Справа № 2а-19170/10/2670
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року
м. Київ К/9991/12832/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Малиніна В.В.
(доповідач), Ситникова О.Ф.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 квітня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 січня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до Міністерство оборони України
про визнання наказу таким, що не має
юридичної сили, не набрав чинності і не
може бути застосованим, зобов'язання
вчинити певні дії, та визнання нечинною
діючу редакцію Положення, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2010 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
(далі - позивачі) звернулися до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Міністерства
Оборони України (далі - відповідач), в
якому з урахуванням уточнень просили
зобов'язати відповідача надати
встановленим чином на державну
реєстрацію «Положення про комісію з
контролю за розподілом житла в
гарнізонах Збройних Сил України», яке
затверджено наказом Міністра оборони
України від 08.07.2010 року № 354; визнати
нечинною діючу редакцію «Положення про
комісію з контролю за розподілом житла
в гарнізонах Збройних Сил України», яке
затверджено наказом Міністра оборони
України від 08.07.2010 року № 354, оскільки
вона не пройшла обов'язкову державну
адміністрацію.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15.04.2011 року, залишеною без зміну ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.01.2012 року,
у задоволені позову відмовлено.

Вказуючи, на допущені судами, на
думку позивачів, неповне з'ясування
обставин, які мають значення у справі,
та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
просять їх рішення скасувати з
направленням справи на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами 08.07.2010 року
Міністром оборони України, з метою
дотримання вимог житлового
законодавства та забезпечення
прозорості під час розподілу житла в
гарнізонах Збройних Сил України,
винесено наказ за №354 «Про організацію
роботи комісії з контролю за
розподілом житла в гарнізонах» (далі -
Наказ №354), яким затверджено склад
комісії з контролю за розподілом житла
в гарнізонах Збройних Сил України та
Положення про комісію з контролю за
розподілом житла в гарнізонах Збройних
Сил України.

Згідно п.4 Наказу №354 наказ Міністра
оборони України від 16.06.2005 року №336 «Про
створення комісії з контролю за
розподілом житла в гарнізонах Збройних
Сил України та Положення про порядок
роботи комісії з контролю за
розподілом житла в гарнізонах Збройних
Сил України» визнано такими, що
втратили чинність.

Як вбачається з інформаційної
довідки до Наказу №354, складеної
Головою квартирно-експлуатаційного
управління Збройних Сил України, його
видання обумовлене необхідністю
забезпечення прозорості, відкритості
розподілу житла в гарнізонах Збройних
Сил України та подальшого
вдосконалення організації
забезпечення і надання
військовослужбовцям Збройних Сил
України та членам їх сімей житлових
приміщень.

Метою видання цього наказу є
подальше вдосконалення організації
роботи комісії з контролю за
розподілом житла в гарнізонах Збройних
Сил України, забезпечення і надання
військовослужбовцям Збройних Сил
України та членам їх сімей житлових
приміщень.

Наказ №354 передбачає затвердження
нового складу комісії з контролю за
розподілом житла в гарнізонах Збройних
Сил України, Положення про порядок
роботи комісії з контролю за
розподілом житла в гарнізонах Збройних
Сил України, а також врегульовує інші
питання діяльності комісії з контролю
за розподілом житла в гарнізонах
Збройних Сил України.

Пунктом 1 Положення визначено
повноваження та порядок роботи комісії
з контролю за розподілом житла в
гарнізонах Збройних Сил України,
зокрема, визначено повноваження
Комісії, завдання, які покладаються на
Комісію, порядок проведення засідань
та прийняття рішень.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшов висновку про відсутність у суду
повноважень визнавати наказ Міністра
оборони України від 08.07.2010 року №354 «Про
організацію роботи комісії з контролю
за розподілом житла в гарнізонах» та
затверджене ним Положення про порядок
роботи комісії з контролю за
розподілом житла в гарнізонах Збройних
Сил України незаконними чи такими, що
не відповідають правовому акту вищої
юридичної сили, оскільки ці акти не
відносяться до нормативно-правових.

Крім того, судами встановлено, що
позивачами, на виконання вимог ст.71 КАС
України, не надано належних доказів
порушення їх прав, свобод та інтересів
прийняттям оскаржуваних актів.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками судів, з огляду на
наступне.

Згідно Наказу Міністерства юстиції
України від 12.04.2005р. №34/5
нормативно-правовим актом є офіційний
письмовий документ, прийнятий
уповноваженим на це суб'єктом
нормотворення у визначеній
законодавством формі та за
встановленою законодавством
процедурою, спрямований на регулювання
суспільних відносин, що містить норми
права, має неперсоніфікований характер
і розрахований на неодноразове
застосування. Розпорядчим документом є
акт, що видається суб'єктом
нормотворення у процесі здійснення ним
виконавчо-розпорядчої діяльності з
метою виконання покладених на нього
завдань та здійснення функцій
відповідно до наданої компетенції на
основі і на виконання Конституції та
законів України, спрямування
регулювання суспільних відносин у
сферах державного управління,
віднесених до його відання.

Відповідно до Указу Президента
України від 03.10.1992 року №493/92 «Про
державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади» з
01.01.1993 року нормативно-правові акти, які
видаються міністерствами, іншими
органами виконавчої влади, органами
господарського управління та контролю
і які зачіпають права, свободи й
законні інтереси громадян або мають
міжвідомчий характер, підлягають
державній реєстрації в Міністерстві
юстиції України.

Згідно статті 6 Указу Кабінету
Міністрів України постановлено
затвердити до 01.12.1992 року Положення про
державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств,
інших органів виконавчої влади,
органів господарського управління та
контролю, що зачіпають права, свободи
та інтереси громадян або носять
міжвідомчий характер.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 28.12.1992р. № 731 затверджено
Положення про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств,
інших органів виконавчої влади, що
набула чинності з 01.03.1993 року.

Пунктом 4 вказаного Положення
встановлено, що державній реєстрації
підлягають нормативно-правові акти
будь-якого виду (постанови, накази,
інструкції тощо), якщо в них є одна або
більше норм, що:

а) зачіпають соціально-економічні,
політичні, особисті та інші права,
свободи й законні інтереси громадян,
проголошені й гарантовані
Конституцією та законами
України,Конвенцією про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року
і протоколами до неї, міжнародними
договорами України, згоду на
обов'язковість яких надано Верховною
Радою України, та acquis communautaire, а також з
урахуванням практики Європейського
суду з прав людини, встановлюють новий
або змінюють, доповнюють чи скасовують
організаційно-правовий механізм їх
реалізації;

б) мають міжвідомчий характер, тобто є
обов'язковими для інших міністерств,
органів виконавчої влади, а також
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ і організацій, що
не входять до сфери управління органу,
який видав нормативно-правовий акт.

Положення п.5 Положення містять
перелік актів, що не підлягають
державній реєстрації. До таких актів,
зокрема, віднесено акти:

- персонального характеру (про склад
комісій, призначення на посаду і
звільнення з неї, заохочення
працівників тощо);

- дія яких вичерпується одноразовим
застосуванням, крім актів про
затвердження положень, інструкцій та
інших, що містять правові норми;

- оперативно-розпорядчого характеру
(разові доручення);

- якими доводяться до відома
підприємств, установ і організацій
рішення вищестоящих органів;

- спрямовані на організацію виконання
рішень вищестоящих органів і власних
рішень міністерств, інших органів
виконавчої влади, що не мають нових
правових норм;

- рекомендаційного, роз'яснювального та
інформаційного характеру (методичні
рекомендації, роз'яснення, у тому числі
податкові, тощо), нормативно-технічні
документи (національні та регіональні
стандарти, технічні умови, будівельні
норми і правила,
тарифно-кваліфікаційні довідники,
кодекси усталеної практики, форми
звітності, у тому числі щодо державних
статистичних спостережень,
адміністративних даних та інші).

Згідно листа Міністерства юстиції
України від 24.02.2011 року №1826-0-32-11/24
Міністерством оборони України надано
для проведення правової експертизи
завірену в установленому порядку копію
наказу від 08.07.2010 року №354.

З результатів проведення
експертизи вбачається, що Наказ №354 не
встановлює нових правових норм, має
організаційно-розпорядчий характер,
спрямований на організацію виконання
рішень вищестоящих органів і власних
рішень Міністерства оборони і
відповідно до пунктів «в»та «д»пункту 5
Положення про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств,
інших органів виконавчої влади,
органів господарського управління та
контролю, що зачіпають права, свободи й
законні інтереси громадян або мають
міжвідомчий характер, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 грудня 1992 року №731, не підлягає
державній реєстрації в Міністерстві
юстиції України.

З аналізу Указу Президента України
«Про опублікування актів
законодавства України в
інформаційному бюлетені «Офіційний
вісник України» від 13.12.1996 року №1207/96,
Порядку оприлюднення у мережі Інтернет
інформації про діяльність органів
виконавчої влади, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.01.2002 року №3 вбачається, що
оприлюдненню підлягають не всі правові
акти, а лише ті, які мають
нормативно-правовий характер.

Таким чином, оскаржувані наказ від
08.07.2010 року № 354 та затверджене ним
Положення про порядок роботи комісії з
контролю за розподілом житла в
гарнізонах Збройних Сил України за
своїм змістом мають
організаційно-розпорядчий характер, не
містять нових правових норм, не мають
ознак нормативно - правового акту та
спрямовані на виконання вимог
житлового законодавства, а тому згідно
правил п.5 Положення про державну
реєстрацію нормативно-правових актів
міністерств, інших органів виконавчої
влади не підлягають державній
реєстрації у Міністерстві юстиції
України і не потребують офіційного
оприлюднення.

З огляду на викладене, висновки
суду є правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, зазначених висновків судів та
обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 квітня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26 січня 2012 року, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

О.Ф.Ситников