Справа № 1570/3555/08 (2а-3555/08)
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року м. Київ
К/800/50759/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Блажівської Н.Є.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

на ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19.09.2013

та постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 11.04.2013

у справі № 1570/3555/08

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Одесагаз»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м. Одесі

про скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Одесагаз» звернулось до суду, з
урахуванням уточнень позовних вимог, з
позовом про скасування податкових
повідомлень-рішень Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Одесі, правонаступником якої є
Спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників податків у м. Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, № /0 від 16.08.2007, №
/1 від 01.11.2007, № /2 від 27.12.2007, №
/0 від 16.08.2007, №
/1 від 01.11.2007, № /2 від 27.12.2007, №
/0 від 16.08.2007, № /1 від 01.11.2007, №
/0 від 27.12.2007 в частині
донарахування податку на додану
вартість в сумі 154 535,40 грн. та
застосування штрафних санкцій в сумі 77
268 грн.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 11.04.2013, яка
залишена без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19.09.2013, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій; прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної планової виїзної
документальної перевірки ПАТ
«Одесагаз» з питань дотримання
податкового та іншого законодавства за
період з 01.10.2005 по 31.03.2007, складено акт №
713/16-10/03351208/10 від 06.08.2007.

Також були проведені виїзні планові
документальні перевірки структурних
підрозділів ВАТ «Одесагаз», за
результатами яких були складені акти
перевірок: № 1107 від 04.07.2007
Котовського управління з експлуатації
газового господарства ВАТ «Одесагаз»;
№ 386/23-17-24762989 від 09.07.2007 Ренійського
управління з експлуатації газового
господарства ВАТ «Одесагаз»; №
122-2300/24541002 від 11.07.2007 Балтського
управління з експлуатації газового
господарства ВАТ «Одесагаз»; № 23-3/25026029
від 23.07.2007 Овідіополського управління з
експлуатації газового господарства
ВАТ «Одесагаз».

Результати перевірок структурних
підрозділів ВАТ «Одесагаз» були
зведені в один акт перевірки №
713/16-10/03351208/10 від 06.08.2007, в якому
зафіксовані порушення: пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4,
пп. 5.2.1, пп. 5.2.7 п. 5.2 ст. 5, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5,
пп. 5.4.8 п. 5.4 ст. 5, пп. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», п. п. 1.1, 1.3 ст. 1, пп. 3.1.3 п. 3.1
ст. 3, пп. пп. 4.2.9, 4.2.15 п. 4.2 ст. 4, пп. 9.10.1 п.
9.10 ст. 9 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», п. 1.11 ст. 1, пп.
6.2.1 п. 6.2 ст. 6, пп. 7.2.1 п. 7.2, пп. пп. 7.4.1, 7.4.5 п.
7.4 ст. 7, п. 11.11 ст. 11 Закону України «Про
податок на додану вартість».

На підставі результатів вказаних
перевірок та адміністративного
оскарження, відповідачем прийняті
наступні податкові
повідомлення-рішення:

- від 16.08.2007 № /0, від 01.11.2007 №
/1, від 27.12.2007 № /2 про
донарахування податкового
зобов'язання по податку з доходів
найманих працівників в розмірі 21 535,36
грн., в т.ч.: 5 514,18 грн. основного платежу
та 16 021,18 грн. штрафних (фінансових)
санкцій;

- від 16.08.2007 № /0, від 01.11.2007 №
/1, від 27.12.2007 № /2 про
визначення суми податкового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств в розмірі 66 185 грн., в т.ч.: 26
657 грн. основного платежу та 39 528 грн.
штрафних (фінансових) санкцій;

- від 16.08.2007 № /0, від 01.11.2007 №
/1, від 27.12.2007 № /2 про
визначення суми податкових зобов'язань
з податку на додану вартість в розмірі
11 669 048 грн., в т.ч.: 7 779 364 грн. основного
платежу та 3 889 684 грн. штрафних
(фінансових) санкцій;

- № /0 від 27.12.2007 про визначення
суми податкових зобов'язань з податку
на додану вартість в розмірі 240 692,92 грн.,
в т.ч.: 160 460,92 грн. основного платежу та 80
232 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Донараховуючи податкові зобов'язання
по податку на прибуток підприємств та
податку на додану вартість спірними
податковими повідомленнями-рішеннями,
відповідач виходив з того, що позивачем
завищено валові витрати виробництва та
обігу на 212 500 грн. та суму податкового
кредиту з податку на додану вартість в
розмірі 42 500 грн. за жовтень 2006 року, які
були сплачені ТОВ «С-Медіа Груп» за
надання послуг з вивчення ринку
поліетиленових труб для
газопостачання на виконання вимог
договору № ОГ-25-08 від 25.08.2006, оскільки ці
витрати не пов'язані з господарською
діяльністю; завищено валові витрати в
сумі 260 000 грн., сплачені ТОВ «Юридична
фірма «Форум» за надання юридичних
послуг по договору від 20.08.2003, у зв'язку
з відображенням валових витрат не в
тому податковому періоді; включення до
валових витрат суми витрат на
відрядження не підтверджених
відповідними документами; факт
подвійного включення позивачем до
складу податкового кредиту суми
податку на додану вартість в жовтні 2005
року за податковою накладною № 11144 від
31.05.2005, яка була отримана від ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз України».

Донараховуючи податкові зобов'язання
по податку з доходів фізичних осіб,
податковий орган зазначив про
отримання головою правління ВАТ
«Одесагаз» від позивача доходу у
вигляді додаткових благ (витрати на
відрядження).

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Щодо висновку податкового органу про
завищення позивачем валових витрат
виробництва та обігу в сумі 212 500 грн. та
суми податкового кредиту по ПДВ в сумі
42 500 грн. за жовтень 2006 року, судами
зазначено наступне.

Між ВАТ «Одесагаз» (замовник) та ТОВ
«С-Медіа Груп» (виконавець) було
укладено договір від 25.08.2006 № ОГ-25-08 про
надання маркетингових послуг,
відповідно до якого замовник доручає, а
виконавець зобов'язується надати
замовнику послуги з проведення
маркетингових досліджень за
напрямками, що цікавлять замовника.
Предметом маркетингового дослідження
є дослідження газового обладнання на
території України за наступними
напрямками: вивчення ринку цін та
пропозицій по поліетиленовим трубам;
по вимикаючим приладам (задвижки),
газовому обладнанню для
газорегуляторних пунктів (регулятори
тиску, клапана, фільтри, манометри); по
побутовому газовому обладнанню, у т.ч.
лічильників. Загальна вартість робіт
складала 255 000 грн., в т.ч. ПДВ - 42 500 грн.

Факт виконання наданих маркетингових
послуг судами обох інстанцій
встановлено з підтвердженням
матеріалів справи, а саме: актом
прийому-передачі робіт (наданих
послуг), податковою накладною,
платіжним дорученням.

Крім того, позивачем наданий звіт ТОВ
«С-Медіа Груп» про результати
проведеного маркетингового
дослідження на тему: «Дослідження
ринку газового обладнання на території
України, оцінка потреби підприємства в
досліджуваній продукції по
запропонованому асортименту» від
20.09.2006, з якого вбачається, що ТОВ
«С-Медіа Груп» надано інформацію ВАТ
«Одесагаз» щодо загальної
характеристики українського ринку
поліетиленових труб, цінових коливань
на поліетиленові труби; щодо
проведеного опитування 6 крупних
виробників поліетиленових труб та
інше.

Придбання позивачем маркетингових
послуг за вищевказаним договором було
спрямоване на отримання в майбутньому
доходу від будівельної діяльності за
рахунок зниження витрат при закупівлі
труб, необхідного обладнання для
газорегуляторних пунктів, які
встановлюються при газопроводах, за
умови дотримання необхідної якості у
будівництві трубопроводів.

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
валові витрати виробництва та обігу -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 вказаного
Закону до складу валових витрат
включаються: суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

За встановлення в судовому порядку
зв'язку між понесеними витратами на
придбанням маркетингових послуг та
господарською діяльністю позивача,
останнім правомірно визначено суму
валових витрат за результатами
співробітництва з контрагентом ТОВ
«С-Медіа Груп».

20.08.2003 між позивачем (замовник) та ТОВ
«Юридична фірма «Форум» (виконавець)
було укладено договір про надання
юридичних послуг, предметом якого є
надання виконавцем замовнику
консультативно-правових послуг по
захисту та відстоюванню охоронюваних
законом прав та інтересів останнього в
господарському суді, при розгляді
справи в усіх інстанціях.

Фактичне отримання юридичних послуг
підтверджено актом виконання завдання
від 13.11.2005.

ТОВ «Юридична фірма «Форум»
здійснювала юридичне супроводження
справи на стадії виконавчого
провадження згідно з додатковою угодою
від 05.10.2004, яка є невід'ємною частиною
договору від 20.08.2003. Процедура
стягнення закінчилась у листопаді 2005
року про що було складено акт від 13.11.2005,
в результаті чого позивачем сформовано
валові витрати в декларації з податку
на прибуток за 11 місяців 2005 року.

Згідно з пп. 11.2.3 п. 11.2 ст. 11 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» датою збільшення валових
витрат платника податку при здійсненні
ним операцій з особами, які є: а)
нерезидентами; б) резидентами, які
сплачують цей податок за ставкою
нижчою, ніж зазначена у статті 10 цього
Закону (крім платників податку,
зазначених у пункті 7.2 статті 7 цього
Закону), або сплачують цей податок у
складі єдиного чи фіксованого податку
чи є звільненими від сплати цього
податку або не є його суб'єктами згідно
із законодавством, - є дата
оприбуткування платником податку
товарів (а при їх імпорті - також робіт
(послуг), супутніх чи допоміжних такому
імпорту товарів), а для робіт (послуг), -
дата їх фактичного отримання від таких
осіб, незалежно від наявності їх оплати
(у тому числі часткової або авансової).
Будь-яка особа, визначена абзацом «б»
цього підпункту, зобов'язана при
укладенні договору з платником податку
за його вимогою зазначати у такому
договорі про те, що така особа має
статус платника цього податку на
загальних умовах, передбачених цим
Законом. Якщо така особа не зазначає у
такому договорі про такий статус або
якщо товари (послуги) надаються без
укладення письмових договорів, то з
метою визначення дати збільшення
валових витрат покупця вважається, що
такі товари (послуги) були надані
особами, звільненими від оподаткування
цим податком. Якщо особа, яка не має
статусу платника цього податку на
загальних умовах, передбачених цим
Законом, зазначає у договорі, що вона є
таким платником податку, то вважається,
що така особа умисно ухиляється від
оподаткування у розмірі отриманого нею
авансу (попереднього платежу). При
цьому платник податку - покупець
товарів (послуг) не несе
відповідальності за збільшення
валових витрат, здійснених за датою
попередньої оплати (авансування)
вартості товарів (послуг) на підставі
недостовірної інформації про статус
платника податку, зазначеної у
договорі.

Таким чином, датою збільшення валових
витрат платника податку при здійсненні
ним операцій з особами, які не є
платниками податку на прибуток на
загальних підставах або якщо така
особа є таким платником, але в договорі
не зазначено такий статус, є дата їх
фактичного отримання від таких осіб
незалежно від наявності оплати.

Щодо формування валових витрат
позивачем з сум витрат понесених на
оплату відрядження працівника ПАТ
«Одесагаз».

Відповідно до пп. 5.4.8 п. 5.4 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» до складу валових витрат
включаються витрати на відрядження
фізичних осіб, що перебувають у
трудових відносинах з таким платником
податку або є членами керівних органів
платника податку, у межах фактичних
витрат особи, яка відряджена, на проїзд
(включаючи перевезення багажу) як до
місця відрядження і назад, так і за
місцем відрядження, оплату вартості
проживання у готелях (мотелях), а також
включених до таких рахунків витрат на
харчування чи побутові послуги (прання,
чистка, лагодження та прасування одягу,
взуття чи білизни), найм інших жилих
приміщень, телефонних рахунків,
оформлення закордонних паспортів,
дозволів на в'їзд (віз), обов'язкового
страхування, витрат на усний та
письмовий переклади, інших
документально оформлених витрат,
пов'язаних з правилами в'їзду та
перебування у місці відрядження,
включаючи будь-які збори і податки, що
підлягають сплаті у зв'язку зі
здійсненням таких витрат. Зазначені
витрати можуть бути включені до складу
валових витрат платника податку лише
за наявності підтверджуючих
документів, що засвідчують вартість
цих витрат у вигляді транспортних
квитків або транспортних рахунків
(багажних квитанцій), рахунків з
готелів (мотелів) або від інших осіб, що
надають послуги з розміщення та
проживання фізичної особи, страхових
полісів тощо. Не включається до складу
витрат платника податку готівка,
витрачена на цілі, визначені
підпунктами 5.3.1 та 5.4.4 цієї статті, а
також на цілі, не пов'язані з
відшкодуванням особистих витрат
фізичної особи, яка перебуває у
відрядженні. Додатково до витрат,
визначених першим абзацом цього
підпункту, відносяться не підтверджені
документально витрати на харчування та
фінансування інших власних потреб
фізичної особи (добових витрат),
понесених у зв'язку з її відрядженням, у
межах граничних норм, встановлюваних
Кабінетом Міністрів України за кожний
повний день відрядження, включаючи
день від'їзду та приїзду. Будь-які
витрати на відрядження можуть бути
включені до складу валових витрат
платника податку за наявності
підтверджуючих документів щодо зв'язку
такого відрядження з основною
діяльністю такого платника податку -
запрошень приймаючої сторони,
діяльність якої збігається з
діяльністю платника податку;
укладеного договору (контракту); інших
документів, які встановлюють або
засвідчують бажання встановити
цивільно-правові відносини;
документів, що засвідчують участь
особи, яка відряджена стороною у
переговорах, конференціях або
симпозіумах, які проводяться за
тематикою, що збігається з основною
діяльністю платника податку.

Крім того, пп. 5.4.8 п. 5.4 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» встановлено, що сума
добових визначається: у разі
відрядження у межах України та країн, з
якими не встановлено або спрощено
прикордонний контроль, - згідно з
відмітками відряджуючої та приймаючої
сторони на посвідченні про
відрядження, форма якого
затверджується центральним податковим
органом; у разі відрядження до країн, з
якими встановлено повний прикордонний
митний контроль, - згідно з відмітками
органів прикордонного контролю у
паспорті або документі, що його
замінює. За відсутності зазначених
відміток сума добових не включається
до валових витрат платника податку.

Як встановлено матеріалами справи,
відрядження голови правління ВАТ
«Одесагаз» підтверджено відповідним
наказом ВАТ «Одесагаз» від 30.09.2005 № 165
на період з 04.10 по 10.10.2005, посвідченням
про відрядження з відміткою приймаючої
сторони - фірми «Адамелла», витягом з
журналу посвідчень про відрядження,
авіаквитком; наказом ВАТ «Одесагаз»
від 14.07.2006 № 154 на період з 16.07 по 23.07.2006,
витягом з журналу посвідчень про
відрядження, авіаквитком, копією
паспорта голови правління ВАТ
«Одесагаз» з відмітками органів
прикордонного контролю, запрошенням
іноземної компанії «Вілмар Трейдінг
Пте ЛТД» від 03.05.2006.

Крім того, участь відрядженої
позивачем особи у переговорах, які
проводились за тематикою, що
стосується основної діяльності
позивача, підтверджена доповідною
запискою голови правління ВАТ
«Одесагаз» Учителя І.Л. до службового
відрядження у Сінгапур та Малайзію, в
якій висвітлені пропозиції щодо
майбутнього співробітництва ВАТ
«Одесагаз» з такими країнами як
Малайзія, Індонезія, ОАЕ щодо створення
бази яка об'єктивно дозволить залучати
природний газ з різних, не пов'язаних
географічно та геополітично джерел на
світовому ринку енергоносіїв.

Підставою для донарахування податку з
доходів фізичних осіб в сумі 5 514,18 грн.
та застосування штрафних санкцій в
сумі 16 021,18 грн. стало те, що у позивача
відсутні документи, які підтверджують
витрати на відрядження голови
правління ВАТ «Одесагаз», тому на думку
податкового органу, голова правління
ВАТ «Одесагаз» отримав від позивача
дохід у вигляді додаткових благ без
утримання податку.

Згідно з п. 1.1 ст. 1 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
додаткові блага - кошти, матеріальні чи
нематеріальні цінності, послуги, інші
види доходу, що виплачуються
(надаються) платнику податку його
працедавцем (самозайнятою особою), якщо
такий дохід не є заробітною платою чи
виплатою, відшкодуванням чи
компенсацією за цивільно-правовими
угодами, укладеними з таким платником
податку.

Відповідно до пп. 4.2.9 п. 4.2 ст. 4 цього
Закону дохід, отриманий платником
податку від його працедавця як
додаткове благо (за винятками,
передбаченими пунктом 4.3 цієї статті), а
саме у вигляді: вартості використання
житла, інших об'єктів матеріального або
нематеріального майна, наданих
платнику податку у безоплатне
користування, за винятком, коли таке
надання зумовлене виконанням
платником податку трудової функції чи
передбачене нормами трудового
договору (контракту) або відповідно до
закону, у встановлених ними межах, а
також за винятком користування
автомобільним транспортом, наданих
платнику податку його
працедавцем-резидентом, який є
платником податку на прибуток
підприємств; вартості майна та
харчування, безоплатно отриманого
платником податку, крім випадків,
визначених у підпункті 5.4.1 пункту 5.4
статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»;
вартості послуг домашнього
обслуговуючого персоналу, безоплатно
отриманих платником податку, включаючи
працю підпорядкованих осіб, а також
осіб, що перебувають на військовій
службі чи є заарештованими або
ув'язненими. Під терміном «послуги
домашнього обслуговуючого персоналу»
розуміються послуги з побутового
обслуговування фізичної особи, членів
її сім'ї або від імені чи за їх
дорученням - будь-якої третьої особи,
включаючи ремонт або спорудження
об'єктів рухомого чи нерухомого майна,
що належать таким особам або
використовуються ними; суми грошового
або майнового відшкодування будь-яких
витрат або втрат платника податку, крім
тих, що підлягають обов'язковому
відшкодуванню згідно із законом за
рахунок бюджету або звільняються від
оподаткування згідно з цим Законом;
суми фінансової допомоги, включаючи
суми боргу платника податку,
анульованого кредитором за його
самостійним рішенням, не пов'язаним з
процедурою банкрутства; вартості
безоплатно отриманих товарів (робіт,
послуг), а також суми знижки з ціни
(вартості) товарів (послуг), що
перевищує звичайну, розраховану за
правилами визначення звичайних цін (у
розмірі такої знижки), крім випадків,
передбачених пунктом 4.3 цієї статті.
Якщо додаткові блага надаються у
формах, відмінних від грошової, об'єкт
оподаткування обчислюється за
правилами, визначеними пунктом 3.4
статті 3 цього Закону. Якщо додаткові
блага надаються особою, що не є
працедавцем платника податку, чи
особою, яка діє від імені або за
дорученням такого працедавця, то такі
доходи прирівнюються з метою
оподаткування до подарунків з їх
відповідним оподаткуванням.

Матеріалами справи підтверджено, що
кошти в сумі 15 163,36 грн. були витрачені
позивачем на відрядження голови
правління ВАТ «Одесагаз» у м. Будапешт
в період з 04.10 по 10.10.2005 для участі у
міжнародній конференції на тему:
«Постачання газу», а в сумі 15 543,21 грн.
були витрачені позивачем на
відрядження голови правління ВАТ
«Одесагаз» у м. Сінгапур і м.
Куала-Лумпур (Малайзія), ці витрати на
відрядження не можуть розглядатися як
додаткові блага, надані працівнику.

Отже, відповідачем неправомірно
нарахований податок з доходів фізичних
осіб в сумі 5 514,18 грн. та застосовані
штрафні санкції з цього податку в сумі
16 021,18 грн.

Щодо включення до складу податкового
кредиту суми податку на додану
вартість двічі за накладною 31.05.2005 № 11144
в жовтні 2005 року, судами обох інстанцій
встановлено наступне.

Позивачем від ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» отримано 2
податкові накладні: від 30.04.2005 № 10190 на
суму 519 7347,82 грн., в т.ч. ПДВ - 866 224,64 грн. та
від 31.05.2005 № 11144 на суму 2 397 661,44 грн., в
т.ч. ПДВ - 399 610,24 грн., тому на підставі пп.
7.2.8 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» позивач
включив суму ПДВ у розмірі 1 265 834,88 грн.
по двом вказаним податковим накладним
до Реєстру отриманих податкових
накладних.

Згідно податкової накладної від 30.04.2005
№ 10190 на суму 5 197 347,82 грн., в т.ч. ПДВ - 866
224,64 грн. до Реєстру отриманих накладних
включена сума ПДВ у розмірі 469 223,4 грн.,
що на 397 001,24 грн. менше ніж ПДВ, який
вказаний в цій податковій накладній у
розмірі 866 224,64 грн. За податковою
накладною від 31.05.2005 № 11144 на суму 2 397
661,44 грн., в т.ч. ПДВ - 399 610,24 грн. до
Реєстру отриманих накладних включена
сума ПДВ у розмірі 796 611,48 грн., що на 397
001,24 грн. більше ніж ПДВ який вказаний в
цій податковій накладній у розмірі 399
610,24 грн.

Загальна сума податкового кредиту з
ПДВ за вказаними податковими
накладними складає 1 265 834,88 грн., що
підтверджено дослідженими судами
попередніх інстанцій матеріалами
справи.

За вказаних обставин, відсутності
порушень норм матеріального та
процесуального права, висновок судів
першої та апеляційної інстанцій про
задоволення позовних вимог є вірним, а
касаційна скарга відповідача -
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Одесі Міжрегіонального
головного управління Міндоходів
відхилити.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19.09.2013 та
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 11.04.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко Н.Є. Блажівська