Справа № 161/2839/14-а 2-а/161/157/14
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
Справа №
876/3828/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Мікули О.І., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 18 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Департаменту соціальної
політики Луцької міської ради до
ОСОБА_1 про стягнення неправильно
виплаченої допомоги,-

в с т а н
о в и в:

У лютому 2014 року Департамент
соціальної політики Луцької міської
ради (далі - позивач) звернувся з
позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач)
про стягнення неправильно виплаченої
допомоги у сумі 1452,00 грн.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 18 березня
2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку і, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що про
заочне рішення суду від 07.11.2011 року про
стягнення аліментів дізнався лише у 2013
році і після оскарження такого рішення,
воно було скасовано. Крім того,
тимчасова допомога на дитину
виплачувалась ОСОБА_2, яка і має
відшкодовувати надміру переплачені
кошти.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Постановляючи оскаржувану постанову
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки виплата ОСОБА_2 допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів, була припинена у
зв'язку зі сплатою відповідачем
аліментів, то відповідно до чинного
законодавства при встановленні
можливості стягувати кошти на
утримання дитини з одного з батьків,
орган праці та соціального захисту
населення звертається до суду із
заявою про стягнення суми сплаченої
тимчасової допомоги.

Колегія суддів погоджується з такими
висновкам суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до виконавчого листа,
виданого Луцьким міськрайонним судом
від 07.11.2011 року, вирішено стягувати з
відповідача в користь ОСОБА_2 на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_3 аліменти в розмірі ј частини
всіх видів заробітку, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 07.07.2011
року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття
(а.с. 4).

Згідно довідки першого відділу ДВС
Луцького МУЮ від 03.06.2013 року № 495 ОСОБА_2
за період з 01.12.2012 року по 31.05.2013 року
аліменти від відповідача не отримувала
(а.с. 3).

10.06.2013 року до позивача звернулася
ОСОБА_2 із заявою про призначення
тимчасової державної допомоги дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме (а.с. 2) і така допомога була
призначена з 01.06.2013 року по 31.11.2013 року
(а.с. 5).

13.11.2013 року ОСОБА_2 звернулася із заявою
про припинення з 01.10.2013 року виплати
тимчасової допомоги в зв'язку з сплатою
аліментів відповідачем. Суд
апеляційної інстанції звертає увагу на
той факт, що ОСОБА_2 повернула суму
переплачених позивачем коштів з 01.10.2013
року по 30.11.2013 року (а.с. 7).

Правовідносини щодо призначення та
виплати тимчасової державної допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів регулюється Порядком
призначення та виплати тимчасової
державної допомоги дітям, батьки яких
ухиляються від сплати аліментів, не
мають можливості утримувати дитину або
місце проживання їх невідоме, затв.
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 лютого 2006 р. N 189 (далі - Постанова).

Згідно п. 2. Постанови тимчасова
допомога призначається зокрема у разі,
коли рішення суду про стягнення
аліментів з одного з батьків не
виконується у зв'язку з ухиленням
від сплати аліментів або відсутністю
у боржника коштів та іншого майна, на
які за законом може бути звернено
стягнення.

Норма п. 10, 12 Постанови передбачає, що
виплата тимчасової допомоги
припиняється у разі добровільного
виконання рішення суду особою,
зобов'язаною сплачувати аліменти. Якщо
виникла можливість стягнення
аліментів з одного з батьків,
виявлено, що один з батьків може
утримувати дитину або місце проживання
(перебування) одного з батьків
встановлено, у зв'язку з чим можливе
стягнення з нього коштів на
утримання дитини, орган праці та
соціального захисту населення
звертається до суду із заявою про
стягнення суми сплаченої тимчасової
допомоги.

Оскільки ОСОБА_2 перебуває в декретній
відпустці і не може самостійно
утримувати дитину, а відповідач є
працездатним і сплатив аліменти, тому
позивач пред'явив позов саме до нього, а
не до ОСОБА_2

Посилання відповідача на скасування
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 07.11.2011 року як
незаконного не береться апеляційним
судом до уваги, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що рішенням
Луцького міськрайонного суду від 20.01.2014
року заочне рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 07.11.2011 року було скасовано,
а справа призначена до розгляду в
загальному порядку, і судовим рішенням
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів задоволено, зобов'язано
стягувати з ОСОБА_1 аліменти починаючи
з 07.07.2011 року до досягнення дитиною
повноліття (а.с. 26-27).

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та надав їм
належну правову оцінку, доводами
апеляційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні не спростовуються і
підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну
скаргу ОСОБА_1 слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС
України, суд, -

у х в а
л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 18 березня 2014 року у справі
№161/2839/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
О.І.Мікула

Д.М.Старунський