Справа № 2а-12163/12/2670
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Закритого акціонерного товариства
«Укрпромсервіс» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 01 червня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Закритого акціонерного товариства
«Укрпромсервіс» до Відділу державної
реєстрації юридичних та фізичних
осіб-підприємців Соломянської
районної в місті Києві державної
адміністрації, Соломянської районної в
місті Києві державної адміністрації,
державного реєстратора Відділу
державної реєстрації юридичних та
фізичних осіб-підприємців
Соломянської районної в місті Києві
державної адміністрації Бровко К.П. за
участю третьої особи приватного
акціонерного товариства «Київська
фасувально-картонажна фабрика» про
визнання недійсною державної
реєстрації,-

В С Т А Н О В И Л А:

05 вересня 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом до Відділу державної
реєстрації юридичних та фізичних
осіб-підприємців Соломянської
районної в місті Києві державної
адміністрації в якому просив визнати
недійсною державну реєстрацію ЗАТ
«Київська Фасувально-картонажна
фабрика».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 01 червня 2013 року у задоволені
адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною
постановою, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить суд
скасувати постанову та прийняти нову,
якою позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції - зміні, виходячи
з наступного.

Як свідчать обставини справи, 22 квітня
1996 року загальними зборами акціонерів
закритого акціонерного товариства
«Київська Фасувально-картонажна
фабрика», на даний час приватне
акціонерне товариство «Київська
Фасувально-картонажна фабрика»
(Протокол №1) прийнято рішення про
створення зазначеного товариства,
затверджено його установчі документи
та обрано генерального директора.

23 квітня 1996 року нотаріально
посвідчено установчий договір,
затверджений загальними зборами
акціонерів.

27 червня 1996 року Залізничною районною
державною адміністрацією в м. Києві
(на теперішній час Солом`янська РДА)
здійснено державну реєстрацію ЗАТ
«Київська Фасувально-картонажна
фабрика» та видано Свідоцтво про
державну реєстрацію цього товариства
№ А01 № 377163.

Позивач вважаючи, що при здійсненні
державної реєстрації ЗАТ «Київська
Фасувально-картонажна фабрика»
допущено порушення, які неможливо
усунути, звернувся з даним позовом до
суду.

Відмовляючи у задоволені
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
Рішенням Господарського суду міста
Києва від 18.01.2010р. по справі №6/678, що
набрало законної сили встановлено
правомірність рішень з усіх питань
порядку денного, які прийняті
загальними зборами акціонерів ЗАТ
«Київська фасувально-картонажна
фабрика», що відбулися 01.10.1996;
установчих документів - статуту та
установчого договору від 1997 року та
всіх наступних редакцій установчих
документів ЗАТ «Київська
фасувально-картонажна фабрика»; нової
редакції установчих документів -
статуту та установчого договору,
здійсненої Залізничною районною у
місті Києві державною адміністрацією,
та реєстрації всіх наступних редакцій
установчих документів ЗАТ «Київська
фасувально-картонажна фабрика та судом
встановлено, що державна реєстрація
товариства ЗАТ «Київська
Фасувально-картонажна фабрика» була
здійснена без порушень та у
відповідності до вимог діючого на той
час законодавства.

Проте, колегія суддів не погоджується в
повній мірі з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Частиною першою ст. 24 Закону України
«Про господарські товариства» від
19.09.1991 №1576-ХІІ (в редакції чинній на
момент здійснення державної
реєстрації ЗАТ «Київська
фасувально-картонажна фабрика») (Закон
№1576-ХІІ) визначено, що акціонерним
визнається товариство, яке має
статутний фонд, поділений на визначену
кількість акцій рівної номінальної
вартості, і несе відповідальність за
зобов'язаннями тільки майном
товариства.

Відповідно до частини другої ст. 8
Закону України «Про підприємство» від
07.02.1991 №698-ХІІ (в редакції чинній на
момент здійснення державної
реєстрації ЗАТ «Київська
фасувально-картонажна фабрика») для
державної реєстрації підприємництва
до виконавчого комітету відповідної
Ради народних депутатів подаються такі
документи: рішення власника (власників)
майна або уповноваженого ним (ними)
органу. Якщо власників або
уповноважених ними органів два і
більше, таким рішенням є установчий
договір; статут, якщо це необхідно для
створюваної організаційної форми
підприємництва; реєстраційна картка
встановленого зразка; документ, що
засвідчує сплату коштів за державну
реєстрацію; рішення Антимонопольного
комітету України про згоду на
створення, реорганізацію (злиття,
приєднання) суб'єктів підприємницької
діяльності, якщо чинним законодавством
визначена необхідність такої згоди.

Статтею 31 Закону №1576-ХІІ встановлено,
що у випадках, коли всі акції
акціонерного товариства
розподіляються між засновниками, вони
повинні внести до дня скликання
установчих зборів не менше 50 відсотків
номінальної вартості акцій.

Акціонер у строки, встановлені
установчими зборами, але не пізніше
року після реєстрації акціонерного
товариства, зобов'язаний оплатити
повну вартість акцій (ч. 1 ст. 33 Закону
№1576-ХІІ).

Наведене кореспондується з п.п. 5.1.1 та
п.п. 5.1.2 п. 5.1 ст. 5 установчого договору
ЗАТ «Київська фасувально-картонажна
фабрика».

Так, державна реєстрація ЗАТ «Київська
Фасувально-картонажна фабрика»,
здійсненна Залізничною районною
державною адміністрацією м. Києва
27.06.1996, на підставі наступних
документів: установчого договору,
статуту, протоколу №1 від 22.04.1996 зборів
засновників ЗАТ «Київська
Фасувально-картонажна фабрика»,
документів, що посвідчують сплату
статутного фонду, а саме нотаріально
посвідчена копія договору
купівлі-продажу державного майна від
15.12.1995р. №223, нотаріально посвідчена
копія акту прийому-передачі державного
майна цілісного майнового комплексу
Київської Фасувально-картонажної
фабрики від 30.01.1996 №211, аудиторське
висновку про підтвердження формування
статутного фонду ЗАТ «Київська
Фасувально-картонажна фабрика», від
20.06.1996 та платіжний документ про сплату
реєстраційного збору.

На думку позивача, несплата рештою
акціонерів 50% номінальної вартості
акцій є порушенням наведеного Закону
№1576-ХІІ та умов установчого договору.
Однак, такі твердження не приймаються
до уваги суду апеляційної інстанції,
виходячи з наступного.

03 грудня 2013 року представником третьої
особи, через канцелярію Київського
апеляційного адміністративного суду
подано доповнення до заперечення на
апеляційну скаргу, додатком до яких є
акт передачі майна до Статутного фонду
ЗАТ «Київська Фасувально-картонажна
фабрика» (в даний час ПАТ «Київська
Фасувально-картонажна фабрика») від
22.04.1996, що у свою чергу підписаний усіма
учасниками.

З даного акту, вбачається, що згідно
Протоколу №1 Зборів Акціонерів даного
Товариства, учасники якого придбавають
його акції та передають до Статутного
фонду певне майно, що становить по 1%
для ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та 92% для
ТОВ «Шарм» (в даний час правонаступник
шляхом злиття - ЗАТ «Укрпромсервіс»),
усіх акцій вказаного вище акціонерного
товариства.

Наведене також підтверджується
аудиторським висновком АФ
«Аудит-Консалтинг» від 20.06.1996, що у свою
чергу міститься в реєстраційній справі
ПАТ «Київська Фасувально-картонажна
фабрика» (а.с. 41 т. 3)

Отже, наведене дає змогу колегії суддів
одностайно стверджувати, що до моменту
скликання установчих зборів, усі
учасники акціонерного товариства
внесли 100% номінальної вартості акцій.

Окрему увагу, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне звернути
на те, що як позивач так і суд першої
інстанції здійснюють посилання на
норми законодавства, які не існували на
момент здійснення державної
реєстрації ЗАТ «Київська
Фасувально-картонажна фабрика» і не
мали зворотної сили в часі.

Такими законодавством, зокрема є Закон
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» від 15.05.2003 №755-IV та
Цивільний кодекс України від 16.01.2003
№435-IV. Їх відсутність позбавляє
можливості визначити наявність
порушення та шляхи його усунення.
Більше того, позивачем не наведено в
чому саме полягало б порушення саме
його прав, у не внесенні 50 відсотків
номінальної вартості акцій до дня
скликання установчих зборів.

Що ж стосується посилання суду першої
інстанції на рішення господарських
судів, як на приюдиційну обставину у
даній справі, судова колегія вважає за
необхідне вказати на те, що даними
судовими рішеннями не визначалась
правомірність здійснення державної
реєстрації ЗАТ «Київська
Фасувально-картонажна фабрика», а тому
вони не можуть слугувати підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову.

Підсумовуючи наведена суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
усіма акціонерами ЗАТ «Київська
Фасувально-картонажна фабрика»
внесено більше 50% номінальної вартості
акцій до дня скликання установчих
зборів, більше того, на момент
виникнення спірних правовідносин не
передбачалась відповідальність за
внесення номінальної вартості акцій в
меншому розмір.

Згідно з ст. 201 КАС України, підставами
для зміни постанови суду першої
інстанції є правильне по суті
вирішення справи, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Таким чином, позовні вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, ухвалене судом
рішення першої інстанції про відмову в
задоволенні позовних вимог є
правильним. Неправильне застосуванням
норм матеріального права, не призвели
до невірного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення, проте є підставою для зміни в
його мотивувальній частині. Керуючись
ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС
України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства
«Укрпромсервіс» - задовольнити
частково.

Змінити мотивувальну частину
постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 01 червня 2013 року щодо підстав
відмови в задоволенні позову.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя

Троян Н.М.

Судді:

Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.