Справа № 247/1241/14-а
Суддя: Бишов М. В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Гнатюк О. М.
Суддя-доповідач - Бишов М. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
справа №247/1241/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого:
Бишова М.В.

суддів:
Васильєвої І.А.,
Компанієць І.Д.

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Торезі
Донецькій області на постанову
Торезького міського суду Донецької
області від 24 квітня 2014 року по
адміністративній справі №247/1241/14-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного Фонду України в м. Торезі
Донецької області про визнання
протиправним рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Торезі Донецької області про
визнання протиправним рішення
Управління пенсійного фонду України м.
Тореза від 24 лютого 2014 року про відмову
в призначенні дострокової пенсії,
зобов'язання призначити дострокову
пенсію за віком.

Позов обґрунтований тим, що 19 лютого 2014
року позивачка звернулася із заявою
про призначення їй дострокової пенсії
за віком до відповідача. 17 березня 2014
року нею отримано рішення від 24 лютого
2014 року про відмову в призначенні
дострокової пенсії за віком згідно з п.3
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Позивач вважає, що їй було неправомірно
відмовлено в призначенні дострокової
пенсії за віком.

Вона є матір'ю інваліда з дитинства
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2003 році її донька
ОСОБА_3 отримала травму, що
підтверджується довідкою ВКК.
Внаслідок отриманої травми та
неможливістю відновити стан здоров'я, 27
січня 2007 року доньці ОСОБА_3 МСЕК м.
Тореза було встановлено третю групу
інвалідності, як інваліду з дитинства.

Трудовий стаж роботи позивача
розпочався 09 серпня 1982 року в
Центральній міській лікарні м. Торез у
якості прибиральниці службових
приміщень. З цього часу трудова
діяльність не припинялася, на час
звернення із заявою до відповідача її
стаж роботи становив 32 роки.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року їй виповнилося 50
років.

Згідно з п.3 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» жінки, які народили
п'ятеро або більше дітей і виховали їх
до шестирічного віку, і матері
інвалідів з дитинства, які виховали їх
до цього віку, мають право на
призначення дострокової пенсії за
віком після досягнення 50 років та за
наявності не менше 15 років страхового
стажу. При цьому до числа інвалідів з
дитинства належать також діти-інваліди
віком до 16 років.

Чинним законодавством України не
визначається поняття «інвалід з
дитинства». Згідно ст.1 Закону України
«Про реабілітацію інвалідів в Україні»
дитина-інвалід це особа віком до 18
років зі стійким розладом функцій
організму, зумовленим захворюванням,
травмою або вродженими вадами
розумового чи фізичного розвитку, що
призводить до обмеження нормальної
життєдіяльності та викликає
необхідність надання їй соціальної
допомоги і захисту.

Частиною 3 ст. 1 Закону України «Про
державну соціальну допомогу інвалідам
з дитинства та дітям-інвалідам»
визначено, що причина, група
інвалідності, строк, на який
встановлюється інвалідність,
визначаються органом
медико-соціальної експертизи згідно із
законодавством України з одночасним
роз'ясненням інвалідам з дитинства їх
права на державну соціальну допомогу.

27 січня 2007 року рішенням МСЕК м: Тореза
доньку позивача ОСОБА_3 визнано
інвалідом з дитинства, про що видано
довідку.

У своєму рішення УПФУ м. Тореза
посилається, як на причину відмови -
відсутність в наданих документах
висновку лікарсько-консультаційної
комісії про те, що дочка позивача мала
медичні показання для визнання її
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» не
містить норми щодо необхідності надати
документ, який підтверджує, що
інвалідність дитини настала до
досягнення нею шестирічного віку, або
висновок лікарсько-консультаційної
комісії про те, що дитина мала медичні
показання для визнання її інвалідом до
шести років. Посилання на такий
документ встановлено п. 25 Постанови
Правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №
22-1, однак Постанова ПФУ є підзаконним
нормативним актом, тому застосуванню
підлягають саме норми Закону, який не
містить обов'язкової умови про те, що
інвалідність дитини повинна настати до
досягнення нею шестирічного віку.

Позивач просила визнати протиправним
рішення Управління Пенсійного Фонду
України в м. Торезі від 24 лютого 2014 року
про відмову в призначенні дострокової
пенсії за віком та скасувати його,
зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в м. Торезі призначити їй
дострокову пенсію за віком, починаючи з
19 лютого 2014 року.

Постановою суду першої інстанції від 24
квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені, внаслідок чого визнане
протиправним та скасоване рішення
Управління Пенсійного фонду України в
м. Торезі від 24 лютого 2014 року про
відмову в призначенні позивачу
дострокової пенсії за віком,
зобов'язане Управління Пенсійного
фонду України в м. Торезі Донецької
області призначити та нарахувати
ОСОБА_2 дострокову пенсію за віком
відповідно до вимог діючого
законодавства, починаючи з 19 лютого 2014
року.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь позивача судовий збір у сумі
73,08 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, відповідачем подана
апеляційна скарга, в якій він просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як необґрунтовану, прийняту
з порушенням норм матеріального права
та прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2
(а.с.70-72, 74-77). В судовому засіданні не
було досліджено той факт, що позивач
виховала до 6-ти річного віку дитину
інваліда з дитинства, а також що дитина
позивача мала медичні показання щодо
визнання її дитиною - інвалідом у віці
до 6 років. Відповідно до п.25 Постанови
правління Пенсійного Фонду України
№22-1 від 25.11,2005р. «Про затвердження
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визнання особи інвалідом
з дитинства або дитиною-інвалідом
засвідчується випискою з акту огляду
МСЕК, медичним висновком установи
охорони здоров'я. У разі якщо дитина
визнана дитиною-інвалідом після
досягнення шестирічного віку, або
інвалідом з дитинства після досягнення
вісімнадцятирічного віку, надається
висновок лікарсько-консультаційної
комісії про те, що вона мала медичні
показання для визнання її
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку (відповідно змін до
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
15 жовтня 2009 року №23-1. ОСОБА_2 є матір'ю
інваліда з дитинства ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1р.н. Згідно довідки ВКК
дитина отримала травму в травні 2003р.,
тобто у віці 14 років. Довідкою МСЕК
ДОН-05 №129448 ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_1р. (у
віці 18 років) встановлено третю групу
інвалідності як інваліду з дитинства.
Крім того, в наданих документах
відсутній висновок
лікарсько-консультаційної комісії про
те, що вона мала медичні показання для
визнання її дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку.

Розгляд справи здійснювався в порядку
письмового провадження, з урахуванням
положень п.2 ч.1. ст.197 КАС України, за
наявними у справі матеріалами, з огляду
на те, що жодна із сторін в судове
засідання не з'явилась, хоча належним
чином були повідомленні про час та
місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до копії трудової книжки
позивачка працювала на різних посадах
в Торезькій ЦМЛ починаючи з 9 серпня 1982
року. Загальний трудовий стаж ОСОБА_2
складає 32 роки (а.с.7-8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивачці
виповнилося 50 років (а.с.4).

Згідно із копією рішення про відмову в
призначенні пенсії від 24 лютого 2014 року
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Торезі Донецької області позивачці в
призначенні дострокової пенсії за
віком ОСОБА_2 відмовлено. Підставою для
прийняття такого рішення стала
відсутність висновку
лікарсько-консультаційної комісії про
те, що мались медичні показання для
визнання її доньки ОСОБА_3
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку (а.с.5-6).

Відповідно до довідки МСЕК №129448 від 27
січня 2007 року ОСОБА_3 встановлена третя
група інвалідності як інваліду з
дитинства (а.с.9).

Згідно із медичним висновком ЛКК №351
від 30 липня 2003 року, медичним висновком
ЛКК №95 від 2 березня 2005 року ОСОБА_3 є
дитиною-інвалідом з дитинства (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про народження
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є донькою
ОСОБА_2 (а.с.12).

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень тау спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до стаття 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Позивачка на час звернення до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Торезі Донецькій області про
призначення їй дострокової пенсії за
віком досягла 50 річного віку.

Позивачка є матір'ю ОСОБА_3, яка у віці 14
років була визнана дитиною-інвалідом, а
по досягненні 18 років - визнана
інвалідом третьої групи з дитинства.

Загальний страховий стаж ОСОБА_2
складає 32 роки. Позивачкою 19 лютого 2014
року до УПФУ в м. Торезі Донецької
області подано заяву про призначення
їй дострокової пенсії за віком та
документи, які підтверджують той факт,
що вона є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, -
яка була визнана дитиною-інвалідом у
віці до 16 років, а по досягненню 18 років
- визнана інвалідом третьої групи з
дитинства (довідки МСЕК №129448, ЛКК №351,
95).

Відповідно до ст.8 Конституції
України визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція має
найвищу юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові актиприймаються на
основі Конституції України та повинні
відповідати їй. Чинні міжнародні
договори, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, є
частиною національного законодавства
України (ч.1 ст.9 Конституції України).
Відповідно до ст.22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Абзац 3 пункту 3 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає, що тимчасово, до
прийняття відповідного закону, жінки,
які народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до шестирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на призначення дострокової пенсії за
віком після досягнення 50 років та за
наявності не менше 15 років страхового
стажу. При цьому до числа інвалідів з
дитинства належать також діти-інваліди
віком до 16 років.

Інших вимог до вказаних осіб щодо
призначення дострокової пенсії за
віком Закон не визначає.

Відповідно до постанови правління
Пенсійного Фонду України №23-1 від 15
жовтня 2009 року «Про затвердження Змін
до Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» п. 25 вказаного Порядку
доповнений реченням такого змісту: «У
разі якщо дитина визнана
дитиною-інвалідом після досягнення
шестирічного віку, або інвалідом з
дитинства після досягнення
вісімнадцятирічного віку надається
висновок лікарсько-консультаційної
комісії про те, що вона мала медичні
показання для визнання її
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку.».

Таким чином, цим нормативно-правовим
актом фактично було змінено і
визначене коло осіб, що мають право на
отримання дострокової пенсії за віком
на підставі а.3 п.3 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акту Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

На цей час закон з питання призначення
дострокової пенсії за віком для
матерів інвалідів з дитинства не
прийнятий, звуження змісту та обсягу
прав людини не допускається, і виходячи
із принципу адміністративного
судочинства - верховенства права та
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними
актами, при вирішенні даного спору
підлягає застосуванню Закон України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

За таких обставин, суд першої інстанції
обґрунтовано вважав протиправним
рішення Управління пенсійного фонду
України в м. Торезі Донецької області
від 24 лютого 2014 року про відмову в
призначенні дострокової пенсії,
зобов'язання призначити дострокову
пенсію за віком.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Доводи апелянта не спростовують
правильності прийнятого судом першої
інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що
судове рішення ухвалене судом першої
інстанції є обґрунтованим, прийняте з
додержанням норм процесуального права,
а тому залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 197,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Торезі
Донецькій області на постанову
Торезького міського суду Донецької
області від 24 квітня 2014 року по
адміністративній справі №247/1241/14-а -
залишити без задоволення.

Постанову Торезького міського суду
Донецької області від 24 квітня 2014 року
по адміністративній справі №247/1241/14-а -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення їх копій особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів після набрання
законної сили.

Колегія суддів:
М.В. Бишов

І.А. Васильєва

І.Д. Компанієць