Справа № 2а-5230/11/2670
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/52606/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Голяшкіна О.В.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
попереднього розгляду касаційну
скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 на постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 02 серпня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 до Київської міської ради, треті
особи: ОСОБА_10, закрите акціонерне
товариство «Укрпрофоздоровниця»,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, про скасування
пункту 83 рішення Київської міської
ради № 245/3336 від 16 березня 2006 року, -в с т
а н о в и л а:ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 звернулись до
суду з позовом до Київської міської
ради, треті особи: ОСОБА_10, закрите
акціонерне товариство
«Укрпрофоздоровниця», ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, про скасування пункту 83
рішення Київської міської ради № 245/3336
від 16 березня 2006 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 30
серпня 2011 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
пункт 83 рішення №245/3336

від 16 березня 2006 року «Про передачу
громадянам у приватну власність
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування жилих будинків,
господарських будівель і споруд».

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду

від 02 серпня 2012 року постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва

від 30 серпня 2011 року скасовано та
прийнято нове рішення, яким у
задоволення позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим у
справі рішенням апеляційного суду,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 звернулись до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилаються
на неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
просять рішення апеляційного суду
скасувати та постановити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що 16 березня 2006
року на XII сесії IV скликання Київської
міської ради прийнято рішення №245/3336
«Про передачу громадянам у приватну
власність земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд», згідно з пунктом 83
якого вирішено:

«Припинити закритому акціонерному
товариству «Укрпрофоздоровниця» право
користування частиною земельної
ділянки площею 0,07 га, відведеною
відповідно до рішення виконавчого
комітету Київської міської ради
депутатів трудящих

від 26.01.54 №146 «Про поновлення та
закріплення за Пуща-Водицьким
санаторієм імені Першого Травня
земельної ділянки у Подільському
районі, під існуючий санаторій»

(лист-згода від 22.09.2004 №05-39/1675), та
зарахувати її до земель запасу
житлової та громадської забудови.

Затвердити проект відведення
земельної ділянки гр. ОСОБА_10 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1.

Передати гр. ОСОБА_10, за умови виконання
п. 83.1 цього рішення, у приватну
власність земельну ділянку площею 0,07
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1 за рахунок
земель запасу житлової та громадської
забудови».

Вважаючи, що вищезазначене рішення
Київської міської ради порушує їх
право користування земельними
ділянками, оскільки до складу
земельної ділянки, яка була надана у
власність ОСОБА_10, увійшли частини
земельних ділянок, які
використовуються ними для
обслуговування жилих будинків по
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, позивачі
звернулись до суду з цим позовом.

Положеннями статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 10 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»

(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
міські ради є органами місцевого
самоврядування, що представляють
відповідні територіальні громади та
здійснюють від їх імені та в їх
інтересах функції і повноваження
місцевого самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Згідно зі статтею 3 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
земельні відносини регулюються
Конституцією України, цим Кодексом, а
також прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Положеннями статті 9 Земельного
кодексу України визначено, що до
повноважень Київської міської ради у
галузі земельних відносин на її
території віднесено право
розпорядження землями територіальної
громади міста, передача земельних
ділянок комунальної власності у
власність громадян та юридичних осіб,
надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього кодексу.

Відповідно до статті 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування та державних
органів приватизації щодо земельних
ділянок, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Згідно зі статтею 118 Земельного кодексу
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка),
індивідуального дачного будівництва, у
межах норм безоплатної приватизації,
подають заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті
26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» вирішення
відповідно до Закону питань земельних
відносин є виключно компетенцією
пленарних засідань сільських,
селищних, міських рад.

Згідно з частиною 1 статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Положеннями статті 125 Земельного
кодексу України визначено, що право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі статтею 126 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених частиною другою
цієї статті.

Право власності на земельну ділянку,
набуту у власність із земель приватної
власності без зміни її меж, цільового
призначення, посвідчується:
цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки,
укладеною в порядку, встановленому
законом, у разі набуття права власності
на земельну ділянку за такою угодою;
свідоцтвом про право на спадщину.

Право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державним актом на право постійного
користування земельною ділянкою.

Право оренди земельної ділянки
посвідчується договором оренди землі,
зареєстрованим відповідно до закону.

Крім того, відповідно до частини 1
статті 104 Кодексу адміністративного
судочинства України особа, яка вважає,
що порушено її права, свободи чи
інтереси у сфері публічно-правових
відносин, має право на звернення до
адміністративного суду з
адміністративним позовом.

Так, апеляційним судом встановлено, що
відповідно до акту на право
користування ПрАТ «Профоздоровниця»
землею за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3,
спірна земельна ділянка знаходилась в
межах земельної ділянки, на яку ПрАТ
«Профоздоровниця» було надано
лист-відмову при відведенні земельної
ділянки ОСОБА_10

При цьому у позивачів відсутні
правовстановлюючі документи на
земельну ділянку, рішення про передачу
якої ними оскаржується.

Крім того, відповідно до даних
автоматизованої системи ПК «Кадастр»
земельні ділянки площею 1697,37 кв.м на
АДРЕСА_2 та площею 1328,06 кв.м на

АДРЕСА_3 зареєстровані за дочірнім
підприємством «Санаторій імені
першого травня» закритого
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» на підставі
технічного звіту по встановленню
зовнішніх меж землекористування від 18
грудня 2001 року.

Відмовляючи в задоволенні позову,
апеляційний суд виходив з того, що при
прийнятті оскаржуваного рішення
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України та
оскаржуваним рішенням права позивачів
не порушені.

З таким висновком апеляційного суду
погоджується і колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
оскільки він ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Постановлене у справі рішення
апеляційного суду є законним і
обґрунтованим, а тому підстави для його
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 залишити
без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 серпня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до
Київської міської ради, треті особи:
ОСОБА_10, закрите акціонерне товариство
«Укрпрофоздоровниця», ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, про скасування пункту 83
рішення Київської міської ради № 245/3336

від 16 березня 2006 року - залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: