Справа № 805/4541/14
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 р.
Справа № 805/4541/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10 година 28
хвилин

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Бабіча
С.І., розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області до Відділу державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 про визнання
бездіяльності неправомірною та про
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В
И В:

Управління Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області (далі - позивач, УПФУ у
Волноваському районі) звернулось до
суду з адміністративним позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції (далі - відповідач, ВДВС
Волноваського РУЮ), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - третя
особа, ФОП ОСОБА_1) про визнання
бездіяльності ВДВС Волноваського РУЮ з
виконання вимоги № Ф-118у від 04.04.2012 року
про стягнення з ФОП ОСОБА_1
заборгованості на користь УПФУ у
Волноваському районі Донецької
області в розмірі 1 987,63 гривень; вимоги
№ Ф-118у від 05.03.2013 року про стягнення з
ФОП ОСОБА_1 заборгованості на користь
УПФУ у Волноваському районі Донецької
області в розмірі 4 572,42 гривень; вимоги
№ Ф-118у від 07.05.2013 року про стягнення з
ФОП ОСОБА_1 заборгованості на користь
УПФУ у Волноваському районі Донецької
області в розмірі 1 194,03 гривень -
неправомірною та про зобов'язання ВДВС
Волноваського РУЮ вжити дієві заходи з
примусового виконання вимоги № Ф-118у
від 04.04.2012 року про стягнення з ФОП
ОСОБА_1 заборгованості на користь УПФУ
у Волноваському районі Донецької
області в розмірі 1 987,63 гривень; вимоги
№ Ф-118у від 05.03.2013 року про стягнення з
ФОП ОСОБА_1 заборгованості на користь
УПФУ у Волноваському районі Донецької
області в розмірі 4 572,42 гривень; вимоги
№ Ф-118у від 07.05.2013 року про стягнення з
ФОП ОСОБА_1 заборгованості на користь
УПФУ у Волноваському районі Донецької
області в розмірі 1 194,03 гривень, шляхом
направлення запитів до державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
витребуванням від МРЕВ, земельних
ресурсів, здійснення виїзду за місцем
здійснення підприємницької
діяльності, місцем мешкання, винесення
постанови про привід божника через
органи внутрішніх справ, направлення
до суду подання щодо встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України, розгляду клопотання
УПФУ у Волноваському районі Донецької
області від 17.09.2012 року, 18.11.2013 року,
13.12.2013 року.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що в провадженні
відповідача знаходяться: вимога № Ф-118у
від 04.04.2012 року про стягнення з ФОП
ОСОБА_1 заборгованості на користь УПФУ
у Волноваському районі в розмірі 1 987,63
гривень; вимога № Ф-118у від 05.03.2013 року
про стягнення з ФОП ОСОБА_1
заборгованості на користь УПФУ у
Волноваському районі в розмірі 4 572,42
гривень та вимога № Ф-118у від 07.05.2013 року
про стягнення з ФОП ОСОБА_1
заборгованості на користь УПФУ у
Волноваському районі розмірі 1 194,03
гривень, які на момент звернення до
суду є невиконаними. Просив визнати
бездіяльність відповідача з виконання
спірних вимог неправомірною та
зобов'язати його вжити дієві заходи з
примусового виконання вимог
передбачених нормами Закону України
«Про виконавче провадження» № 606-XIV від
21.04.1999 року (далі - Закон № 606).

26 травня 2014 року, представник позивача
у судовому засіданні надала клопотання
про розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Відповідач та третя особа в судове
засідання не з'явились, причини неявки
суду не повідомили, уповноважених
представників до суду не направили,
клопотань про відкладення розгляду
справи або про розгляд справи без їх
участі до суду не надали, хоча про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Частиною 4 статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначено, що особа,
яка бере участь у справі, має право
заявити клопотання про розгляд справи
за її відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Відповідно до вимог частини 4 статті 128
КАС України, у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Враховуючи відсутність потреби
заслухати, свідка чи експерта, суд
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження на
підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини, що мають значення
для вирішення спору та перевіривши їх
доказами, наданими сторонами,
визначившись із правовими нормами, які
слід застосувати до спірних відносин,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

1 червня 2012 року ВДВС Волноваського РУЮ
прийнята постанова про відкриття
виконавчого провадження № 33214166 щодо
стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості
на користь УПФУ у Волноваському районі
в розмірі 1 987,63 гривень за виконавчим
документом - вимогою № Ф-118у від 04.04.2012
року.

4 квітня 2013 року відповідачем прийнята
постанова про відкриття виконавчого
провадження № 37443955 щодо стягнення з
ФОП ОСОБА_1 заборгованості на користь
УПФУ у Волноваському районі в розмірі 4
572,42 гривень за виконавчим документом -
вимогою № Ф-118у від 05.03.2013 року.

5 червня 2013 року ВДВС Волноваського РУЮ
прийнята постанова про відкриття
виконавчого провадження № 38333810 щодо
стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості
на користь УПФУ у Волноваському районі
в розмірі 1 194,03 гривень за виконавчим
документом - вимогою № Ф-118у від 07.05.2013
року.

Постановою державного виконавця ВДВС
Волноваського РУЮ від 11 квітня 2013 року
виконавчі провадження з виконання
вимог № Ф-118у від 04.04.2012 року та № Ф-118у
від 05.03.2013 року стосовно ФОП ОСОБА_1 були
об'єднані у зведене виконавче
провадження № 844/5.

12 червня 2013 року виконавче провадження
№ 38333810 про стягнення з ФОП ОСОБА_1
заборгованості на користь УПФУ у
Волноваському районі в розмірі 1 194,03
гривень за виконавчим документом -
вимогою № Ф-118у від 07.05.2013 року було
приєднано до зведеного виконавчого
провадження № 38559230 (№ 844/5).

Ухвалою суду від 13.05.2014 року від ВДВС
Волноваського РУЮ було витребувано
матеріали зведеного виконавчого
провадження № 38559230, проте, станом на
момент розгляд у справи жодних
документів від відповідача судом не
отримано.

Зі змісту пункту 2 статті 71 КАС України
вбачається, що обов'язок доказування в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки відповідачем не надано суду
заперечень та матеріалів зведеного
виконавчого провадження, суд розглядає
справу на підставі наявних в ній
доказів.

За наслідками ознайомлення зі станом
реалізації виконавчого провадження
згідно статті 12 Закону № 606, у Відділі
державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції позивачем складено протокол
від 28.03.2014 року про ознайомлення зі
станом реалізації виконавчого
провадження (далі - протокол).

Згідно цього протоколу, ВДВС вчинялись
запити до Державної податкової
інспекції (запити від 28.08.2012 року та
11.06.2013 року; відповіді на запити 29.08.2012
року та 17.06.2013 року), до МРЕВ (запити
01.08.2012 року, 15.04.2013 року, 05.03.2014 року;
відповідь на запити 05.03.2013 року), до БТІ
(запит від 01.08.2012 року; відповідь від
19.06.2013 року), до Відділу земельних
ресурсів (запити від 01.08.2012 року та
05.03.2014 року), до Боржника (запит від
05.03.2014 року), до Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно запит не надсилався.

Крім цього, 21 листопада 2012 року
державним виконавцем був здійснений
виїзд за місце проживання боржника, 15
квітня 2013 року боржника було викликано
до ВДВС Волноваського РУЮ, 12 липня 2013
року винесена постанова про арешт
майна боржника та заборону його
відчуження, 5 березня 2014 року було
здійснено запит до Державної
сільськогосподарської інспекції.

Вказаний протокол підписаний
державним виконавцем, про що мається
відповідна відмітка про ознайомлення.

Доказів вчинення заходів із
примусового виконання вимог позивача,
відповідачем до суду не надано.

17 вересня 2012 року УПФУ у Волноваському
районі звернулось до ВДВС
Волноваського РУЮ з клопотанням про
проведення дій, звернених на
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду ФОП ОСОБА_1 за межі
України.

18 листопада 2013 року позивач звернувся з
клопотаннями до відповідача з
проханням здійснити проведення
виконавчих дій відповідно до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», а саме: встановити
майновий стан боржника, у тому числі і
за місцем мешкання, у разі наявності
майна звернути на нього стягнення,
встановити можливі розрахункові
рахунки, у разі наявності звернути
стягнення на грошові кошти, що
обліковуються на розрахункових
рахунках, встановити місце праці
боржника, уразі наявності звернути
стягнення на заробітну плату
(заробіток), здійснити вилучення
готівкових коштів за місцем здійснення
підприємницької діяльності, направити
подання до суду щодо обмеження
боржника у виїзді за межі України та
про вжиті виконавчі дії повідомити
УПФУ у Волноваському районі Донецької
області, у встановлений законодавством
термін. Зазначені клопотання були
отримані відповідачем 20 листопада 2013
року.

13 грудня 2013 року УПФУ у Волноваському
районі звернулось з клопотанням до
відповідача щодо здійснення
виконавчих дій з примусового стягнення
заборгованості, а саме: здійснити вихід
за місцем здійснення підприємницької
діяльності боржника та вилучити
готівкові кошти відповідно до вимог
пункту 3 статті 52 Закону України «Про
виконавче провадження».

Примусове виконання рішень в Україні
відповідно до Законів України «Про
державну виконавчу службу» № 202/98-ВР
від 24.03.1998 року та «Про виконавче
провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до Закону України «Про
державну виконавчу службу» примусове
виконання рішень здійснюють державні
виконавці відділу примусового
виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України,
підрозділу примусового виконання
рішень відділів державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, обласних,
Київського та Севастопольського
міських управлінь юстиції, районних,
міських (міст обласного значення),
районних у містах відділів державної
виконавчої служби.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження».

Державний виконавець, як посадова
особа державної виконавчої служби за
статтею 7 Закону України «Про Державну
виконавчу службу» зобов'язаний
сумлінно виконувати службові
обов'язки, не допускати в своїй
діяльності порушення прав громадян та
юридичних осіб, гарантованих
Конституцією України та законами
України, а з огляду на статтю 6 Закону
України «Про виконавче провадження» -
використовувати надані йому права у
точній відповідності до закону.

Статтею 1 Закону № 606 визначено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно статті 11 цього Закону, державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 цієї статті встановлені
права та обов'язки державних
виконавців, до яких входить, зокрема: з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну; безперешкодно входити
до приміщень і сховищ, що належать
боржникам або зайняті ними, проводити
огляд зазначених приміщень і сховищ, у
разі необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення і сховища; накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку;
накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей; викликати фізичних
осіб, посадових осіб з приводу
виконавчих документів, що знаходяться
у виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ;
залучати у встановленому порядку до
провадження виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб, а також експертів,
спеціалістів, а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання; накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом; застосовувати
під час провадження виконавчих дій
відеозапис, фото - і кінозйомку;
здійснювати інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами.

Як передбачено нормою статті 32 Закону
№ 606, заходами примусового виконання
рішень є: 1) звернення стягнення на
кошти та інше майно (майнові права)
боржника, у тому числі якщо вони
перебувають в інших осіб або належать
боржникові від інших осіб; 2) звернення
стягнення на заробітну плату
(заробіток), доходи, пенсію, стипендію
боржника; 3) вилучення в боржника і
передача стягувачу певних предметів,
зазначених у рішенні; 4) інші заходи,
передбачені рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону
№ 606, звернення стягнення на майно
боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.

Як встановлено судом, останнє
виконавче провадження було приєднане
до зведеного виконавчого провадження
№ червня 2013 року.

З цього моменту і до 05.03.2014 року
державним виконавцем не було вчинено
жодних дій, спрямованих на примусове
виконання вимог УПФУ у Волноваському
районі № Ф-118у від 04.04.2012 року, № Ф-118у
від 05.03.2013 року та № Ф-118у від 07.05.2013 року,
що свідчить про бездіяльність
відповідача з примусового виконання
вищезазначених вимог.

Частиною 2 статті 30 зазначеного Закону
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, а з
виконання рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк. Строк
здійснення виконавчого провадження не
включає час відкладення провадження
виконавчих дій або зупинення
виконавчого провадження на період
проведення експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Приймаючи до уваги положення статті 30
Закону № 606, той факт, що останнє
виконавче провадження було приєднане
до зведеного виконавчого провадження 12
червня 2013 року, суд дійшов висновку, що
відповідачем, зокрема, порушені строки
проведення виконавчих дій з виконання
спірних вимог, а тому позовні вимоги
щодо визнання бездіяльності Відділу
державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції з виконання вимог, виданих
Управлінням Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області № Ф-118у від 04.04.2012 року про
стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості
на користь УПФУ у Волноваському районі
Донецької області в розмірі 1 987,63
гривень; № Ф-118у від 05.03.2013 року про
стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості
на користь УПФУ у Волноваському районі
Донецької області в розмірі 4 572,42
гривень та № Ф-118у від 07.05.2013 року про
стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості
на користь УПФУ у Волноваському районі
Донецької області в розмірі 1 194,03
гривень неправомірною є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

При цьому суд зазначає, що визнання дій
та бездіяльності владного органу
незаконними або неправомірними є
різними словесними формами вираження
одного й того самого способу захисту
порушеного права позивача, а саме
визнання дій або бездіяльності
протиправною.

Пунктом 1 частини 2 статті 162 КАС України
передбачено, що у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача вжити дієві
заходи з примусового виконання вимог
УПФУ у Волноваському районі № Ф-118у від
04.04.2012 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1
заборгованості на користь УПФУ у
Волноваському районі Донецької
області в розмірі 1 987,63 гривень; № Ф-118у
від 05.03.2013 року про стягнення з ФОП
ОСОБА_1 заборгованості на користь УПФУ
у Волноваському районі Донецької
області в розмірі 4 572,42 гривень та №
Ф-118у від 07.05.2013 року про стягнення з ФОП
ОСОБА_1 заборгованості на користь УПФУ
у Волноваському районі Донецької
області в розмірі 1 194,03 гривень, шляхом
направлення запитів до державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
витребуванням від МРЕВ, земельних
ресурсів, здійснення виїзду за місцем
здійснення підприємницької
діяльності, місцем мешкання, винесення
постанови про привід божника через
органи внутрішніх справ, направлення
до суду подання щодо встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України, розгляду клопотання
УПФУ у Волноваському районі Донецької
області від 17.09.2012 року, 18.11.2013 року,
13.12.2013 року, суд зазначає наступне.

Суд вважає, що здійснення виїзду за
місцем здійснення підприємницької
діяльності, місцем мешкання, винесення
постанови про привід боржника через
органи внутрішніх справ, направлення
до суду подання щодо тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України є дискреційними
повноваженнями відповідача, які
направлені на фактичне виконання
виконавчого документу, тобто вжиття
дієвих заходів з примусового виконання
виконавчого документа.

Крім того, самі дії або бездіяльність
відповідача щодо направлення до
обліково-реєстраційних установ
запитів, здійснення виїзду за місцем
здійснення підприємницької
діяльності, місцем мешкання, винесення
постанови про привід боржника через
органи внутрішніх справ, направлення
до суду подання щодо тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України - не впливають на правовий стан
позивача, оскільки законним інтересом
стягувача є своєчасне та повне
виконання державним виконавцем
виконавчого документа, а не вчинення
державним виконавцем окремих заходів.

Законом визначені повноваження
державного виконавця, за допомогою
яких він здійснює виконавчі дії,
направлені на своєчасне та повне
виконання рішень. Обрання відповідних
заходів здійснюється безпосередньо
державним виконавцем окремо в кожному
виконавчому провадженні з урахуванням
обставин у справі, тому суд не може
підміняти повноваження органів
державної виконавчої служби та
визначати яким чином виконувати
рішення.

Не вжиття державним виконавцем певних
заходів може враховуватися судом при
оцінці дій або бездіяльності щодо
примусового виконання рішення, про що
позивачем заявлена окрема вимога.

Також, розгляд клопотання стягувача
щодо вжиття певних виконавчих дій не є
за змістом Закону України «Про
виконавче провадження» заходом
примусового виконання рішень.

Таким чином, позовні вимоги щодо
зобов'язання вчинити певні дії не
підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вбачає наявність підстав для
часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 1, 6, 11, 25, 27, 30, 32, 52
Закону України «Про виконавче
провадження», статтями 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86,
94, 122-154, 158-163, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

П О С Т А Н О
В И В:

Адміністративним Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області до Відділу державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 про визнання
бездіяльності неправомірною та про
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Відділу державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції з виконання вимог, виданих
Управлінням Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області № Ф-118у від 04.04.2012 року про
стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості
на користь УПФУ у Волноваському районі
Донецької області в розмірі 1 987,63
гривень; № Ф-118у від 05.03.2013 року про
стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості
на користь УПФУ у Волноваському районі
Донецької області в розмірі 4 572,42
гривень та № Ф-118у від 07.05.2013 року про
стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості
на користь УПФУ у Волноваському районі
Донецької області в розмірі 1 194,03
гривень.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова прийнята, складена і
підписана в нарадчій кімнаті 26 травня
2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
(проголошення вступної та резолютивної
частин постанови), а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Бабіч С.І.