Справа № 2а-3189/12/0970
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
Справа №
876/10638/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Обрізка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Тлумацькому районі на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
14.11.2012 року у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Тлумацькому
районі про зобов'язання до вчинення дій
та відшкодування витрат,-

В С Т А Н О В И
В :

Управління пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі звернулося в суд з
адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Тлумацькому
районі про зобов'язання до вчинення дій
та відшкодування 91559,58 грн.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що відповідач
всупереч положенням законодавства за
період з 01.07.2012 року по 31.09.2012 року
відмовився відшкодовувати витрати на
виплату та доставку державної
адресної допомоги, особам які отримали
інвалідність внаслідок нещасного
випадку на виробництві, в сумі 91559,58 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
14.11.2012 року відмовлено в задоволенні
позову, оскільки суд не погодився з
доводами позивача.

Не погодившись з постановою суду її
оскаржив позивач - управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі, вважає таку незаконною,
безпідставною та винесеною з
порушенням норм матеріального й
процесуального права, а тому просить
скасувати дану постанову та прийняти
нову, якою позовні вимоги задовольнити
повністю.

При цьому апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги аналогічно
обґрунтуванням позовних вимог.

Відповідно до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС
України, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таке можливе на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що необхідно
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги, з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Тлумацькому районі в період з 01.07.2012
р. по 31.09.2012 р. здійснено виплату
громадянам державної адресної
допомоги та понесено витрати на її
виплату та доставку. Вказані суми
виплаченої допомоги включені до актів
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювання, складеними Управлінням
ПФУ в Тлумацькому районі за липень-
вересень 2012 р. Загальний розмір витрат
з виплати і доставки державної
адресної допомоги становить 91559,58 грн.

Згідно таблиць розбіжностей
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Тлумацькому
районі відмовилося прийняти до
відшкодування вказані суми виплаченої
адресної допомоги та витрати на її
виплату та доставку.

Відповідно до п. 4 ст. 25 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, за страхуванням
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення:
профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам на виробництві та
професійним захворюванням,
відновлення здоров'я та працездатності
потерпілого, допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання,
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків, пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Відносини стосовно відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
витрат Пенсійного Фонду на виплату
пенсій по інвалідності регулюється
Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій
у зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року
№5-4/4, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 16.05.2003 року за № 376/7697та
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
фондом, передбачений ст. 21 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
відповідно до ч. 1 вказаної статті разі
настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду в
тому числі заподіяну працівникові
внаслідок ушкодження здоров'я,
виплачуючи йому пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно до п. 4 Порядку №5-4/4
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, щомісячна
цільова грошова допомога на прожиття,
якщо така надавалася пенсіонеру, який
одержував вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Крім того, ст. 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.03.2008 року №265 "Про деякі питання
пенсійного забезпечення" визначено, що
у разі, коли щомісячний розмір
пенсійних виплат (з урахуванням
надбавок, підвищень, додаткових пенсій,
цільової грошової допомоги, сум
індексації та інших доплат до пенсій,
встановлених законодавством, крім
пенсій за особливі заслуги перед
Україною та щомісячної доплати до
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
членам сімей шахтарів, смерть яких
настала внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100
відсотків, на двох - 120 відсотків, на
трьох і більше - 150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії у сумі, що не вистачає до
зазначених розмірів. Установити, що у
разі, коли щомісячний розмір пенсійних
виплат, державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Проте, Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" не передбачено
обов'язку Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відшкодувати
Пенсійному фонду витрати, пов'язані з
виплатою державної адресної допомоги.

Крім того, згідно Порядку №5-4/4, серед
переліків виплат, які відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків та професійних
захворювань України Пенсійному фонду,
також відсутні витрати, пов'язані з
виплатою адресної допомоги.

Аналіз положень Постанови Кабінету
Міністрів України № 265, від 26.03.2008 року,
дає підстави вважати, що адресна
допомога є додатковою допомогою до
пенсії і не відноситься до складу
розміру пенсії по інвалідності та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Виходячи зі змісту наведеного,
державна адресна допомога є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності, жодним
нормативним актом не передбачено
обов'язку відповідача відшкодовувати
пенсійному фонду витрати на виплату та
доставку державної адресної допомоги.

Також суд зазначає, що одним із
основних принципів страхування від
нещасного випадку є цільове
використання коштів, які відповідно до
статті 46 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" не формуються за
рахунок Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Отже, зважаючи на особливості
фінансування страхування від
нещасного випадку, виключно цільове
використання цих коштів та враховуючи
те, що адресна допомога як окремий вид
соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, Фонд не
може нести витрати на виплату
вищезазначеної державної адресної
допомоги.

Така правова позиція узгоджується із
практикою Верховного Суду України, а
саме висловлену в постановах від 06.062011
р. (справа № 21-57а11), від 20.06.2011 р. (справа
№ 21-59а11) та від 14.11.2011 р. (справа № 21-343а11),
рішення якого, згідно ст. 244-2 КАС
України, у подібних правовідносинах є
обов'язковими для всіх судів України.

За приписами ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В зв'язку з цим, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції при вирішенні даної справи
всебічно, повно та об'єктивно встановив
обставини справи, дослідив та оцінив
всі докази, які містяться в матеріалах
справи та прийшов до вірного висновку.

З огляду на таке, наведені в
апеляційній скарзі доводи не
викликають сумнівів щодо правильності
висновків суду першої інстанції та
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду -без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. 160, ст.197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст. 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі - залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
14.11.2012 року у справі №2а-3189/12/0970 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п»ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко