Справа № 206/2682/14-а
Суддя: Сухоруков А. О.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/2682/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 травня 2014 року Самарський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя
Сухоруков А.О.,

при секретарі
Кудрявцев Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Самарському районі
м.Дніпропетровська, про визнання
протиправним та скасування рішення про
відмову в призначення пенсії за
вислугу років, зобов'язання вчинити дії
із зарахування стажу на посаді
державного службовця та призначити
пенсію за вислугою років,

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулась до Самарського районного
суду м. Дніпропетровська з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Самарському районі м.
Дніпропетровська в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати
рішення управління Пенсійного фонду
України в Самарському районі м.
Дніпропетровська № 31 від 03 квітня 2014
року про відмову в призначенні їй
пенсії за вислугу років відповідно до
ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»
в редакції чинній станом на 02.04.2014 року;

- зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Самарському районі м.
Дніпропетровська зарахувати їй до
стажу роботи, що дає право на пенсію за
вислугою років відповідно до ст. 50-1
Закону України «Про прокуратуру» (в
редакції чинній на час звернення -
02.04.2014 року) період роботи на посаді
державного службовця - секретаря
судового засідання Самарського
районного суду м. Дніпропетровська з
01.03.1990 року по 01.12.1994 року;

- зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Самарському районі м.
Дніпропетровська зарахувати їй до
стажу роботи, що дає право на пенсію за
вислугою років відповідно до ст. 50-1
Закону України «Про прокуратуру» (в
редакції чинній на час звернення -
02.04.2014 року) період роботи на посаді
державного службовця - консультанта
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська з 02.12.1994 року по 12.02.1997
року;

- призначити їй пенсію за вислугу років
відповідно до ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» (в редакції чинній на
час звернення - 02.04.2014 року) у розмірі 80
відсотків від заробітної плати з
моменту звернення до органів
Пенсійного Фонду - з 02.04.2014 року (а.с. 3-8).

В обґрунтування заявленого позову
позивач посилалась на те, що наказом
голови Самарського районного суду м.
Дніпропетровська № 2 від 01.03.1990 року
вона була прийнята на посаду секретаря
судового засідання Самарського
народного суду м. Дніпропетровська.
10.05.1994 року вона прийняла присягу
державного службовця. Наказом голови
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська № 40 від 01.12.1994 року її
було звільнено з посади секретаря
судового засідання на підставі ст. 36 п. 5
КЗпП України за переводом до
Управління юстиції в
Дніпропетровській області. Наказом
начальника Управління юстиції в
Дніпропетровській області № 198 від
01.12.1994 року її було прийнято на посаду
консультанта Самарського районного
суду м. Дніпропетровська. Наказом
начальника Управління юстиції в
Дніпропетровській області № 48-к від
20.02.2001 року її було звільнено з посади
консультанта Самарського районного
суду м. Дніпропетровська за власним
бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України,
у зв'язку з переходом на роботу до
органів прокуратури Дніпропетровської
області. Наказом прокурора
Дніпропетровської області № 95 від
26.02.2001 року її було призначено на посаду
помічника прокурора Кіровського
району м. Дніпропетровська тимчасово
на період хвороби штатного працівника,
а наказом № 310 від 28.05.2001 року
призначено на ту ж посаду на період
відпустки по догляду за дитиною
штатного працівника. Наказом № 32 від
11.01.2002 року її було призначено на посаду
помічника прокурора Кіровського
району м. Дніпропетровська постійно.
Наказом прокурора Дніпропетровської
області № 184 від 27.02.2002 року вона була
призначена на посаду помічника
прокурора Самарського району м.
Дніпропетровська. З 29.04.2003 року її було
переведено до прокуратури
Дніпропетровської області де і працює
по теперішній час.

13 квітня 2012 року до ст. 56 Закону України
«Про прокуратуру» внесено зміни,
згідно яких роз'яснено, що під поняттям
«прокурор» у статтях 50-1 та 55 цього
Закону слід розуміти: Генеральний
прокурор України, перший заступник,
заступники Генерального прокурора
України, їх старші помічники та
помічники, прокурори Автономної
Республіки Крим, областей, міст Києва і
Севастополя, спеціалізованих
прокуратур (на правах обласних), їх
перші заступники, заступники,
міжрайонні прокурори, прокурори міст,
районів, районів у містах та
прирівняних до них спеціалізованих
прокуратур, їх перші заступники і
заступники, начальники головних
управлінь, управлінь, відділів
прокуратур, їх перші заступники,
заступники, старші прокурори та
прокурори прокуратур усіх рівнів, які
діють у межах своєї компетенції. До 13
квітня 2012 року діяла інша редакція
даної норми закону, відповідно до якої
під поняттям «прокурор» слід розуміти
помічник прокурора, старший помічник
прокурора. Отже, з 26.02.2001 року позивач
безперервно працює в органах
прокуратури на посадах прокурорів, що
складає 13 років 1 місяць 6 днів,
загальний стаж роботи, необхідний для
призначення пенсії за вислугою років,
складає 24 роки 24 дні.

Враховуючи зазначені обставини,
позивач 02.04.2014 року звернулась до
управління Пенсійного фонду України у
Самарському районі м. Дніпропетровська
з заявою про призначення пенсії за
вислугою років відповідно до статті 50-1
Закону України «Про прокуратуру».
Рішенням Пенсійного фонду України в
Самарському районі м. Дніпропетровська
від 03.04.2014 позивачці відмовлено в
призначенні пенсії за вислугою років
на підставі ЗУ «Про прокуратуру». Стаж
роботи для призначення пенсії
визначений відповідачем 17 років 01
місяць 15 днів. Таким чином, в
зарахуванні до стажу роботи за
вислугою років період роботи на посаді
державного службовця у Самарському
районному суді м. Дніпропетровська
(секретаря судового засідання) та
управління юстиції Дніпропетровської
області (консультанта Самарського
районного суду м. Дніпропетровська до
отримання диплому про другу вищу
освіту відповідачем не визнається), що
й стало підставою для звернення до суду
з позовом.

В судове засідання позивач не
з'явилася, надала до суду заяву з
проханням розглядати справу за її
відсутності, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі та просить суд
задовольнити. (а.с. 52).

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечувала проти
адміністративного позову та просила
відмовити у задоволенні. У своїх
письмових в обґрунтування своєї
позиції зазначили, що відповідно до
ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»
прокурори і слідчі мають право на
пенсійне забезпечення за вислугу років
незалежно від віку за наявності на день
звернення вислуги років не менше з 01
жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21
рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи
на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 11 років 6 місяців.
Частиною п'ятою ст.50-1 Закону України
«Про прокуратуру» визначено перелік
робіт, що дає право на пенсію за
вислугою років. Таким чином,
законодавець чітко визначив перелік
критеріїв необхідний для зарахування
страхового стажу, який відповідно до ч.5
ст.50-1 Закону України «Про
прокуратуру» дає право на пенсію за
вислугою років, а посилання позивача
щодо необхідності зарахувати стаж
роботи на посаді секретаря судового
засідання Самарського районного суду
м. Дніпропетровська та консультанта
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська є безпідставним, так
як в цей період ОСОБА_1 не мала вищої
юридичної освіти (а.с. 53-54).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
їх за своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи, суд
вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Завданням адміністративного
судочинства, відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування , інших посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

У відповідності до вимог ч.1
ст.71 КАС України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги і заперечення.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що наказом голови
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська № 2 від 01.03.1990 року
ОСОБА_1 була прийнята на посаду
секретаря судового засідання
Самарського народного суду м.
Дніпропетровська.

10.05.1994 року ОСОБА_1 прийняла присягу
державного службовця.

Наказом голови Самарського районного
суду м. Дніпропетровська № 40 від 01.12.1994
року ОСОБА_1 було звільнено з посади
секретаря судового засідання на
підставі ст. 36 п. 5 КЗпП України за
переводом до Управління юстиції в
Дніпропетровській області.

Наказом начальника Управління юстиції
в Дніпропетровській області № 198 від
01.12.1994 року ОСОБА_1 було прийнято на
посаду консультанта Самарського
районного суду м. Дніпропетровська.

Наказом начальника Управління юстиції
в Дніпропетровській області № 48-к від
20.02.2001 року ОСОБА_1 було звільнено з
посади консультанта Самарського
районного суду м. Дніпропетровська за
власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП
України.

Наказом прокурора Дніпропетровської
області № 95 від 26.02.2001 року ОСОБА_1 було
призначено на посаду помічника
прокурора Кіровського району м.
Дніпропетровська тимчасово на період
хвороби штатного працівника, а наказом
№ 310 від 28.05.2001 року призначено на ту ж
посаду на період відпустки по догляду
за дитиною штатного працівника.

Наказом № 32 від 11.01.2002 року ОСОБА_1 було
призначено на посаду помічника
прокурора Кіровського району м.
Дніпропетровська постійно.

Наказом прокурора Дніпропетровської
області № 184 від 27.02.2002 року ОСОБА_1
була призначена на посаду помічника
прокурора Самарського району м.
Дніпропетровська.

З 29.04.2003 року ОСОБА_1 було переведено до
прокуратури Дніпропетровської області
де вона працює по теперішній час, стаж
за вислугу років роботи в органах
прокуратури складає 13 років 1 місяць 6
днів.

Зазначена трудова діяльність
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, підтверджується
трудовою книжкою, з якої також
вбачається, що вона працювала на посаді
державного службовця - секретаря
судового засідання в Самарському
районному народному суді м.
Дніпропетровська з 01.03.1990 року по 01.12.1994
рік, а на посаді консультанта
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська з 02.12.1994 року по 20.02.2001
року (а.с. 10-13).

24 червня 1988 року ОСОБА_1 отримала диплом
Сумського державного педагогічного
інституту їй присвоєно кваліфікацію
вчителя англійської та німецької мов і
звання вчителя середньої школи, що
підтверджується диплом НОМЕР_3 від 30
червня 1988 року (а.с. 21).

26 серпня 1995 року відділом РАГС
виконкому Самарської районної Ради м.
Дніпропетровська за записом №314
зареєстровано шлюб ОСОБА_2 і ОСОБА_1,
після реєстрації шлюбу дружині
присвоєно прізвище ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу НОМЕР_1 від 26.08.1995 року
(а.с. 20).

11 лютого 1997 року ОСОБА_1 закінчила
Національну юридичну академію України
імені Ярослава Мудрого, що
підтверджується диплом НОМЕР_2 від 12
лютого 1997 року, реєстраційний № 125 (а.с.
22).

13 квітня 2012 року до ст. 56 Закону України
«Про прокуратуру» внесено зміни,
згідно яких роз'яснено, що під поняттям
«прокурор» у статтях 50-1 та 55 цього
Закону слід розуміти: Генеральний
прокурор України, перший заступник,
заступники Генерального прокурора
України, їх старші помічники та
помічники, прокурори Автономної
Республіки Крим, областей, міст Києва і
Севастополя, спеціалізованих
прокуратур (на правах обласних), їх
перші заступники, заступники,
міжрайонні прокурори, прокурори міст,
районів, районів у містах та
прирівняних до них спеціалізованих
прокуратур, їх перші заступники і
заступники, начальники головних
управлінь, управлінь, відділів
прокуратур, їх перші заступники,
заступники, старші прокурори та
прокурори прокуратур усіх рівнів, які
діють у межах своєї компетенції.

До 13 квітня 2012 року діяла інша редакція
даної норми закону, відповідно до якої
під поняттям «прокурор» слід розуміти,
серед інших, - помічник прокурора,
старший помічник прокурора. Отже, з
26.02.2001 року позивач безперервно працює
в органах прокуратури на посадах
прокурорів, що складає 13 років 1 місяць 6
днів.

02.04.2014 року ОСОБА_1 звернулась до
управління Пенсійного фонду України у
Самарському районі м. Дніпропетровська
з заявою про призначення пенсії за
вислугою років відповідно до статті 50-1
Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням Пенсійного фонду України в
Самарському районі м. Дніпропетровська
від 03.04.2014 позивачці відмовлено в
призначенні пенсії за вислугою років
на підставі ЗУ «Про прокуратуру». Стаж
роботи для призначення пенсії
визначений 17 років 01 місяць 15 днів.
ОСОБА_1 відмовлено, оскільки відсутній
стаж роботи, що дає право на пенсію за
вислугу років. Тобто не зараховані до
стажу роботи за вислугою років період
роботи на посаді державного службовця
у Самарському районному суді м.
Дніпропетровська (а.с. 9).

Правовідносини, що виникли між
сторонами законодавчо врегульовані
наступним чином.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
орган державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачений Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 2 ст.124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Відповідно до ч. 2 ст.33 Закону України
«Про державну службу», заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально- побутових питань.

Згідно з ч. 2 ст.37 Закону України «Про
державну службу», пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Відповідно до п.3 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про деякі питання
вдосконаленні визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» від 31
травня 2000 року № 865, посадовий оклад,
надбавка за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислугу років при призначенні
пенсії, відповідно до Закону України
«Про державну службу», враховуються в
розмірах, що виплачуються на день
звільнення з роботи, що дає право на
відповідний вид пенсії, а, згідно п.п. 2
п. 4 цієї ж постанови, посадовий оклад,
надбавки за ранг та вислугу років
враховуються в розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України на момент
виникнення права на перерахунок за
відповідною посадою та рангом на
момент призначення (перерахунку)
пенсії.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру», прокурори і слідчі
зі стажем роботи не менше 20 років, у
тому числі зі стажем роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 10 років, мають право на пенсійне
забезпечення за вислугу років
незалежно від віку.

До вислуги років, що дає право на пенсію
за вислугу років, зараховується час
роботи на прокурорських посадах,
перелічених у статті 56 цього Закону, в
тому числі у військовій прокуратурі,
стажистами в органах прокуратури,
слідчими, суддями, на посадах
начальницького складу органів
внутрішніх справ, офіцерських посадах
Служби безпеки України, посадах
державних службовців, які займають
особи з вищою юридичною освітою, в
науково-навчальних закладах
Генеральної прокуратури України
працівникам, яким присвоєно класні
чини, на виборних посадах у державних
органах, на посадах інших організаціях,
якщо працівники, що мають класні чини,
були направлені туди, а потім
повернулися в прокуратуру, строкова
військова служба, половина строку
навчання у вищих юридичних навчальних
закладах, частково оплачувана
відпустка жінкам по догляду за дитиною
до досягнення нею трьох років.

Пунктом 11 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 №22-1, до
заяви про призначення пенсії за
вислугу років, крім документів
передбачених пунктами «а» - «г»,»д»
пункту 7 цього Порядку, надаються також
документи, що підтверджують виконання
роботи, яка дає право на призначення
такого виду пенсії.

З наданої позивачкою копії трудової
книжки вбачається, що вона працювала на
посаді державного службовця -
секретаря судового засідання в
Самарському районному суді м.
Дніпропетровська з 01.03.1990 року по 01.12.1994
рік, а на посаді консультанта
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська з 02.12.1994 року по 20.02.2001
року.

Аналізуючи зазначені обставини
рішення відповідача від 03 квітня 2014
року, яким ОСОБА_1 відмовлено в
зарахуванні до стажу, що дає право на
пенсію, часу роботи на посаді
державного службовця - секретаря
судового засідання Самарського
районного суду м. Дніпропетровська з
01.03.1990 року по 01.12.1994 рік, та на посаді
консультанта Самарського районного
суду м. Дніпропетровська з 02.12.1994 року
по 20.02.2001 рік, є неправомірним, та таким,
що суперечить вимогам законодавства.

Відповідачем не заперечується факт
роботи ОСОБА_1 в Самарському районному
суді м. Дніпропетровська з 01.03.1990 року
по 01.12.1994 рік та з 02.12.1994 року по 20.02.2001
рік, а відсутність диплому про вищу
освіту не є підставою для відмови в
зарахуванні трудового стажу
державного службовця, що дає право на
пенсію згідно з ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру», яка діяла станом на
час звернення (02 квітня 2014 року).

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги, що у судовому засіданні знайшли
підтвердження факти, на які позивачка
посилається у позовній заяві, суд
приходить до висновку щодо
обґрунтованості її вимог та вважає за
необхідне задовольнити їх в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 22, 126, 130, 152 Конституції
України, ст. 501 Закону України «Про
прокуратуру», ст. ст. 8, 9, 17-19, 71, 94, 99, 100,
159-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення комісії по розгляду питань,
пов'язаних з призначенням та
перерахунком пенсій Управління
Пенсійного фонду України в Самарському
районі м.Дніпропетровська №31 від 03.04.2014
року про відмову в призначенні ОСОБА_1
пенсії за вислугою років відповідно до
ст. 501 Закону України «Про прокуратуру»
в редакції, чинній станом на 02.04.2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Самарському районі
м.Дніпропетровська зарахувати ОСОБА_1
до стажу роботи, що дає право на пенсію
за вислугою років відповідно до ст. 501
Закону України «Про прокуратуру» (в
редакції, чинній на час звернення -
02.04.2014 року) період роботи на посаді
державного службовця - секретаря
судового засідання Самарського
районного суду м. Дніпропетовська з
01.03.1990 року по 01.12.1994 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Самарському районі
м.Дніпропетровська зарахувати ОСОБА_1
до стажу роботи, що дає право на пенсію
за вислугою років відповідно до ст. 501
Закону України «Про прокуратуру» (в
редакції, чинній на час звернення -
02.04.2014 року) період роботи на посаді
державного службовця - консультатна
Самарського районного суду м.
Дніпропетовська з 02.12.1994 року по 12.02.1997
року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Самарському районі
м.Дніпропетровська призначити ОСОБА_1
пенсію за вислугою років відповідно до
ст. 501 Закону України «Про прокуратуру»
(в редакції, чинній на час звернення -
02.04.2014 року) у розмірі 80 відсотків від
заробітної плати з 02 квітня 2014 року.

Стягнути із Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати
зі сплати судового збору в розмірі 73
грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня її проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
під час проголошення постанови, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
А.О. Сухоруков