Справа № 2а-9713/12/1370
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 р.
м.Львів
Справа № 876/4297/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Коваля Р.Й.,

суддів
Большакової О.О.,

Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Чабана О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 22 січня 2013
року в адміністративній справі №
2а-9713/12/1370 за позовом ОСОБА_4 до
Державної податкової інспекції у
Франківському районі м.Львова
Львівської області Державної
податкової служби про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И
В :

14.11.2012 р. ОСОБА_4 звернувся до
Львівського окружного
адміністративного суду із вказаним
позовом та, з урахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог,
просив визнати недійсними податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м.Львова Львівської області
Державної податкової служби (далі - ДПІ
у Франківському районі м.Львова) від
17.10.2012 року за №№ та .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що для
нарахування податкового зобов'язання з
орендної плати за землю не було
підстав, оскільки термін дії договору
оренди від 17.01.2004 р. на земельну ділянку
по вул.Єфремова, 75 у м.Львові, площею 0,1210
га, укладеного між ним та Львівською
міською радою, закінчився 16.10.2006 року.

Надалі зазначену земельну ділянку
разом із розташованим на ній житловим
будинком було передано 20.07.2004 року
дочірньому підприємству «Карпатбуд»,
яке проводило будівельні роботи на
об'єкті. 01.05.2006 року новозбудований
житловий будинок разом із земельної
ділянкою був переданий
інвестором-генпідрядником, який
будував будинок, по акту
прийому-передачі обслуговуючій
організації ТОВ «РЕМ
«Карпатбудсервіс». А відтак, саме
обслуговуюча організація повинна
нараховувати та сплачувати орендну
плату за земельну ділянку.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22 січня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятою
постановою, її оскаржив ОСОБА_4, який
вважає, що рішення суду першої
інстанції прийняте за неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, за невідповідності
висновків суду обставинам справи та з
порушенням норм матеріального права.
Тому просив скасувати постанову суду
першої інстанції і прийняти нове
рішення, яким його позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги
обгрунтовано тим, що суму орендної
плати було неправомірно завищено, а
земельна ділянка, за використання якої
позивачем нараховано податкове
зобов'язання, перебуває у фактичному
користуванні іншої особи, яка і вносить
плату за землю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до переконання, що
апеляційна скарга не належить до
задоволення з наступних підстав.

Як видно із договору оренди від 17.01.2004 р.
за № Ф-052 (з урахуванням змін і
доповнень, внесених угодою від 14 травня
2004 року), укладеного між Львівською
міською радою та ОСОБА_4, останній є
орендарем земельної ділянки по
вул.Єфремова, 75 у м.Львові, площею 0,1210
га; термін дії договору оренди - 10 років,
до 16 жовтня 2013 року. Згідно пункта 3.2
цього договору орендна плата складає
7344,70 грн., а з 01 травня 2004 року - 6606,60 грн.
та вноситься щомісячно равними
частинами на розрахунковий рахунок
міського фінансового управління для
Франківського району для фізичних осіб
до 30-го числа місяця наступного за
звітним.

У зв'язку з недекларуванням ОСОБА_4
податкових зобов'язань із орендної
плати та її несплатою ДПІ у
Франківському районі м.Львова 17.10.2012
року були прийняті податкові
повідомлення-рішення за №№ та
, якими позивачу визначено суми
грошового зобов'язання із орендної
плати з фізичних осіб на суму по 8575 грн.
51 коп. кожне.

Згідно із розрахунками орендної плати
за землю для обслуговування житлового
будинку розмір орендної плати за 2011 та
2012 рік визначено на основі розміру
орендної плати згідно договору,
помноженого на добуток коефіцієнтів
індексації грошової оцінки земельної
ділянки за попередні роки
(1,035х1,028х1х1,152х1,059х1 - за 2011 рік та
1,035х1,028х1х1,152х1,059х1х1 - за 2012 рік).

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив із того, що орган
державної податкової служби
правомірно визначив позивачу суму
грошового зобов'язання.

Колегія суддів апеляційного
адміністративного суду погоджується
із такими висновками суду першої
інстанції.

Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України «Про оренду землі»,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Будь-які питання щодо оподаткування з 1
січня 2011 року регулюються Податковим
кодексом України (далі - ПК України) і не
можуть встановлюватися або
змінюватися іншими законами України,
крім законів, що містять виключно
положення щодо внесення змін до цього
Кодексу та/або положення, які
встановлюють відповідальність за
порушення норм податкового
законодавства.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК
України визначено, що плата за землю -
це загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності,
згідно із п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України, -
це обов'язковий платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою (далі у розділі XIII -
орендна плата).

Підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки, а
платником орендної плати є орендар
(пункти 288.1 та 288.2 статті 288 ПК України).

Відповідно до пункту 288.4 статті 288 ПК
України розмір та умови внесення
орендної плати встановлюються у
договорі оренди між орендодавцем
(власником) і орендарем.

За приписами пункту 289.1 статті 289 ПК
України для визначення розміру податку
та орендної плати використовується
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, здійснює
управління у сфері оцінки земель та
земельних ділянок.

Порядок розрахунку центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері земельних
відносин величини коефіцієнта
індексації нормативної грошової
оцінки земель за індексом споживчих
цін за попередній рік, на який
індексується нормативна грошова
оцінка сільськогосподарських угідь,
земель населених пунктів та інших
земель несільськогосподарського
призначення за станом на 1 січня
поточного року, визначено пунктом 289.2
статті 289 ПК України.

На виконання зазначено пункту та
пункту 289.3 статті 289 ПК України Державне
агентство земельних ресурсів України
розраховувало величину коефіцієнта
індексації нормативної грошової
оцінки земель та інформувало, на який
коефіцієнт індексації необхідно
індексувати нормативну грошову оцінку
земель; даний коефіцієнт
застосовується кумулятивно, залежно
від дати проведення нормативної
грошової оцінки земель.

Зокрема, у 2004 - 2012 роках коефіцієнт був
таким: за 2004 рік - 1,0; за 2005 рік - 1,035; за 2006
рік - 1,0; за 2007 рік - 1,028; за 2008 рік - 1,152; за
2009 рік - 1,059; за 2010 рік - 1,0; за 2011 рік - 1,0;
за 2012 рік - 1,0.

Як видно із розрахунків розміру
орендної плати за землю, вони були
проведені податковим органом у
відповідності до ст.289 ПК України та з
урахуванням зазначених вище
коефіцієнтів за попередні роки.

З приводу інших доводів апеляційної
скарги колегія суддів апеляційного
суду вважає за необхідне зауважити, що
такі не підтверджені належними
доказами. Що стосується нарахування
орендної плати до кінця 2012 року, то
вказане ніяким чином не порушила права
позивача, при тому, що станом на час
розгляду справи спірні суми орендної
плати не були сплачені.

За таких обставин колегія суддів
приходить до переконання про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_4
та правомірність відмови у задоволенні
таких вимог судом першої інстанції.

Статтею 200 КАС України передбачено, що
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною, доводи
апеляційної скарги зроблених судом
першої інстанції висновків не
спростовують і при ухваленні
оскарженого судового рішення порушень
норм матеріального та процесуального
права ним допущено не було, тому
підстави для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 22
січня 2013 року в адміністративній
справі № 2а-9713/12/1370, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий судді
Р.Й.Коваль

Судді
О.О.Большакова

М.А.Пліш

Ухвала в повному обсязі складена 02
червня 2014 року.