Справа № 242/6212/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/800/16924/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Селидове Донецької області на
постанову Селидівського міського суду
Донецької області від 28 січня 2014 року
та постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року

у справі № 242/6212/13-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Селидове Донецької області

про зобов'язання
вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
Селидівського міського суду Донецької
області з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Селидове Донецької області (далі -
Управління ПФУ) про зобов'язання
перерахувати пенсію з 08.12.2010.

Постановою Селидівського міського
суду Донецької області від 28.01.2014 позов
задоволено частково. Визнано
незаконними дії Управління Пенсійного
фонду України в м. Селидове Донецької
області щодо відмови у перерахунку
пенсії ОСОБА_2 з урахуванням
нарахованих та виплачених сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань, індексації та скасовано
рішення відповідача від 04.12.2013 № 3252
щодо відмови в перерахунку пенсії
позивача; зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2013 з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, індексації
відповідно вимог статті 37 Закону
України «Про державну службу», з
урахуванням раніше проведених виплат.
У решті позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04.03.2014
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове - про
часткове задоволення позову.

Зобов'язано відповідача здійснити
ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії
як державному службовцю з 29.11.2013 у
розмірі 90 % від розрахованої заробітної
плати з урахуванням сум матеріальної
допомоги, індексації заробітної плати
та грошової винагороди, з яких сплачено
страхові внески або збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування з урахуванням фактично
отриманих сум, виходячи з довідки про
складові заробітної плати Управління
Державної Казначейської служби
Украйни у м. Селидовому Донецької
області від 27.11.2013 № 04-15/3693.

Позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 08.12.2010
по 15.06.2013 залишено без розгляду. У решті
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Управління ПФУ
оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції з мотивів порушення судом
норм матеріального права та прийняти
нове рішення - про відмову у позові.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що,
на думку відповідача, отримані
позивачем кошти як матеріальна
допомога на оздоровлення та допомога
на вирішення соціально-побутових
питань не включається до складу
заробітної плати, з якої призначається
пенсія державного службовця.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_2 перебуває на обліку в
Управління Пенсійного фонду України в
м. Селидове Донецької області з 08.12.2010
як державний службовець, що отримує
пенсію за віком, призначену відповідно
до Закону України «Про державну
службу» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно з даними довідки Управління
Державної Казначейської служби
Украйни у м. Селидовому Донецької
області від 27.11.2013 № 04-15/3693 про складові
заробітної плати (за останні 24
календарні місяці роботи або будь-які 60
календарних місяців роботи підряд
перед зверненням за пенсією) до
складових заробітної плати позивача
надбавки та премії за період з 01.12.2008 до
30.11.2010 нараховувались надбавка за
високі досягнення у праці або за
виконання особливо важливої роботи -9
191,27 грн., премії - 9 381,96 грн., премії до
державних, професійних свят та
ювілейних дат - 700,00 грн., інші виплати - 6
133,09 грн. На всі виплати, включені в
довідку, нараховано страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Сума заробітної плати, на
яку нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, становить 47 544,09 грн. Інші
виплати: серпень 2009 року, червень 2010
року - матеріальна допомога на
оздоровлення, вересень 2010 року -
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань, грудень 2008
року, лютий-грудень 2009 року,
січень-листопад 2010 року - індексація
грошових доходів населення.

29.11.2013 позивач звернулась до Управління
ПФУ з заявою про перерахунок пенсії з
урахуванням даних довідки від 27.11.2013 №
04-15/3693.

Рішенням від 04.12.2013 № 3252 Управління ПФУ
відмовило в перерахунку пенсії
позивача з посиланням на статтю 33
Закону України «Про державну службу».

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що пенсія
позивачки повинна обчислюватись із
заробітної плати, яку вона фактично
отримувала, в тому числі з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань, на які нараховувались страхові
внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується зі вказаним висновком
суду апеляційної інстанції з огляду на
таке.

За змістом статті 37 Закону України від
16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу»
(далі - Закон № 3723-XII) (у редакції, чинній
на час виникнення спірних відносин)
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24.03.1995 № 108/95 ВР «Про оплату
праці» (далі - Закон № 108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Статтею 66 Закону України від 05.11.1991 №
1788-XII «Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 09.07.2003 №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначає
виплати (доходи), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії. Так,
зокрема до такого доходу (заробітної
плати) враховуються: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до змісту наведених норм
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входила до
системи оплати праці державного
службовця.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
20.02.2012 № 21-430а11.

Відповідно до частини першої статті
першої статті 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування рішень судів
попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
КАС України.