Справа № 2а-5226/11
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
Справа № 143067/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.,

суддів
Дяковича В.П.,

Онишкевича Т.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Львові апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі на постанову
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 07.11.2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Снятинському районі про зобов'язання
нарахувати та виплатити підвищення до
пенсії дітям війни,

в с т а н о в и в:

05.09.2011 року ОСОБА_2 (далі по тексту -
позивач) звернулася до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Снятинському районі (далі по тексту -
управління), в якому просила
зобов'язати управління нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 22.03.2011 року по 01.08.2011 року та в
подальшому з урахуванням вимог ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та проведених виплат.

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від
07.11.2011 року заявлений позов задоволено.
Визнано протиправними дії управління;
зобов'язано нарахувати і виплатити
позивачу підвищення до пенсії
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», за
період з 23.03.2011 року з урахуванням вимог
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та проведених виплат.
Постанову звернуто до негайного
виконання.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач, який,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову по справі про відмову в
позові.

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що встановлений ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
використовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій;
приписами Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено проведення фінансування з
Державного бюджету України, а не з
коштів Пенсійного фонду України.

Враховуючи те, що постанова суду першої
інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмово
провадження, за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач належить до категорії
громадян, на яких поширюються державні
соціальні гарантії дітей війни, а тому
вона має право на встановлене ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» підвищення до пенсії.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є дитиною війни та відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» (у редакції, що була
чинною на час виникнення спірних
правовідносин) мав право на отримання
підвищення виплачуваної йому пенсії за
віком. .

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Стосовно позовних вимог щодо
здійснення позивачу нарахування та
виплати недоплаченого підвищення до
пенсії за, 2011 рік, апеляційний суд
вважає, що такі підлягають задоволенню,
так як Законами України "Про Державний
бюджет на 2011 рік", "Про Державний бюджет
на 2011 рік" дію ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей" не зупинено.
Відповідно до Законів України "Про
Державний бюджет на 2011 рік", "Про
Державний бюджет на 2011 рік" розміри
державних соціальних гарантій на, 2011
рік, що визначаються залежно від
прожиткового мінімуму, встановлюються
відповідними законами України, цими
Законами, та нормативно-правовими
актами Кабінету Міністрів України.
Таким чином, відповідач у 2011 році,
повинен діяти у відповідності з
приписами діючої норми ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачу в
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
за вказаний період, колегія суддів не
вбачає.

У зв'язку з тим, що функції з
призначення, нарахування та виплати
пенсії позивачу здійснює Пенсійний
фонд України в особі вищезгаданого
управління, а також виходячи з вимог п.15
Положення про Пенсійний фонду України,
затв. постановою КМ України № 1261 від
24.10.2007р., відповідний обов'язок слід
покласти на відповідача у справі.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Доводи апелянта про неправильне
застосування судом вимог ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки розмір мінімальної пенсії за
віком визначається за правилами лише
цього Закону, чинним законодавством
інший мінімальний розмір пенсії за
віком не визначений, тому слід
застосовувати цей розмір.

Разом із тим, відповідно до ст.201 КАС
України, підставою для зміни постанови
суду першої інстанції є правильне по
суті вирішення справи, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір
суд першої інстанції по суті правильно
вирішив справу, однак при цьому
помилково допустив негайне виконання
ухваленої постанови в цілому, хоча
системний аналіз положень ч.1 та 2 ст.256
КАС України вказує на можливість
негайного виконання судових рішень у
справах цієї категорії виключно у
межах суми стягнення за один місяць.
Тому у цій частині оскаржувану
постанову необхідно змінити.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 201, 205, 207, 254, 256
КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі задовольнити
частково.

Постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 07.11.2011
року в частині негайного виконання
змінити, виклавши в такій редакції:.

Допустити постанову суду до негайного
виконання у межах суми стягнення за
один місяць.

В іншій частині постанову Снятинського
районного суду Івано-Франківської
області від 07.11.2011 року залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Т.В.
Онишкевич