
додаткові документи та не зазначено
конкретизованої інформації, яка могла
викликати сумнів у достовірності
заявленої позивачем митної вартості.

Приймаючи рішення про визначення
митної вартості імпортованого
позивачем товару за другорядним
методом 2 г (резервний), митний орган не
вказав, яким чином митна вартість
товару була визначена саме в такому
розмірі, які складові вплинули на
формування такої вартості, та не
наведено жодних розрахунків, за якими
митним органом було визначено таку
вартість товару, що є порушенням ст. 55
Митного кодексу України.

Окрім того, в рішеннях про коригування
митної вартості товару митний орган
чітко не вказав, які відомості в
наданих йому документах викликають
сумніви, в чому вони полягають та яким
чином витребувані документи можуть
вплинути на визначення ціни за
будь-яким методом.

Згідно правової позиції Верховного
суду України вказаної в постановах від
29 травня 2012 року по справі №21-91а12, від 11
вересня 2012 року по справі № 21-262а12, яка
винесена у зв'язку з неоднаковим
застосуванням норм матеріального
права і є обов'язковою для державних
органів та судів України, суд дійшов
висновку, що за умови ненаведення
митним органом доказів того, що
документи, подані декларантом для
митного оформлення товару є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації,
витребування цим органом переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити
свідчить про протиправність рішення
цього органу щодо застосування іншого,
ніж основний метод визначення митної
вартості.

Відповідно до Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів, затверджених наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.2012 р. № 598, що визначає обставини
прийняття Рішення та джерела
інформації, що використовуються митним
органом при визначенні митної вартості
товарів у Графі 33 зазначаються причини,
через які митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі:

- неподання основних документів, які
підтверджують відомості про заявлену
митну вартість товарів (згідно з
переліком та відповідно до умов,
наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної
вартості;

- невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу III
Кодексу;

- надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Зазначається послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом.

У графі також вказується про
проведення процедури консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог статей 59 - 61
Кодексу. Результати проведеної
консультації, а також причини, через
які не можуть бути застосовані методи
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо ідентичних,
подібних (аналогічних) товарів
(наприклад, відсутня інформація щодо
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів), фіксуються у
графі.

У випадку визначення митної вартості
оцінюваних товарів із застосуванням
резервного методу (стаття 64 Кодексу)
зазначаються докладна інформація та
джерела, які використовувалися митним
органом при її визначенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 452 Митного кодексу
України інформація щодо обсягів
експорту та імпорту конкретних видів
товарів надається центральним органом
виконавчої влади за їх вмотивованим
запитом (одноразово) або на підставі
міжвідомчих угод про інформаційний
обмін (регулярно).

Таким чином, відповідач мав можливість
застосувати метод 2а або 2б визначення
митної вартості товарів, тобто за ціною
договору щодо ідентичних або подібних
товарів.

Зазначена позиція узгоджується з
позицією Верховного суду України та
Вищого адміністративного суду України,
викладеній в постанові від 22.10.2013 р. №
21-326а13.

Разом з тим, суд вважає, що відповідач,
застосувавши 6 (резервний) метод
визначення митної вартості, не надав
будь-яких фактичних даних щодо
застосування попередніх 2-5 методів
визначення митної вартості, зокрема, не
навів жодних відповідних аргументів.

Беручи до уваги вищенаведене, суд
приходить до висновку, що відповідачем
не доведено неможливість застосування
методів 1-5 та безпідставно визначено
декларанту митну вартість за резервним
методом.

При цьому, переконливих аргументів, які
б викликали обґрунтовані сумніви в
достовірності проведеного позивачем
розрахунку митної вартості товару за
ціною договору, відповідачем не
наведено, а обставин, які б впливали на
рівень задекларованої вартості
товарів, не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає,
подані декларантом позивача документи
необхідно вважати належними та
достатніми для підтвердження та
визначення митної вартості товару.

За таких обставин, висновок митного
органу про неможливість визначення
митної вартості товару за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції), суд
вважає необґрунтованим, а застосування
резервного методу неправомірним.

Водночас, суд вважає необґрунтованими
позовні вимоги в частині визнання
протиправними дій Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України, оскільки,
відповідно до положень ч. 6 ст. 54 Митного
кодексу України та Методичних
рекомендацій, перевірка митної
вартості та прийняття рішення щодо
відмови чи прийнятті митної
декларації, визначення митної
вартості, винесення картки відмови
належить до виключної компетенції
митного органу, а тому це є його
суб'єктивне право щодо вчинення
зазначених дій, з огляду на що у суду
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог в цій частині.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Виходячи з того, що твердження митного
органу про неможливість застосування
обраного позивачем методу визначення
митної вартості товару за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції), є
необґрунтованим та безпідставним, а
документи, подані позивачем до митного
органу, відповідають вимогам чинного
законодавства, необхідним для надання
їм юридичної сили та доказовості, а,
отже, і підтверджують заявлені
позивачем відомості про митну вартість
товарів, суд приходить до висновку, що
визначення відповідачем митної
вартості товару та коригування її у
сторону збільшення за резервним
методом здійснено з порушенням вимог
митного законодавства України, що є
підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Дослідивши матеріали справи, в межах
заявлених позовних вимог, вислухавши
доводи сторін, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«БізнесТрейд» про визнання
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів №
100250000/2013/600818/2 від 04.10.2013 р. підлягають
задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«БізнесТрейд» задовольнити частково.

2 Визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів № 100250000/2013/600818/2 від
04.10.2013 р.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Судові витрати в сумі 36 (тридцять
шість) гривень 54 копійки присудити на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«БізнесТрейд» за рахунок Державного
бюджету України.

5. Покласти на відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України виконання постанови суду в
частині стягнення судових витрат за
рахунок бюджетних асигнувань
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
(бул. Івана Лепсе, 8а, м. Київ, 03680, ).

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її проголошення особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук