Справа № 2а-540/11
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/800/1898/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Залізничного районного суду м. Львова
від 22 грудня 2011 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради, треті особи -
ОСОБА_4 про визнання недійсним
розпорядження, -

в с т а н о в и л а:

В січні 2011 року ОСОБА_5 звернулась до
суду із позовом до Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради про визнання недійсним
розпорядження від 02.10.2009 року № 788 «Про
внесення змін у розпорядження голови
районної адміністрації від 01.07.2003 року
№ 546 «Про затвердження висновку
міжвідомчої комісії».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
діяльність районної адміністрації є
неправомірною, правовий акт виданий
головою Залізничної райадміністрації
з перевищенням наданих йому законом
повноважень. Посилаючись на те, що
оскаржуване рішення ухвалено з
порушенням вимог Закону України «Про
місцеве самоврядування», суттєво
порушує права та законні інтереси
позивача, просить його скасувати.

Постановою Залізничного районного
суду м. Львова від 22 грудня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року, позов задоволено: визнано
недійсним розпорядження Залізничної
районної адміністрації № 788 від 02.09.2009
р. «Про внесення змін в розпорядження
Залізничної районної адміністрації
від 01.07.2003 р. № 546».

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, третя особа ОСОБА_4
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, у
якій просить їх скасувати та ухвалити
нове рішення про залишення позову без
розгляду або закрити провадження у
справі.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, рішенням
Залізничного районного суд м. Львова
від 10-11.12.2003 року проведено реальний
поділ будинку АДРЕСА_1 згідно першого
варіанту даного житлового будинку та
господарських будівель в натурі, який
погоджений із Залізничною районною
адміністрацією Львівською міської
Ради - розпорядження від 01.07.2003 року №
546. Заззанчене судове вступило в
законну силу.

Відповідно до висновку № 890 від 30.04.2003
року судової будівельно-технічної
експертизи на розгляд запропоновано
можливі варіанти розподілу житлового
будинку та господарських будівель
згідно чотирьох варіантів.

Розпорядженням Залізничної районної
адміністрації від 01.07.2003 року № 546
затверджено висновок міжвідомчої
комісії, оформлений протоколом № 2 від
10.06.2003 року, про технічну можливість
проведення реального розподілу
вказаного будинку між співвласниками
будинку згідно чотирьох варіантів
проектних пропозицій.

Розпорядженням відповідача від 02.10.2009
року № 788 затверджено висновок
міжвідомчої комісії, оформлений
протоколом № 31 від 15.09.2009 року, та
внесено зміни в Розпорядження № 546 - в
пункті 1 слова «згідно чотирьох
варіантів проектних пропозицій»
замінено словами: «згідно чотирьох
варіантів розподілу житлового будинку
між двома співвласниками відповідно до
висновку № 890 судової
будівельно-технічної експертизи по
цивільній справі за позовом ОСОБА_5,
складеної 30.04.2003 року Львівським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз Міністерства юстиції
України».

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що оскільки
розпорядження Залізничної районної
адміністрації від 01.07.2003 року № 546 не є
актом нормативного характеру, на його
підставі виникли правовідносини, які
пов'язані з реалізацією суб'єктивних
прав та охоронюваних законів інтересів
позивача, є актом одноразового
застосування, а тому з урахуванням
положень рішення Конституційного Суду
України 16.04.2009 року № 7-рп/2009 року, воно
не може бути скасовано або змінено.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 118 Конституції України
визначено, що місцеві державні
адміністрації підзвітні і
підконтрольні органам виконавчої
влади вищого рівня, а рішення голів
місцевих державних адміністрацій, що
суперечать Конституції та законам
України, іншим актам законодавства
України, можуть бути відповідно до
закону скасовані Президентом України
або головою місцевої державної
адміністрації вищого рівня.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»
встановлено, що розпорядження голови
державної адміністрації, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України,
іншим актам законодавства або є
недоцільними, неекономними,
неефективними за очікуваними чи
фактичними результатами, скасовуються
Президентом України, Кабінетом
Міністрів України, головою місцевої
державної адміністрації вищого рівня
або в судовому порядку.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 7-рп/2009 від 16.04.2009 року у справі за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини 2 статті 19,
статті 144 Конституції України, статті 25,
частини чотирнадцятої статті 46, частин
першої, десятої статті 59 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
визначено, що ненормативні акти
передбачають конкретні приписи,
звернені до окремого суб'єкта чи
юридичної особи, застосовуються
одноразово і після реалізації
вичерпують свою дію.

Цим же рішенням встановлено, що
ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання, що є
гарантією стабільності суспільних
відносин, у тому числі відносин між
державою і громадянами, породжуючи у
громадян впевненість у тому, що їхнє
існуюче становище не буде погіршене
прийняттям більш пізнього рішення.

Згідно статті 69 Закону України "Про
Конституційний Суд України" рішення і
висновки Конституційного Суду України
рівною мірою є обов'язковими до
виконання.

Оскільки розпорядження Залізничної
районної адміністрації від 01.07.2003 року
№546 затверджено висновок міжвідомчої
комісії-протоколу №22 від 10.06.2003 року §8
про технічну можливість проведення
реального розподілу будинку АДРЕСА_1
між співвласниками будинку згідно
чотирьох варіантів проектних
пропозицій, породжує права і обов'язки
у визначеного ним певного кола
суб'єктів, яким воно адресоване, то суди
попередніх інстанцій вірно зазначили,
що це є акт індивідуальної дії.

Крім того, судами зазначено, що вказане
розпорядження стало однією з підстав
для розв'язання судового спору між
позивачем та ОСОБА_4. тобто
розпорядження від 01.07.2003 року №546
вичерпало свою дію фактом його
виконання, а тому внесення до нього
відповідних змін або його скасування є
протиправним.

Також, колегія суддів звертає увагу на
те, що статтею 118 Конституції України та
положеннями Закону України «Про
місцеві державні адміністрації»
взагалі не передбачено форми прийняття
розпорядження, як відміна попереднього
розпорядження.

За таких обставин, оскаржуване рішення
прийняте з порушенням встановленої
діючим законодавством процедури,
порушує законні права та інтереси
позивача, а тому суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку, що
спірне розпорядження прийняте не на
підставі, не у межах повноважень та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Залізничного районного суду
м. Львова від 22 грудня 2011 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: підписи