Справа № 824/1827/14-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року м.
Чернівці Справа № 824/1827/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю секретаря судового засідання
Кіщук О.І.,

представника позивача Бишки Ф.Ф.
та представника відповідача Антишиної
Г.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
науково-виробничого товариства з
обмеженою відповідальністю
«Архітектурно-земельне бюро» до
Першотравневого відділу державної
виконавчої служби Чернівецького
міського управління юстиції про
визнання дій неправомірними, визнання
незаконними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

В поданому до суду адміністративному
позові науково-виробниче товариство з
обмеженою відповідальністю
«Архітектурно-земельне бюро» просить
суд визнати неправомірними дії
Першотравневого відділу державної
виконавчої служби Чернівецького
міського управління юстиції щодо
винесення постанови про арешт коштів
боржника від 25 березня 2014 року,
постанови про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 25 березня 2014 року та постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 25 березня 2014 року; визнати
незаконними та скасувати постанову про
арешт коштів боржника від 25 березня 2014
року, постанову про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій від 25 березня 2014 року, а
також постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору від 25
березня 2014 року.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на порушення
відповідачем вимог частини першої
статті 31 Закону України «Про виконавче
провадження», а саме: ненаправлення
йому, як боржнику у виконавчому
провадженні №42039998, рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню постанови
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області №23/12 від 03
вересня 2012 року. Зазначає, що оскільки
науково-виробниче товариство з
обмеженою відповідальністю
«Архітектурно-земельне бюро» не
отримувало копію постанови про
відкриття виконавчого провадження й,
відповідно, не знало про її існування,
то ним не було порушено вимог Закону
України «Про виконавче провадження», а
відповідачем безпідставно винесено
оскаржувані у даній справі постанови
про арешт коштів боржника, стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій та виконавчого збору.

Відповідач надав суду заперечення
проти позову у письмовій формі, в яких
вказував, зокрема, про те, що копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження по примусовому виконанню
постанови Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області №23/12 від 03
вересня 2012 року сторонам виконавчого
провадження направлялась. Посилаючись
на дотримання державним виконавцем
вимог Закону України «Про виконавче
провадження» та Інструкції з
організації примусового виконання
рішень при здійсненні виконавчих дій
по виконанню виконавчого провадження
№42039998, відповідач просив суд позовні
вимоги залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві.
Наголошував, що в період з 17 лютого 2014
року по 25 березня 2014 року від
Першотравневого відділу державної
виконавчої служби Чернівецького
міського управління юстиції до
науково-виробничого товариства з
обмеженою відповідальністю
«Архітектурно-земельне бюро» листів не
надходило, в т.ч. і не надходила копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження №42039998 по примусовому
виконанню постанови Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернівецькій області №23/12
від 03 вересня 2012 року. Крім цього, в
обґрунтування заявленого позову
вказав про порушення відповідачем
вимог частини другої статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження».
Просив суд задовольнити позов
повністю.

Представник відповідача надав суду
пояснення, аналогічні тим, що містяться
у запереченнях проти позову. При цьому
додатково зазначив про направлення
боржнику рекомендованим листом з
повідомленням про вручення копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 14 лютого 2014 року №42039998.
Просив суд в задоволенні позову
відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які прибули
в судове засідання, дослідивши наявні
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
всі обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, що мають юридичне
значення для вирішення спору по суті,
суд дійшов висновку про те, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03 вересня 2012 року
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області прийнято
постанову №23/12 про накладення штрафу
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, якою
науково-виробниче товариство з
обмеженою відповідальністю
«Архітектурно-земельне бюро» визнано
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого пунктом 1 статті 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», та накладено штраф у
розмірі 99180,00 грн.

Постановою про відкриття виконавчого
провадження від 14 лютого 2014 року
ВП№42039998 головним державним виконавцем
Першотравневого відділу державної
виконавчої служби Чернівецького
міського управління юстиції Антишиною
Г.М. відкрито виконавче провадження з
виконання постанови Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернівецькій області №23/12
від 03 вересня 2012 року про стягнення з
науково-виробничого товариства з
обмеженою відповідальністю
«Архітектурно-земельне бюро» штрафу у
розмірі 99180,00 грн.

Також постановлено боржнику
самостійно виконати у строк до семи
днів з моменту винесення постанови та
зазначено, що при невиконанні рішення в
наданий для добровільного виконання
строк воно буде виконуватись в
примусовому порядку зі стягненням з
боржника виконавчого збору та витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій.

Крім цього, вирішено направити вказану
постанову сторонам виконавчого
провадження та органу або посадовій
особі, яка видала документ.

У заявку з тим, що виконавчий документ
не було виконано в добровільному
порядку та на підставі статті 59 Закону
України «Про банки та банківську
діяльність», статей 11, 52 Закону України
«Про виконавче провадження» державним
виконавцем прийнято постанову про
арешт коштів боржника від 25 березня 2014
року ВП№42039998, якою накладено арешт на
кошти, що належать науково-виробничому
товариству з обмеженою
відповідальністю
«Архітектурно-земельне бюро».

Оскільки боржником самостійно у строк
до семи днів з моменту винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження не було виконано
виконавчий документ, керуючись статтею
28 Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
прийнято постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору від 25
березня 2014 року ВП№42039998, якою стягнуто
з науково-виробничого товариства з
обмеженою відповідальністю
«Архітектурно-земельне бюро»
виконавчий збір у розмірі 9918,00 грн.

25 березня 2014 року державним виконавцем
на підставі статті 41 Закону України
«Про виконавче провадження» прийнято
постанову про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
ВП№42039998, якою стягнуто з
науково-виробничого товариства з
обмеженою відповідальністю
«Архітектурно-земельне бюро» витрати
на проведення виконавчих дій у сумі 63,22
грн.

Не погоджуючись з указаними
постановами про арешт коштів боржника,
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій та
виконавчого збору, позивач звернувся
до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року № 606-XIV.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Частиною першою статті 6 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно частини першої статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 25 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Відповідно до частини першої статті 31
Закону України «Про виконавче
провадження» копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів справи вбачається, що за
заявою Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області державним
виконавцем Першотравневого відділу
державної виконавчої служби
Чернівецького міського управління
юстиції було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження від
14 лютого 2014 року ВП№42039998 з виконання
постанови Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області №23/12 від 03
вересня 2012 року про стягнення з
науково-виробничого товариства з
обмеженою відповідальністю
«Архітектурно-земельне бюро» штрафу у
розмірі 99180,00 грн, в якій вказано про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови і
зазначено, що у разі ненадання
боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій.

Вказану постанову про відкриття
виконавчого провадження було
надіслано боржнику, тобто
науково-виробничому товариству з
обмеженою відповідальністю
«Архітектурно-земельне бюро», за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі: м. Чернівці, вул.
Л.Кобилиці,88г, рекомендованим листом з
повідомленням про вручення, про що
свідчить супровідний лист від 14 лютого
2014 року №1237/05-36/2, витяг з реєстру
відправки рекомендованої
кореспонденції з Першотравневого
відділу державної виконавчої служби
Чернівецького міського управління
юстиції від 17 лютого 2014 року (вих.№1237/2),
копія квитанції ЧД УДППЗ «Укрпошта»
від 18 лютого 2014 року.

За інформацією Чернівецької дирекції
державного підприємства поштового
зв'язку «Укрпошта», викладеною в листі
від 28 травня 2014 року №2.3-11-34, 19 лютого 2014
року від Першотравневого відділу
державної виконавчої служби
Чернівецького міського управління
юстиції надійшов рекомендований лист з
рекомендованим повідомленням про
вручення, адресований
науково-виробничому товариству з
обмеженою відповідальністю
«Архітектурно-земельне бюро»: 58003, м.
Чернівці, вул. Л.Кобилиці,88г. Цей лист 20
лютого 2014 року був вручений
уповноваженому Стрілак, а
рекомендоване повідомлення про
вручення даного листа відправлене
відправнику.

Як зазначив представник позивача та
слідує з матеріалів справи, Стрілак А.В.
є директором науково-виробничого
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Архітектурно-земельне бюро».

Згідно статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд вважає
такими, що спростовуються матеріалами
справи доводи позивача про те, що в
період з 17 лютого 2014 року по 25 березня
2014 року від Першотравневого відділу
державної виконавчої служби
Чернівецького міського управління
юстиції до науково-виробничого
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Архітектурно-земельне бюро» листів не
надходило, в т.ч. і не надходила копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження №42039998 по примусовому
виконанню постанови Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернівецькій області №23/12
від 03 вересня 2012 року.

Відтак, безпідставними є посилання
позивача в обґрунтування позовних
вимог про порушення відповідачем вимог
частини першої статті 31 Закону України
«Про виконавче провадження» щодо
ненаправлення державним виконавцем
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення, внаслідок чого
науково-виробниче товариство з
обмеженою відповідальністю
«Архітектурно-земельне бюро» не знало
про виконавче провадження з виконання
постанови Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області №23/12 від 03
вересня 2012 року.

Разом з цим суд зазначає і про
безпідставність посилань позивача в
обґрунтування позову на порушення
відповідачем вимог частини другої
статті 25 Закону України «Про виконавче
провадження», якою передбачено, що
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Положення наведеної норми не
стосуються оскаржуваних у даному
позові дій та постанов державного
виконавця.

Згідно частини першої статті 27 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 28 Закону
України «Про виконавче провадження»
визначено, що у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

Відповідно до положень статті 41 Закону
України «Про виконавче провадження»
витрати органів державної виконавчої
служби, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження. Про стягнення з боржника
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби.

Статтею 52 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах. На кошти та
інші цінності боржника, що знаходяться
на рахунках, вкладах та на зберіганні у
банках чи інших фінансових установах,
накладається арешт.

Оскільки, як встановлено в ході
розгляду справи та не заперечувалось
сторонами, науково-виробничим
товариством з обмеженою
відповідальністю
«Архітектурно-земельне бюро» у
встановлений строк не було виконано
виконавчий документ в добровільному
порядку, суд вважає, що державним
виконавцем Першотравневого відділу
державної виконавчої служби
Чернівецького міського управління
юстиції з огляду на вказані вище
положення Закону України «Про
виконавче провадження» та беручи до
уваги дані ДПС України про те, що за
боржником значаться зареєстровані
рахунки в банківських установах,
правомірно було винесено постанову про
арешт коштів боржника, постанову про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій та постанову
про стягнення з боржника виконавчого
збору.

Отже, відповідач при вчиненні
оскаржуваних дій та винесенні
оскаржуваних постанов діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно частин першої та другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи відповідач, який
заперечував проти задоволення позову,
довів правомірність оскаржуваних дій
та рішень. Натомість доводи позивача в
обґрунтування позову є безпідставними
й не підтверджені належними доказами.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення заявлених
позовних вимог.

Оскільки частиною третьою статті 4
Закону України «Про судовий збір» від 08
липня 2011 року №3674-VI передбачено, що під
час подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору, позивачем при поданні позовної
заяви сплачено 182,70 грн, що
підтверджується квитанціями від 18
квітня 2014 року №266 та від 30 квітня 2014
року №80.

Частиною третьою статті 4 Закону
України «Про судовий збір» також
визначено, що решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Зважаючи на те, що позивачу відмовлено
у задоволенні позовних вимог повністю,
останній повинен сплатити до
Державного бюджету України недоплату
судового збору за подання даного
позову, яка становить 1644,30 грн (1827,00 грн -
182,70 грн).

Керуючись статтями 69, 70, 71, 86, 158 - 163
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Стягнути з науково-виробничого
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Архітектурно-земельне бюро» до
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1644 (одна тисяча шістсот
сорок чотири) грн 30 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 05
червня 2014 року.