Справа № 257/3080/14-а
Суддя: Лях М. Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/257/154/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року Київський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого -судді Лях М.Ю.,

при секретарі -Ранкової О.О.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача - Туру В.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Головного Управління
пенсійного фонду України в Донецькій
області, про визнання дій відповідача
щодо відмови в задоволені скарги
позивача у призначені пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Головного управління
пенсійного фонду України в Донецькій
області, про визнання дій головного
управління пенсійного фонду України в
Донецькій області щодо відмови в
задоволенні скарги ОСОБА_3 у
призначенні пенсії, неправомірними,
визнання бездіяльності головного
управління пенсійного фонду України в
Донецькій області щодо зобов'язання
управління пенсійного фонду України в
Київському районі м. Донецька
призначити пенсію ОСОБА_3
неправомірною, зобов'язання Головного
управління пенсійного фонду України в
Донецькій області скасувати рішення
управління пенсійного фонду України в
Київському районі м. Донецька вих.
№8504/04 від 03.05.2013 року та зобов'язання
Головного управління пенсійного фонду
України в Донецькій області надати
розпорядження управлінню ПФ України в
Київському районі м. Донецька
призначити пенсію ОСОБА_3 із зниженням
віку з 07.02.2013 року. Мотивуючи свої
вимоги тим, що 07 лютого 2013 року у віці 57
років та 9 місяців набувши право на
призначення пенсії на пільгових умовах
він подав заяву про призначення пенсії
до управління пенсійного фонду України
в Київському районі м. Донецька.
Рішенням управління у Київському
районі від 03.05.2013 року №8504/04, яке
направлено 14.05.2013 року йому було
відмовлено у призначені пенсії.
Зазначене рішення було оскаржено ним
до Київського районного суду м.
Донецька. 12 вересня 2013 року Київський
районний суд м. Донецька по справі
№2а/257/112/13 виніс рішення, яким
адміністративний позов ОСОБА_3 до УПФ у
Київському районі м. Донецька
задовольнив частково, а саме: визнав
дії УПФ у Київському районі м.
Донецька щодо відмови ОСОБА_3 у
призначені пенсії за віком на
пільгових умовах противоправними; а
також зобов'язав УПФ у Київському
районі м. Донецька призначити ОСОБА_3
пенсію за віком на пільгових умовах з
07.02.2013 року. Донецький апеляційний
адміністративний суд 14 січня 2014 року по
справі №257/7258/13-а виніс рішення, в якому
відмовив в задоволені позовних вимог. В
якому зазначив, що колегія судів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо підтвердження періоду
роботи з 11.12.1984 року по 25.12.1990 року на
пільгових умовах. Під час судового
розгляду Київський районний суд м.
Донецька та Донецький апеляційний
адміністративний суд встановили факт,
що період роботи ОСОБА_3 з 11.12.1984 року по
25.12.1990 року в СУ №115 тресту
«Донбасстальконструкція» є роботою на
пільгових умовах за списком №2.

Він використав своє законне право на
захист та звернувся зі скаргою на
рішення управління у Київському районі
про відмову в призначенні пенсії на
пільгових умовах з 08 лютого 2013 року до
вищого органу управління у Київському
районі, а саме до Головного Управління
пенсійного фонду України в Донецькій
області. У зазначеній скарзі він просив
задовольнити його скаргу та надати
розпорядження управлінню ПФУ в
Київському районі м. Донецька
призначити йому пенсію із зниженням
віку з 07.02.2013 року. 04 березня 2014 року
відповідач відправив на ім'я позивача
відповідь, в якій зазначено, що
відмовлено в зарахуванні Вам до
пільгового стажу періоду роботи з
11.12.1984 року по 25.12.1990 рік на посаді
монтажника по монтажу сталевих та
залізобетонних конструкцій в
Донецькому спеціалізованому
управлінні №115 тресту
«Донбасстальконструкція», оскільки
первинні документи, які б
підтверджували Вашу роботу саме на
будівництві зданій та споруд:
промислових, енергетичних,
гідротехнічних,… відсутні. За таких
обставин, рішення управління від 26.04.2013
року Вам відмовлено в призначенні
пенсії на пільгових умовах згідно п.
«б» ст. 13 Закону №1788, оскільки на момент
звернення відсутній необхідний
пільговий стаж роботи». У відповіді на
скаргу відповідач зазначає, що
«законних підстав для признає. Просив
позов задовольнити.

В судове засідання позивач не
з'явився, про день та час слухання
справи повідомлявся належним чином та
своєчасно, його інтереси у суді
представляє ОСОБА_1

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1. яка діє на підставах
та повноваженнях перевірених судом
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі та просила їх задовольнити.

В судове засідання представник
відповідача - Туру В.Г., яка діє на
підставах та повноваженнях
перевірених судом, позовні вимоги не
визнала в повному обсязі та пояснила,
що згідно записів трудової книжки
позивач працював з 11.12.1984 року по 25.12.1990
рік на посаді монтажника по монтажу
сталевих і залізобетонних конструкцій
в Донецькому спеціалізованому
управлінні №115 тресту
«Донбасстальконструкція». На даний час
зазначене підприємство ліквідовано.
Позивач надав комісії: паспорт та
ідентифікаційний код; трудову книжку;
довідку від 05.02.2013 року головного
управління статистики у Донецькій
області; особисту картку форми Т-2;
наказ по підприємству про прийом та
звільнення ОСОБА_3; архівна довідка від
12.11.2012 року про неможливість надання
довідки про заробітну плату; архівна
довідка від 12.11.2013 року про періоди
роботи; наказ «Про підсумки атестації
робочих місць» №21 від 13.03.1995 року; акт
перевірки від 20.02.2013 року. Первинні
документи, які б свідчили про роботу
заявника тільки на будівництві зданій
та споруд не надавались. До того ж,
відповідно до довідки головного
управління статистики у Донецькій
області видом економічної діяльності
Дочірнього підприємства управління
ЗАТ «Донбасстальконструкція» « 115» був
«монтаж та встановлення збірних
конструкцій». Таким чином,
документального підтвердження
зайнятості позивача на будівництві до
розгляду комісії надано не було. А отже,
немає підстав зарахування періодів
роботи з 11.12.1984 року по 25.12.1990 рік до
пільгового стажу по списку №2. Просить
відмовити у задоволені позовних вимог
за необґрунтованістю.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає позов
обґрунтованим і таким, що підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З копії трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.11-13)
вбачається, що ОСОБА_3 працював з 11.12.1984
року по 24.12.1990 рік на посаді монтажника
по монтажу сталевих і залізобетонних
конструкцій в Донецькому
спеціалізованому управлінні №115
тресту «Донбасстальконструкція», з
02.01.1994 року по 02.10.1992 рік на посаді
монтажник у малому підприємстві
«Донспецпроектстрій», з 05.10.1992 року по
15.11.1993 рік на посаді монтажника у
акціонерному товаристві «БІС», з 01.01.1996
року по 25.09.2008 рік на посаді монтажника 4
розряду з монтажу металевих і
залізобетонних конструкцій у ТОВ
«Донспецпроектстрій».

Відповідно до копії архівної довідки
виданої начальником архівного відділу
Донецької міської ради від 12 листопада
2012 року за №Н-51/37 (а.с.14) у відповідності
до додатку №1 до наказу №21 від 13.03.1995
року «Про підсумки атестації робочих
місць за умовами праці» у перечень
робочих місць, виробництв, робіт
професій і посад працівників, якім
підтверджено право на пільгове
пенсійне забезпечення за списком №2 по
акціонерному товариству
«Донбасстальконструкція» професії:
«монтажник з монтажу стальних і
залізобетонних конструкцій»
відносяться до списку №2, розділу ХХУП
«Будівництво», код професії 2290000а-14612,
копія наказу додається.

З копії наказу №21 від 03 березня 1995 року
(а.с.15) вбачається, що перечень робочих
місць, виробництв, робіт, професій і
посад працівників з пільговим
пенсійним забезпеченням (за списком №2)
затвердити.

Відповідно до копії довідки наданої
в.о. директора «Шахти ім. Е.Т. Абакумова»
від 09 жовтня 2012 року (а.с.22) ОСОБА_3 з
18.02.1983 року по 20.04.1983 рік був учнем
прохідника підземного, відповідно до
наказу №133к від 03.03.1983 року, з 21.04.1983 року
по 25.05.1983 рік курси, наказ №236к від 19.04.1983
року, з 26.05.1983 року по 05.08.1983 рік
практика, з 06.08.1983 по 16.08.1983 рік курси, з
17.08.1983 року по 20.11.1984 рік прохідник
підземний, наказ №551к від 16.08.1983 рік,
звільнений 20.11.1984 року за власним
бажанням, наказ №724к від 22.11.1984 року.
Відпусткою без збереження заробітної
платні не користувався. Перераховані
підземні професії працюють у шахті з
повним робочим днем. Пільговий список
1р1п1 «Гріна праця» затверджений
Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від
22.08.1956 року.

Згідно копії рішення пенсійного фонду
України в Київському районі м. Донецька
про відмову в призначенні пенсії 26
квітня 2013 року (а.с.9-10) ОСОБА_3
відмовлено в призначені пенсії із
зниженням пенсійного віку за нормами
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» у зв'язку з відсутністю
пільгового стажу. Право на пенсію
ОСОБА_3 набуде при досягненні 59 років,
визначеного частиною 2 статті 14 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» зі
зниженням пенсійного віку визначеного
статтею 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» на 1
рік.

Відповідно до копії постанови
Київського районного суду м. Донецька
від 12 вересня 2013 року (а.с.18-19) позов
ОСОБА_3 до УПФУ в Київському районі м.
Донецька задоволено частково. Визнано
дії УПФУ в Київському районі м.
Донецька щодо відмови ОСОБА_3 у
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах -протиправними;
зобов'язано УПФУ в Київському районі м.
Донецька призначити ОСОБА_3 пенсію за
віком на пільгових умовах, відповідно
до ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 05
листопада 1991 року №1788 за Списком №2 з
07.02.2013 року, в іншій частині позову
відмовлено.

Згідно копії постанови Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 14 січня 2014 року (а.с.20-21) апеляційна
скарга УПФУ в Київському районі м.
Донецька задоволена. Постанова
Київського районного суду м. Донецька
від 12 вересня 2013 року у справі №257/7258/13-а
скасована, у задоволені позову ОСОБА_3
до УПФУ в Київському районі м. Донецька
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії
відмовлено. Також в мотивувальній
постанові суду зазначено, що стаж
роботи позивача за списком №1
виробництв, робіт, професій та посад та
показників, що дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах,
затвердженого постановою Ради
Міністрів СРСР від 22.08.1956 року за період
з 18.02.1983 року по 20.11.1984 року на
підприємстві - шахта імені С.Т.
Абакумова виробничого об'єднання
«Донецьквугілля», відповідачем не
заперечується. Відповідно до вимог
частини 1 статті 72 КАС України,
обставини, що встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З копії скарги ОСОБА_3 на
рішення про відмову в призначенні
пенсії від 28 січня 2014 року (а.с.6)
вбачається, що він просить головне
управління пенсійного фонду України в
Донецькій області через наявність
поважних причин пропуску строку
звернення зі скаргою, поновити строк
звернення до Головного Управління
пенсійного фонду України в Донецькій
області на рішення Управління ПФУ в
Київському районі м. Донецька про
відмову в призначенні пенсії ОСОБА_3,
задовольнити скаргу ОСОБА_3 та надати
розпорядження УПФУ в Київському районі
м. Донецька призначити пенсію ОСОБА_3 із
зниженням віку з 07.02.2013 року (день
звернення за призначенням пенсії).

Згідно копії ухвали Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року в задоволені заяви
ОСОБА_3 про роз'яснення постанови
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року в адміністративній справі
№257/7258/13-а відмовлено, також в
мотивувальній частині ухвали
зазначено, що оскільки позивач має стаж
менше ніж 6 років 3 місяці, то він немає
права на призначення пенсії на
пільгових умовах зі зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 Закону.

Відповідно до копії листа
заступника начальника Головного
Управління пенсійного фонду України в
Донецькій області Баранова Т.А. від 04
березня 2014 року (а.с.7-8) страховий стаж
ОСОБА_3 врахований по 25.12.2012 року та
складає 35 років 02 місяці 25 днів, в тому
числі на підземних роботах -01 рік 09
місяців 03 дні. За таких обставин,
рішенням управління від 26.04.2013 року
ОСОБА_3 відмовлено в призначенні пенсії
на пільгових умовах згідно п. «б» ст. 13
Закону №1788, оскільки на момент
звернення відсутній необхідний
пільговий стаж роботи. Законих підстав
для призначення ОСОБА_3 пенсії за віком
на пільгових умовах за роботу по списку
№2 відповідно до п. «б» Закону №1788
немає. Право на призначення пенсії із
зниженням пенсійного віку відповідно
до ч.2 ст. 14 Закону №1788 він набуде після
досягнення 59 років.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з вимогами частини 1 статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 62 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. Зазначеній нормі відповідає
пункт 1 Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№637.

Відповідно до статті 153 Кодексу України
про працю, ст.ст. 13, 26 Закону України
«про охорону праці», Постанови
Кабінету Міністрів України від 01.08.1992
року №442 «Про порядок проведення
атестації робочих місць за умови
праці» на керівника підприємства
покладається обов'язок і
відповідальність за порядок і
своєчасне проведення атестації
робочих місць на відповідність
нормативно-правовим актам з охорони
праці, а також за своєчасне
відшкодування витрат по її проведенню.
Атестація робочих місць за умовами
праці - це комплексна оцінка всіх
факторів виробничого середовища і
трудового процесу супутніх
соціально-економічних факторів, що
впливають на здоров'я і працездатність
працівників в процесі трудової
діяльності.

Відповідно до пунктів 1,2 Порядку №442
атестація робочих місць за умовами
праці проводиться на підприємствах,
організаціях незалежно від форм
власності й господарювання, де
технологічний процес, використовуване
обладнання, сировина та матеріали є
потенційними джерелами шкідливих і
небезпечних виробничих факторів, що
можуть несприятливо впливати на стан
здоров'я працюючих, а також на їхніх
нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає в
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах.

Частиною 2 пункту 4 зазначеного Порядку
встановлено, що відповідальність за
своєчасне та якісне проведення
атестації покладається на керівника
підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладено
обов'язок проведення атестації робочих
місць на керівників підприємств, а тому
її не проведення не може позбавити
громадян їх конституційного права на
соціальний захист щодо вирішення
питань надання пенсій за віком на
пільгових умовах відповідно до статті
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їх
представників, показань свідків,
письмових та речових доказів,
висновків експертів.

У відповідності з вимогами ч.2
зазначеної статті, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача.

Згідно статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства (далі -
КАС) України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування,їхні посадові та
службові особи зобов'язані діяти лише в
межах повноважень та у спосіб ,що
передбачені Конституцією та законами
України.

Вивчивши матеріали справи, докази, суд
приходить до висновку що позивач
ОСОБА_3 працював з 11.12.1984 року по 24.12.1990
рік на посаді монтажника по монтажу
сталевих і залізобетонних конструкцій
в Донецькому спеціалізованому
управлінні №115 тресту
«Донбасстальконструкція», яка
віднесена до списку №2 для призначення
пенсії на пільгових умовах. Також слід
зауважити, що провини позивача в не
проведені атестації його робочого
місця немає, оскільки обов'язок
проведення атестації робочих місць
законодавцем покладено на керівників
підприємств. За таких обставин, суд
приходить до висновку, що відповідач
Головне Управління пенсійного фонду
України в Донецькій області позбавив
позивача його конституційного права на
соціальний захист щодо вирішення
питань надання пенсій за віком на
пільгових умовах відповідно до статті
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», у зв'язку з чим є усі
правові підстави для задоволення
позовних вимог.

Таким чином вимоги позивача щодо
визнання дій головного управління
пенсійного фонду України в Донецькій
області щодо відмови в задоволенні
скарги ОСОБА_3 у призначенні пенсії,
неправомірними, визнання
бездіяльності головного управління
пенсійного фонду України в Донецькій
області щодо зобов'язання управління
пенсійного фонду України в Київському
районі м. Донецька призначити пенсію
ОСОБА_3 неправомірною, зобов'язання
Головного управління пенсійного фонду
України в Донецькій області скасувати
рішення управління пенсійного фонду
України в Київському районі м. Донецька
вих. №8504/04 від 03.05.2013 року та
зобов'язання Головного управління
пенсійного фонду України в Донецькій
області надати розпорядження
управлінню ПФ України в Київському
районі м. Донецька призначити пенсію
ОСОБА_3 із зниженням віку з 07.02.2013 року є
обґрунтовані, таки що знайшли своє
підтвердження у судовому засіданні при
вивчені письмових доказів, а тому
підлягають задоволенню.

Посилання відповідача щодо того факту,
що первинні документи, які б свідчили
про роботу позивача тільки на
будівництві зданій та споруд не
надавались, та документального
підтвердження зайнятості позивача на
будівництві до розгляду комісії надано
не було, а отже на їх думку немає
підстав зарахування періодів роботи з
11.12.1984 року по 25.12.1990 рік до пільгового
стажу по списку №2 є такими, що не
ґрунтуються на Законі, а тому не можуть
бути взяті до уваги судом при
постановці даного рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 4, 8, 11, 17, 18, 69, 71, 72, 154, 158-164 КАС
України, ст. 19, 46 Конституції України,
ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»,
ст. 153 Кодексу України про працю, ст.ст.
13, 26 Закону України «про охорону праці»,
Постанови Кабінету Міністрів України
від 01.08.1992 року №442 «Про порядок
проведення атестації робочих місць за
умови праці» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до
Головного Управління пенсійного фонду
України в Донецькій області, про
визнання дій відповідача щодо відмови
в задоволені скарги позивача у
призначені пенсії - задовольнити.

Визнати дії головного управління
пенсійного фонду України в Донецькій
області щодо відмови в задоволенні
скарги ОСОБА_3 у призначенні пенсії -
неправомірними.

Визнати бездіяльність головного
управління пенсійного фонду України в
Донецькій області щодо зобов'язання
управління пенсійного фонду України в
Київському районі м. Донецька
призначити пенсію ОСОБА_3 -
неправомірною.

Зобов'язати Головне управління
пенсійного фонду України в Донецькій
області скасувати рішення управління
пенсійного фонду України в Київському
районі м. Донецька вих. №8504/04 від 03.05.2013
року.

Зобов'язати Головне управління
пенсійного фонду України в Донецькій
області надати розпорядження
управлінню ПФ України в Київському
районі м. Донецька призначити пенсію
ОСОБА_3 із зниженням віку з 07.02.2013 року.

В судовому засіданні 30 квітня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частину. Повний текст судового рішення
виготовлено 06 травня 2014 року.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Київський районний суд м. Донецька
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти дів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Київського районного суду

м. Донецька
М.Ю. Лях