Справа № 2а-11773/10/1370
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
Справа №
9104/49347/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів:
Рибачука А.І., Клюби В.В.

за участі секретаря судового
засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: представника Жук
Г.А.

відповідача по справі: представника
Ортинської Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Дрогобицькому районі Львівської
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
22 березня 2011 року у справі за позовом
приватного підприємства «Західний
центр комплектації» до Державної
податкової інспекції в Дрогобицькому
районі Львівської області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О
В И В:

Позивач, приватне підприємство
«Західний центр комплектації» в грудні
2010 року звернулося з позовом в суд до
Державної податкової інспекції в
Дрогобицькому районі Львівської
області та просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 22 листопада
2010 року №/0, №.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказує на те, що ним на підставі
договору лізингу було придбано
автомобіль, який використовується у
власній господарській діяльності.
Придбання та використання автомобіля
підтверджується всіма необхідними
бухгалтерськими документами (договір
лізингу, подорожні листи, чеки РРО,
відомості, акти, податкові розрахунки,
накладні тощо). Вважає, що за наявності
всіх первинних документів,
передбачених законодавством та
оформлених належним чином, доводи
податкового органу про не
підтвердження витрат та їх не
пов'язаність з господарською
діяльністю підприємства є лише
припущенням. До перевірки представлено
докази, що підтверджують пов'язаність
витрат позивача на придбання
автомобіля та його пряме використання
у власній господарській діяльності.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року в справі №2а-11773/10/1370
адміністративний позов було
задоволено частково. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в Дрогобицькому
районі Львівської області від 22
листопада 2010 року №/0, №.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням Державною податковою
інспекцією в Дрогобицькому районі
Львівської області подано апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року в справі №2а-11773/10/1370 та в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що підприємством
неправомірно віднесено до складу
валових витрат витрати в сумі 29 916 грн. у
2008-2010 р. на оплату послуг з лізингу
автомобіля та пального, оскільки
відсутні документи, оформлені
відповідно до вимог законодавства,
відсутнє підтвердження та їх зв'язок з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем товарів, послуг,
не доведено їх використання у власній
господарській діяльності. У зв'язку з
цим завищено податковий кредит на суму
послуг лізингу в сумі 21 422 грн.
автомобіля, який ним не
використовувався у власній діяльності.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Дрогобицькому
районі Львівської області слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову без змін. При
цьому колегія суддів виходить з
наступних міркувань.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 09.11.2010 року ДПІ у
Дрогобицькому районі Львівської
області провела планову виїзну
перевірку ПП «Західний центр
комплектації» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 30.07.2007 року по 30.06.2010 року, про
що складено акт.

Перевіркою встановлено заниження
податку на прибуток на загальну суму 29
916,00 грн. та заниження ПДВ на загальну
суму 23 818,00 грн., вплив на які мали
послуги з лізингу автомобіля, витрати
на пальне та експлуатація автомобіля. В
основу порушення позивачем
податкового законодавства при
проведенні перевірки покладено
висновки про те, що до перевірки
представлені документи, які не
доводять зв'язок понесених витрат з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг), не доведено їх використання
підприємством у власній господарській
діяльності.

З цих підстав податковий орган зробив
висновок про порушення позивачем п. 5.1,
п.п.5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» внаслідок чого занижено
податок на прибуток на суму 29 916 грн. та
пп. 7.4.1, пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» в
результаті чого занижено ПДВ на суму 23
818 грн.

За результатами перевірки винесено
наступні податкові
повідомлення-рішення:

- від 22.11.2010 р. № /0, яким
підприємству визначено податкове
зобов'язання за платежем податок на
прибуток в сумі 44 874 грн. (з яких 29 916 грн.
основний платіж, 14 958 грн. - штрафні
санкції);

- від 22.11.2010 р. № /0, яким
підприємству визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 35 727
грн. (з яких 23 818 грн. основний платіж, 11
909 грн. штрафні санкції).

Спір виник щодо правомірності
віднесення до складу валових витрат та
податкового кредиту (сум ПДВ) платежів,
проведених у зв'язку з отриманням
послуг з лізингу автомобіля, його
експлуатації та використання у власній
господарській діяльності. Податковий
орган не заперечує реального
здійснення цих господарських операцій,
тому спору щодо цього немає. Водночас,
потребує з'ясування та доказування
використання транспортного засобу у
господарській діяльності ПП «Західний
центр комплектації», оскільки такі
покладені в основу висновку
податкового органу про вчинення
порушення, а тому впливають на
правомірність рішення.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Згідно пп.3.1.1 п. 3.1 ст.3 Закону України
«Про податок на додану вартість»
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з: поставки товарів
та послуг, місце поставки яких
знаходиться на митній території
України.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» до складу валових витрат
включаються: суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

А згідно пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 вказаного
закону не підлягають віднесенню до
складу валових витрат суми збитків
платника податку, понесених у зв'язку з
продажем товарів (робіт, послуг) або їх
обміном за цінами, що нижчі за звичайні,
пов'язаним з таким платником податку
особам.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

У листі Вищого адміністративного суду
України від 02.06.2011 року N 742/11/13-11
зазначено, що «з метою встановлення
факту здійснення господарської
операції, формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість
судам належить з'ясовувати, зокрема,
такі обставини:

1.Рух активів у процесі здійснення
господарської операції.

2.Установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції.

3.Установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку».

Позивач доводить господарську
операцію договорами, які підтверджують
його тривалу співпрацю протягом 2008 -2010
р.р. з отримання товару (будівельних
матерів) від «Хенкель Баутехнік»
(договір від 03.09.2007 року, 02.01.2009 року,
02.01.2010 року), надання послуг (від 23.07.2008
року). Виконання зазначених договорів
оформлено актами передачі та іншими
бухгалтерськими, розрахунковими
документами, спору щодо яких немає. При
цьому Суд враховує і те, що отримання
певного виду товару пов'язано з
основним видом діяльності позивача і
така співпраця є тривалою.

Отримання послуг з лізингу
транспортного засобу Peugeot Partner Furgon, н/з
НОМЕР_1 доводиться договором, актом
передачі, актами про надання послуг
лізингу (оплата). Вартість лізингових
послуг в сумі 107 109,00 грн. віднесено до
валових витрат підприємства.

Також позивач представив суду
фотографію орендованого автомобіля.
При огляді наданого доказу
встановлено, що це автомобіль марки
Peugeot Partner Furgon, н/з НОМЕР_1, на поверхні
автомобіля зроблено напис ПП «Західний
Центр Комплектації», м. Дрогобич, вул.
В.Великого,62, також зазначено номера
телефонів та електронної пошти, крім
того є напис «утеплення фасадів та
гідроізоляція будівель «під ключ».
Зазначений доказ підтверджує
використання автомобіля позивачем у
власній господарській діяльності. В
судовому засіданні встановлено також,
що інших транспортних засобів позивач
не використовує.

Щодо придбання пального для
використання автомобіля та
правомірності віднесення його
вартості до валових витрат в сумі 12 556
грн., то позивач представив чеки РРО про
його придбання. Зазначені документи є
достатніми для віднесення цих витрат
до складу валових.

Суд бере до уваги, що позивач сплачує
збір за забруднення навколишнього
середовища, який є суміжним податком,
що також є доказом використання
транспортного засобу.

Наступне використання автомобіля у
власній господарській діяльності ПП
«Західний центр комплектації»
підтверджує документами, які свідчать
про транспортування (купівлю-продаж)
товару іншим підприємцям, зокрема
подорожні листи і накладні.

Відповідач вважає, що зміст подорожніх
листів не містить інформації про пункт
поставки вантажу (найменування
покупця), а лише назву населеного
пункту, а тому зазначені докази не
доводять понесених витрат. Суд не
погоджується з таким висновком
відповідача, виходячи з того, що
спільний наказ Міністерства
статистики України і Міністерства
транспорту України від 07.08.1996 р. № 228/253
"Про затвердження Інструкції про
порядок виготовлення, зберігання,
застосування єдиної первинної
транспортної документації для
перевезення вантажів автомобільним
транспортом та обліку транспортної
роботи", яка передбачала правила
заповнення подорожнього листа,
втратила чинність з 03.11.2006 року.

У наданих суду подорожніх листах
зазначено, що перевезення здійснено
автомобілем Peugeot Partner Furgon, н/з НОМЕР_1,
зазначена особа водія, вказано, що
автомобіль перебуває в розпорядженні
ПП «Західний центр комплектації»,
зазначено «звідки взяти вантаж» (с.
Лішня Дрогобицький район) та «куди
поставити вантаж» (Стрий, Дрогобич,
Турка, Самбір), найменування вантажу
(будівельні матеріали), заповнено графи
щодо показів спідометра, марки
пального, залишок при виїзді, кількість
поїздок з вантажем та відстань. Шляхові
листи підписані особою, що дозволила
виїзд та водієм. До шляхових листів
додано видаткові накладні, в яких
вказано постачальника та одержувача,
найменування, кількість та ціну товару,
підписи про відвантаження та отримання
товару. Щодо правильності оформлення
накладних спору немає. З цих документів
можна встановити куди та кому
постачався товар.

Право платника податків віднести до
складу валових витрат зумовлене
наявністю підтверджуючого первинного
документа, який відображає факт
здійснення певної господарської
операції та чи складений він
відповідно вимог законодавства.
Договір лізингу, акти передачі, чеки
РРО, накладні, шляхові листи, договори
купівлі-продажу (поставки), які є
первинними документами та підставою
формування валових витрат ПП «Західний
центр комплектації» у зв'язку із
здійсненням господарської діяльності,
повинні містити відомості про дії та
події, оформлені цими документами.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене апеляційні вимоги
Державної податкової інспекції в
Дрогобицькому районі Львівської
області є неаргументованими та в їх
задоволенні слід відмовити.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Дрогобицькому
районі Львівської області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
22 березня 2011 року в справі №2а-11773/10/1370 -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі, відповідно до
ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий
І.О. Яворський

Судді
А.І. Рибачук

В.В. Клюба