Справа № 760/1502/14-а
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 760/1502/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Букіна
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Солом'янського районного
суду м. Києва від 25 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Департаменту соціальної
політики про визнання дій
неправомірними, -

В С
Т А Н О В И В :

Главою 6 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено
особливості провадження в окремих
категоріях адміністративних справ.
Зокрема, частиною першою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка є імперативною нормою,
встановлюється перелік
адміністративних справ щодо яких
обов'язково застосовується скорочене
провадження. Проте, частиною другою
цієї статті передбачається можливість
розгляду в скороченому провадженні за
умови, що вимоги не стосуються прав,
свобод, інтересів та обов'язків третіх
осіб. Тобто, лише у випадку залучення до
участі у справі третіх осіб
адміністративна справа не може бути
розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративні
справи щодо яких застосовується
скорочене провадження, можуть бути
розглянуті не у скороченому
провадженні у випадку, передбаченому
частиною четвертою ст.183-2 цього Кодексу
з обов'язковим постановленням
відповідної ухвали.

При відкритті провадження в
адміністративних справах за позовними
вимогами, зазначеними у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суди першої
інстанції мають зазначати, що саме
скорочене провадження відкривається в
адміністративній справі, а постанови
суду першої інстанції за результатом
розгляду таких справ мають містити
виключно відомості, зазначені у
частині шостій цієї статті.

Тому порушення судом першої інстанції
особливості провадження справи, а саме
розгляд її не у скороченому
провадженні, не є перешкодою для
апеляційного її розгляду в порядку
письмового провадження, в зв'язку з чим
і оскарження постанови суду першої
інстанції здійснюється в порядку,
передбаченому частинами
восьмою-десятою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Крім того, порушення судом першої
інстанції норм процесуального права не
призвели до неправильного вирішення
справи.

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 25 березня 2014 року
позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою
позовні вимоги задовольнити повністю.
Свої вимоги апелянт аргументує тим, що
судом першої інстанції були неповно
з'ясовані всі обставини, що мали
суттєве значення для вирішення справи
та допущені порушення норм
матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач відноситься до осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи 2 категорії. Внаслідок
вказаних обставин, позивач має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі трьох
мінімальних заробітних плат, що
передбачено ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-XII.

Відповідно до рішення Конституційного
суду України від 25 січня 2012 року у
справі № 1-11/2012 нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів України, якими
регулюються бюджетні відносини,
зокрема питання соціального захисту за
рахунок коштів Державного бюджету
України, є складовою бюджетного
законодавства відповідно до пункту 5
частини першої статті 4 Бюджетного
кодексу України. Отже, суди загальної
юрисдикції України під час вирішення
справ щодо соціального захисту прав
громадян повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет України
на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році
норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31,
37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", статей 5 та
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", статей 14, 22, 37 та 43 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб", статті 22 Закону
України "Про міліцію", статті 49 Закону
України "Про прокуратуру", статті 77
Основ законодавства України про
охорону здоров'я, статей 12, 13, 14, 15 та 16
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", статті 9 Закону України "Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні", статті 22
Закону України "Про пожежну безпеку",
статті 20 Закону України "Про захист
рослин", статті 43 Гірничого закону
України, статей 6 1, 6 2, 6 3 та 6 4 Закону
України "Про жертви нацистських
переслідувань", статті 3 Закону України
"Про заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Враховуючи, що з адміністративним
позовом до суду позивач звернулась 24
січня 2014 року та просить провести
перерахунок пенсії за 2013 рік, її
позовні вимоги задоволенню не
підлягають, оскільки повноваження щодо
визначення порядку та розміру, в яких
здійснюється перерахунок пенсії у 2013
році, делеговано Кабінету Міністрів
України.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову
Солом'янського районного суду м. Києва
від 25 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.