Справа № 263/11845/13-а
Суддя: Шатілова Л. Г.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/13/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Маріуполя Донецької області у
складі головуючого судді Шатілової
Л.Г., при секретарі Марчук К.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
адміністративний позов
Маріупольського виробничого
підприємства «Азовреле» Українського
товариства глухих до Маріупольської
міської ради, третя особа ОСОБА_1, про
визнання рішення незаконним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у листопаді 2013 року
звернувся до суду із адміністративним
позовом до відповідача, третя особа
ОСОБА_1, про визнання рішення
незаконним, в якому зазначив, що
позивач володіє на підставі
господарського відання гуртожитком,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1,
власником якого виступає
Всеукраїнська Громадська Організація
інвалідів «Українське Товариство
Глухих». 18.09.1996 р. рішенням
Маріупольської міської Ради народних
депутатів № 256/4 учбово-виробничому
підприємству «Азовреле» УТОГ було
надано 0,2637 гектарів землі у постійне
користування, у тому числі і за
вказаною адресою площею 1266,58 кв.м. В 1997
р. Постановою Президіуму Центрального
Правління УТОГ Маріупольське
учбово-виробниче підприємство
«Азовреле» було перейменовано та 23.10.1997
р. рішенням Маріупольської міської
ради № 350 було перереєстровано на
Маріупольське виробниче підприємство
«Азовреле» УТОГ. Рішенням
Маріупольської міської ради народних
депутатів від 18.03.1998 р. за № 85/1 у
постійне тимчасове користування на
умовах оренди ОСОБА_1 було видано
земельну ділянку загальною площею 0,0032
гектарів для обслуговування існуючого
гаража строком на три роки, тобто до 2001
року. Згідно державного акту на право
користування землею та плану земельної
ділянки технічного паспорту
гуртожитку загальна площа земельної
ділянки, яка належить позивачеві на
праві постійного користування, складає
1266,58 м.кв. Згідно характеристики
земельної ділянки гараж ОСОБА_1
частково розташований на земельній
ділянці позивача. Позивач не давав
згоди на розміщення на його земельній
ділянці гаражу, який належить ОСОБА_1, а
також дозвіл на розташування двох
інших гаражів, які так само частково
займають земельну ділянку. В порушення
ст. 103 Земельного Кодексу України під
час укладання договору не були
погоджені та встановлені межі
земельної ділянки, тому і виділення
земельної ділянки під розташування
гаражу так і подальше користування
гаражем протиправні. Позивач не згоден
із тим, що на частині його земельної
ділянки розташований гараж ОСОБА_1,
звернувся до суду з позовом про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою та в ході захисту
свого права на користування земельної
ділянки позивачеві стало відомо, що
08.10.2013 року Маріупольська міська рада
прийняла рішення за № 6/30-3722 про дозвіл
розробки проекту землеустрою дільниці
для обслуговування металевого гаражу
по АДРЕСА_2 міста ОСОБА_1 В результаті
перевірки дотримання земельного
законодавства з боку ОСОБА_1 було
встановлено порушення. Позивач просить
суд рішення відповідача визнати
незаконним та скасувати.

Представники позивача Камченко Д.В. та
Ребенкова Я.Ю. у судовому засіданні
повністю підтримали позовні вимоги,
наполягали на їх задоволенні, надали
пояснення аналогічні викладеним у
адміністративному позові та зазначили,
що будь-якого узгодження меж земельних
ділянок із позивачем не проводилося,
тому відповідачем фактично видано
дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту
землеустрою на земельній ділянці
позивача, що порушує його права.

Представник відповідача Юдін О.С. у
судовому засіданні заперечував проти
позову, надав суду письмові
заперечення та зазначив, що
відповідачем було прийнято рішення про
дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту
землеустрою на підставі діючого
законодавства, саме по собі рішення про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою не є розпорядженням
земельною ділянкою по наданню її в
користування або у власність, а є лише
попереднім етапом реалізації права на
земельну ділянку. Крім того зазначена
земельна ділянка є власністю
територіальної громади м. Маріуполя.
Позивачем не було переоформлено акт
про право постійного користування
землею після перейменування
підприємства та не встановлені межі
земельної ділянки. Порушення з боку
ОСОБА_1 земельного законодавства
стосуються лише самовільного зайняття
останнім земельної ділянки, яка
перебуває в адміністративному
підпорядкуванні відповідача, а не в
порушенні прав позивача, тому просив у
позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_1 до суду не з'явився,
про місце, день та час розгляду справи
був повідомлений належним чином.

Вислухавши представників сторін,
дослідивши докази по справі суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що у зв'язку із
перереєстрацією Маріупольське
виробниче підприємство «Азовреле»
УТОГ є правонаступником
Маріупольського учбово-виробничого
підприємства «Азовреле» УТОГ
відповідно до п.1.1. Статуту
підприємства, зареєстрованого 23.10.1997
року розпорядженням виконавчого
комітету Маріупольської міської ради
та включено до єдиного державного
реєстру відповідно до свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
/а.с.5-8,9/.

На підставі державного акту на право
постійного користування землею,
виданого 30.03.1998 р. Маріупольською
міською радою, позивачу надано у
постійне користування земельна
ділянка загальною площею 1266,58 кв.м. за
адресою АДРЕСА_1 /а.с.11-12/. Відповідно до
листа управління держземагенства у м.
Маріуполі від 26.02.2013 р. будь-яка
інформація щодо зміні площі земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1 відсутня
/а.с.16/.

Відповідно до договору на право
тимчасового користування землею від
05.06.1998 року, укладеного між
Маріупольською міською радою та
ОСОБА_1, останньому була надана у
тимчасове користування земельна
ділянка строком на 3 роки за адресою
АДРЕСА_2, строк дії договору стік
/а.с.22-25/.

Згідно листа головного управління
архітектури і містобудування
Маріупольської міської ради від 26.04.2013
р. щодо розташування металевих гаражів
коло гуртожитку за адресою АДРЕСА_1
надана відповідь, що рішеннями
виконкому у 1996 та 1998 роках громадянам
надавалися у тимчасове користування
земельні ділянки для встановлення
металевих гаражів, за продовженням
терміну користування земельними
ділянками громадяни не зверталися /а.с.
18/.

Рішенням Маріупольської міської ради
від 08.10.2013 р. № 6/30-3722 про дозвіл розробки
проекту землеустрою по відводу
земельної ділянки для обслуговування
металевого гаражу по АДРЕСА_2 міста
ОСОБА_1 дозволена розробка проекту
землеустрою по відводу земельної
ділянки за вказаною адресою площею
0,0032 га /а.с.19/.

Відповідно до виконавчої зйомки
території МПП «Азовреле» УТОГ за
адресою АДРЕСА_1, виконаною КП «Міське
архітектурне бюро» у 2014 р., металеві
гаражі фактично розташовані на
земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1
/а.с.44/.

Допитаний в судовому засіданні
представник КП «Міське архітектурне
бюро» Коваленко Н.А. надала пояснення,
що фактично земельна ділянка під
металевим гаражем ОСОБА_1 знаходиться
на території земельної ділянки
позивача, якою позивач користується на
підставі державного акту про постійне
користування, цей факт підтверджується
виконавчою зйомкою земельної ділянки
по АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу ОСОБА_1 є
власником автомобіля ЗАЗ 110270
державний номер НОМЕР_1 /а.с. 55/.
Відповідно до висновку про погодження
місця розташування об'єкту металевого
гаражу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 не
суперечить плану території та може
бути розроблена документація по
землеустрою /а.с.56/.

Актом відділу регулювання земельних
відносин Маріупольської міської ради
від 04.06.2013 року у результаті перевірки
встановлено, що ОСОБА_1 займає земельну
ділянку площею 0,002304 га за адресою
АДРЕСА_2 без правовстановлюючих
документів, що порушує норми
земельного законодавства /а.с.59/ та
відповідно до вказівки за результатами
перевірки запропоновано ОСОБА_1
усунути порушення законодавства
шляхом оформлення правовстановлюючих
документів /а.с.60/.

Відповідно до відповіді на запит суду
державного архіву Донецької області
від 11.03.2014 року суду надано копію
рішення № 382 від 08.10.1948 року виконкому
Маріупольської міської ради депутатів
трудящих, згідно якого будівля за
адресою АДРЕСА_1 була відведена для
відновлення товариству глухонімих та
передана на баланс товариства ( а.с.95).

Згідно звіту про виконання робіт по
інвентаризації та встановленню
зовнішніх меж позивачеві за адресою
АДРЕСА_1 від 1996 року площа земельної
ділянки зазначена 1266, 58 кв.м.,
встановлені розміри та точні межі
земельної ділянки відповідно до акту
від 25.10.1995 року, при цьому на
горизонтальній зйомці території
зазначена земельна ділянка по формі,
розміру та площі відповідають плану
встановлених меж /а.с.109-131/.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 зазначеної статті Кодексу в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд, надаючи оцінку спірним
правовідносинам вважає, що
відповідачем не доведено
правомірності свого рішення з огляду
на наступне.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

На підставі ст. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до вимог ст. 125 Земельного
Кодексу України право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Як встановлено судом позивач
користується земельною ділянкою на
підставі державного акту про право
постійного користування, тобто на
законних підставах.

Заперечення відповідача про те, що
позивачем після зміни найменування не
перереєстровано право користування
земельною ділянкою судом до уваги не
приймається, тому що у зв'язку із
перереєстрацією Маріупольське
виробниче підприємство «Азовреле»
УТОГ є правонаступником
Маріупольського учбово-виробничого
підприємства «Азовреле» УТОГ
відповідно до п.1.1. Статуту
підприємства, а тому є законним
користувачем земельною ділянкою.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 116 Земельного
Кодексу України земельні ділянки, які
перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом.
Підставами для припинення права
користування земельною ділянкою
згідно ст. 141 цього закону є: а)
добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою; б)
вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом; в)
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій; г)
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; ґ) використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням; д)
систематична несплата земельного
податку або орендної плати; е) набуття
іншою особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці; є)
використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

Судом також встановлено, що
громадянин ОСОБА_1 займає земельну
ділянку площею 0,002304 га за адресою
АДРЕСА_2 без правовстановлюючих
документів, що порушує норми
земельного законодавства, будь-яких
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку не має.

Відповідачем при розгляді
звернення ОСОБА_1 та надання дозволу на
розробку проекту землеустрою по
відводу земельної ділянки для
обслуговування металевого гаражу по
АДРЕСА_2 міста не було з'ясовано, що
фактично земельна ділянка, на розробку
проекту якою надано дозвіл, перебуває у
користуванні позивача.

Судом встановлено після вивчення
наданої технічної документації, що
фактично металевий гараж ОСОБА_1
знаходиться на території земельної
ділянки, яка перебуває у постійному
користуванні позивача. Відповідачем не
надано суду будь-яких рішень щодо
припинення права постійного
користування позивача на частину
земельної ділянки, а саме площею 0,0032 га.

Крім того судом встановлено, що
відсутня будь-яка інформація щодо
зміні площі земельної ділянки
позивача за адресою АДРЕСА_1.

При таких обставинах суд
приходить до висновку, що права
позивача порушуються діями
відповідача, а саме прийняттям рішення
щодо дозволу на розробку проекту
землеустрою по відводу земельної
ділянки для обслуговування металевого
гаражу на земельній ділянці позивача.

Статтею 152 ЗК України передбачено,
що власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, зокрема шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Заперечення відповідача, що рішення
не є розпорядженням земельною ділянкою
по наданню її в користування або у
власність, а є лише попереднім етапом
реалізації права на земельну ділянку,
суд не приймає до уваги. Враховуючи
вимоги законодавства суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню, дії
відповідача оформленні у вигляді
рішення, чинним законодавством
передбачено визнання недійсності
рішенні та його скасування, тому
рішення відповідача необхідно визнати
незаконним та скасувати.

Керуючись, ст. ст. 2, 8 - 11, 17, 18,
71, 99, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Маріупольського виробничого
підприємства «Азовреле» Українського
товариства глухих до Маріупольської
міської ради, третя особа ОСОБА_1, про
визнання рішення незаконним
задовольнити.

Визнати рішення Маріупольської
міської ради від 08.10.2013 року № 6/30-3722 про
дозвіл розробки проекту землеустрою по
відводу земельної ділянки для
обслуговування металевого гаражу по
АДРЕСА_2 міста ОСОБА_1 площею 0,0032 га-
незаконним .

Скасувати рішення Маріупольської
міської ради від 08.10.2013 року № 6/30-3722 про
дозвіл розробки проекту землеустрою по
відводу земельної ділянки для
обслуговування металевого гаражу по
АДРЕСА_2 міста ОСОБА_1 площею 0,0032 га

На постанову може бути подано
апеляційну скаргу до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя протягом 10 днів з дня її
проголошення.

Суддя
Л.Г.Шатілова