Справа № 805/4080/14
Суддя: Скріпнік А.І.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 р.
Справа №805/4080/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Скріпніка А.І.,

при секретарі судового засідання
Гусєвій Л.С.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 - згідно
довіреності;

представника відповідача Юдіної Г.В. -
згідно довіреності;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Держземагенства у м Донецьку Донецької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О
В И В:

01 квітня 2014 року ОСОБА_3 (надалі -
позивач) звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду із
позовом, в якому просив суд зобов'язати
Управління Держземагенства у м
Донецьку Донецької області розглянути
питання стосовно погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0, 0205 га ОСОБА_3 в оренду
для будівництва та експлуатації
будівлі магазину непродовольчих
товарів із зупиночним навісом по
АДРЕСА_1 та здійснити державну
реєстрацію вказаної земельної ділянки
без проведення аукціону чи земельних
торгів.

Під час судового засідання
представником позивача відповідно до
вимог ст. 137 КАС України позовні вимоги
було змінено та викладено в наступній
редакції: визнати неправомірними дії
Управління Держземагенства у м
Донецьку Донецької області стосовно
непогодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 0,
0205 га ОСОБА_3 в оренду для будівництва
та експлуатації будівлі магазину
непродовольчих товарів із зупиночним
навісом по АДРЕСА_1 та зобов'язати
Управління Держземагенства у м
Донецьку Донецької області розглянути
питання стосовно погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0, 0205 га ОСОБА_3 в оренду
для будівництва та експлуатації
будівлі магазину непродовольчих
товарів із зупиночним навісом по
АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначив наступне.

16.11.2001 року позивач звернувся до
Донецького міського голови із
клопотанням про надання дозволу на
виділення земельної ділянки для
розміщення магазина непродовольчих
товарів із зупиночним навісом по
АДРЕСА_1.

16.01.2003 року виконкомом Донецької
міської ради позивачеві було надано
дозвіл на підготовку матеріалів
погодження місця розташування об'єкту,
проте впродовж тривалого часу дій, які
передбачені законодавством для
оформлення права позивача для
користування земельної ділянкою,
здійснено не було.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач
звернувся із позовом до
Ворошиловського районного суду м.
Донецька із позовом до виконавчого
комітету Донецької міської ради,
Донецького міського голови про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 12.10.2006 року у справі
2а-172 позов було задоволено частково, а
саме: визнано протиправною
бездіяльність виконавчого комітету
Донецької міської ради шодо розгляду
16.11.2005 року на засіданні виконкому
питання щодо узгодження ОСОБА_3 місця
розташування магазину непродовольчих
товарів із зупиночним навісом на
земельній ділянці орієнтовною площею 0,
129 га по АДРЕСА_1 на північ від зупинки
«Вєтка» для проведення проектів
дослідницьких робіт та зобов'язано
виконавчий комітет Донецької міської
ради узгодити шляхом винесення
рішення, ОСОБА_3, місце розташування
магазину непродовольчих товарів з
зупиночним навісом земельній ділянці
орієнтовною площею 0, 129 га по АДРЕСА_1 на
північ від зупинки «Вєтка» для
проведення проектів дослідницьких
робіт (а.с. 12-14).

Проте, з невідомих підстав, вищевказане
рішення суду було виконано лише 17.10.2008
року, коли рішенням Донецької міської
ради № 24/33 було узгоджено ОСОБА_3 місця
розташування магазину непродовольчих
товарів із зупиночним навісом на
земельній ділянці орієнтовною площею 0,
129 га по АДРЕСА_1 та дозволено
позивачеві розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0, 129 га в оренду для
будівництва та експлуатації будівлі
магазину непродовольчих товарів із
зупиночним навісом по АДРЕСА_1 (а.с. 22).

На виконання даного рішення, позивач
звернувся до комунального
підприємства «Управління генерального
плану м. Донецька» для укладання
відповідного договору, після чого було
розроблено відповідний проект
землеустрою, який було надано
відповідачем для необхідного
погодження (а.с. 15-41).

19 березня 2014 року позивачем було
отримано від відповідача лист №
0118-1583/1853 про відмову у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0, 0205 га ОСОБА_3
в оренду для будівництва та
експлуатації будівлі магазину
непродовольчих товарів із зупиночним
навісом по АДРЕСА_1 з мотивів
невідповідності вказаного проекту
землеустрою вимогам ст.134 Земельного
Кодексу України (а.с. 10-11).

Позивач не погодився із вказаним
рішенням, у зв'язку з чим звернувся до
суду із вищевказаним позовом.

Представник позивача у судовому
засіданні наполягав на задоволенні
позовних вимог, проти чого заперечував
представник відповідача.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, вирішивши
питання чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
яку правову норму належить застосувати
до цих правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Стаття 159 КАС України передбачає, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно до приписів ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України; суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України. У разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.У разі
виникнення в суду сумніву під час
розгляду справи щодо відповідності
закону чи іншого правового акта
Конституції України, вирішення питання
про конституційність якого належить до
юрисдикції Конституційного Суду
України, суд звертається до Верховного
Суду України для вирішення питання
стосовно внесення до Конституційного
Суду України подання щодо
конституційності закону чи іншого
правового акта. Якщо міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України,
встановлені інші правила, ніж ті, що
встановлені законом, то застосовуються
правила міжнародного договору. У разі
відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Насамперед, суд звертає увагу на той
факт, що проблемою даного спору є
застосування норм законодавства у
часі.

Виходячи із загальноправових
принципів дії норми у часі, оцінка
спірних правовідносин здійснюється
згідно законодавчих норм, які існували
станом на час виникнення спірних
правовідносин.

Дійсно, як цілком вірно зазначив
відповідач у своєму листі про відмову у
погодженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
внаслідок внесення змін Законами
України № 309-VI від 03.06.2008 р., № 509-VI від
16.09.2008 р. до ст.124 Земельного кодексу
України, передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів.

Також, як правильно зазначив
відповідач, за приписами ст.16 Закону
України "Про оренду землі" (в редакції
після внесення змін згідно з
положеннями вказаних вище Законів
України), укладення договору оренди
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування -
орендодавця, прийнятого у порядку,
передбаченому Земельним кодексом
України, або за результатами аукціону.

Проте, суд зауважує що у даному випадку
відповідачем не зовсім вірно визначено
термін, з якого позивач набув своє
право на оренду спірної земельної
ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 12.10.2006 року у справі
2а-172 позов ОСОБА_3 до виконавчого
комітету Донецької міської ради,
Донецького міського голови було
задоволено частково, а саме: визнано
протиправною бездіяльність
виконавчого комітету Донецької
міської ради щодо розгляду 16.11.2005 року
на засіданні виконкому питання щодо
узгодження ОСОБА_3 місця розташування
магазину непродовольчих товарів із
зупиночним навісом на земельній
ділянці орієнтовною площею 0, 129 га по
АДРЕСА_1 на північ від зупинки «Вєтка»
для проведення проектів дослідницьких
робіт та зобов'язано виконавчий
комітет Донецької міської ради
узгодити шляхом винесення рішення,
ОСОБА_3, місце розташування магазину
непродовольчих товарів з зупиночним
навісом земельній ділянці орієнтовною
площею 0, 129 га по АДРЕСА_1 на північ від
зупинки «Вєтка» для проведення
проектів дослідницьких робіт (а.с. 12-14).
Вказане судове рішення набрало
законної сили 24.10.2006 року. Отже, на
переконання суду, саме з вказаної дати
позивач у законний спосіб набув своє
право на оренду спірної земельної
ділянки.

Згідно ч. 1 ст. 255 КАС України, постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, згідно із приписами ст. 124
Земельного кодексу України (у редакції
станом на 02.03.2006 року), передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок
громадянам і юридичним особам із
зміною їх цільового призначення та із
земель запасу під забудову
здійснюється за проектами відведення в
порядку, встановленому статтями 118, 123
цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 123 Земельного
кодексу України, надання земельних
ділянок юридичним особам у постійне
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування за
проектами відведення цих ділянок.

Умови і строки розроблення проектів
відведення земельних ділянок
визначаються договором, укладеним
замовником з виконавцем цих робіт
відповідно до типового договору. Форма
типового договору, нормативи та строки
розробки проектів відведення
земельних ділянок визначаються
Кабінетом Міністрів України.

До клопотання про відведення земельної
ділянки додаються матеріали,
передбачені частиною п'ятнадцятою
статті 151 цього Кодексу, документи, що
обґрунтовують її розмір, призначення
та місце розташування.

Відповідна районна державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає клопотання у
місячний строк і дає згоду на
розроблення проекту відведення
земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується із землекористувачем,
органом по земельних ресурсах,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури та охорони
культурної спадщини і після одержання
висновку державної землевпорядної
експертизи по об'єктах, які їй
підлягають, подається до відповідної
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради, які розглядають
його у місячний строк і, в межах своїх
повноважень, визначених цим Кодексом,
приймають рішення про надання
земельної ділянки (вказані вимоги були
виконані позивачем у повному обсязі
(а.с. 42-57).

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження
надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Суд звертає увагу на той факт, що у
даній нормі закону закріплено загальні
критерії для оцінювання рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які одночасно є
принципами адміністративної
процедури, що вироблені у практиці
європейських країн.

Таким чином, у даному випадку при
вирішенні питання щодо непогодження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0, 0205 га ОСОБА_3
в оренду для будівництва та
експлуатації будівлі магазину
непродовольчих товарів із зупиночним
навісом по АДРЕСА_1, відповідач діяв
всупереч Закону та за межами
повноважень, наданих йому чинним
законодавством України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 8, 9, 10, 11, 23, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167,
186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Донецький
окружний адміністративний суд,

П О С Т А Н
О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління
Держземагенства у м Донецьку Донецької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Управління Держземагенства у м
Донецьку Донецької області стосовно
непогодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 0,
0205 га ОСОБА_3 в оренду для будівництва
та експлуатації будівлі магазину
непродовольчих товарів із зупиночним
навісом по АДРЕСА_1.

Зобов'язати Управління
Держземагенства у м Донецьку Донецької
області розглянути питання стосовно
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 0,
0205 га ОСОБА_3 в оренду для будівництва
та експлуатації будівлі магазину
непродовольчих товарів із зупиночним
навісом по АДРЕСА_1.

Стягнути з державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 судові витрати у
розмірі 73,08 грн.

Вступну та резолютивну частини
постанови виготовлено у нарадчій
кімнаті і проголошено 26 травня 2014 року
у присутності представників сторін.

Повний текст постанови буде
виготовлений протягом п'яти днів
згідно ч. 3 ст. 160 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Скріпнік А.І.