Справа № 812/2085/14
Суддя: К.Ю. Широка
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2085/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого-судді
Широкої К.Ю.,

при секретарі судового засідання
Гаркуші Ю.О,

за участю сторін від:

представника позивача: Степаненко
Т.О.,

представника відповідача: Тулуповій
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства "Луганськтепловоз" до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 14.03.2014 №№,
,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства
"Луганськтепловоз" про скасування
податкових повідомлень-рішень
спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів від 14.03.2014 року №, яким
зменшено розмір від'ємного значення з
податку на додану вартість на суму 863
456,00 грн., та № , яким зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на 729 413,00 та визначено
штрафні (фінансові) санкції у розмірі 364
706,50 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначив, що на виконання
вимог статті 46 Податкового Кодексу
України та Наказу Міністерства
фінансів України від 25.11.2011 №1492 (зі
змінами згідно наказу Міністерства
фінансів України від 10.02.2012 р. № 143),
позивачем надано до СДПІ податкові
декларації з податку на додану
вартість за листопад та грудень 2013.

У період з 07.02.2014 по 17.02.2014 року СДПІ, на
підставі наказу від 06.02.2014 № 65 та
направлень від 06.02.2014 № 26, 27 та 28,
здійснила позапланову виїзну
перевірку достовірності та законності
нарахування ПАТ «Луганськтепловоз»
заявленого бюджетного відшкодування в
податкових деклараціях з ПДВ за
листопад, грудень 2013 року.

За результатами перевірки 18.02.2014 року
було складено акт № 16/28-05-47/05763797, у
висновках якого зазначено, що
підприємством допущено порушення п.
198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3, абз. а)
п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України, що призвело до завищення
розміру від'ємного значення між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту всього на 2 471 978,00
грн., в т. ч. по періодах:

- за листопад 2013 р. на 1 025 382,00 грн.;

- за грудень 2013 року на 1 446 596,00 грн., по
взаємовідносинах з ТОВ «ЛЕО», ТОВ
«Луганськвода», НАК «Нафтогаз
України».

Та завищення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на загальну суму 101 457 583,00 грн.,
у т.ч. по періодах:

- за листопад 2013 року на 47 514 546,00 грн.;

- за грудень 2013 року на 53 943 037,00 грн.

Підприємством ПАТ „Луганськтепловоз",
з причини незгоди з висновками акту,
були подані заперечення від 27.02.2014 №
866-126 на акт від 18.02.2014 р. № 16/28-05-47/05763797.

Згідно до штампу вхідної
кореспонденції, 17 березня 2014 року від
СДПІ позивачем отримано відповідь на
заперечення, відповідно до висновків
якої заперечення ПАТ
«Луганськтепловоз» задоволено в
частині:

- підтвердження суми від'ємного
значення між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту всього на 1 608 522,00 грн., в т.ч. за
листопад 2013 року на 1 025 382,00 грн., за
грудень 2013 року на 583 140,00 грн.,

- підтвердження бюджетного
відшкодування всього у сумі 100 728 170,00
грн., в т. ч. за листопад 2013 року у сумі 46
785 133,00 грн., за грудень 2013 року у сумі 53 943
037,00 грн.

В іншій частині в задоволенні
заперечень ПАТ «Луганськтепловоз»
відмовлено та відповідно прийнято
податкове повідомлення-рішення від
14.03.2014 № форми „В4" про
встановлене порушення п. 198.2, п. 198.3, п.
198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3 ст. 200 ПКУ та
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 863 456,00 грн. та податкове
повідомлення-рішення від 14.03.2014 №
форми „В1" про встановлене порушення п.
198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, абз. а). п. 200.4
ст. 200 ПКУ та зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 729 413,00 грн.

Позивач вважає, що податкові
повідомлення-рішення від 14.03.2014 №
та № прийняті СДПІ з порушеннями
норм матеріального права України і є
протиправними та підлягають
скасуванню з огляду на таке.

Стосовно завищення податкового
кредиту на суму податку на додану
вартість за зведеними податковими
накладними ТОВ «Луганськвода» та НАК
«Нафтогаз України» позивач зазначив,
що виробничій процес на ПАТ
«Луганськтепловоз» з виготовлення
рейкового рухомого складу носить
безперебійний характер задля чого
здійснюється безперервна поставка
послуг централізованого
водопостачання та водовідведення,
поставка електроенергії та природного
газу.

Відповідно до укладених ПАТ
«Лугасньктепловоз» договорів:

- № 177 від 02.09.2013 р. з ТОВ «Луганськвода»
здійснюється безперервна поставка
централізованого водопостачання та
водовідведення. Умовами договору №177
передбачений спосіб та строк
попередньої оплати за використану
воду: частинами 5, 15 та 25 числа кожного
розрахункового періоду.
Підтвердженням поставки
централізованого водопостачання та
водовідведення відповідно договору є
Акт виконаних робіт про надання послуг
централізованого водопостачання та
водовідведення, який оформлюється
щомісяця, датується останнім днем
місяця.

- №018/13-ПР від 18.12.2012 р. з НАК «Нафтогаз
України» здійснюється безперервна
поставка газу. Умовами договору
№018/13-ПР передбачений спосіб та строк
попередньої оплати за використаний
газ: частинами 5, 15 та 25 числа кожного
розрахункового періоду.
Підтвердженням поставки газу є акту
прийомки-передачі газу», який
оформлюється щомісяця, датується
останнім днем місяця.

На виконання зазначених вище договорів
ПАТ «Луганськтепловоз» були здійснені
наступні планові платежі:

- за безперервну поставку
централізованого водопостачання та
водовідведення, до 15 числа місяця та
впродовж 3-х днів після надання
розрахункових документів: платіжні
документи № 18644 від 18.11.2013 та № 17583 від
13.12.2013,

- за безперервну поставку газу, до 15
числа місяця та до 14 числа
розрахункового місяця, наступного за
звітним: платіжні документи № 9093 від
04.10.2013 , № 9309 від 15.10.2013, № 9577 від 25.10.2013,
№ 16394 від 05.11.2013, № 16803 від 15.11.2013, № 17062
від 25.11.2013.

ПАТ «Луганськтепловоз» включило до
податкового кредиту суми податку на
додану вартість по господарським
операціям:

- з ТОВ «Луганськвода» у розмірі 10 042,54
грн. на підставі зведеної податкової
накладної №204/110 від 31.12.2013 р.,

- з НАК «Нафтогаз України» у розмірі 235
110,16 грн. на підставі зведеної
податкової накладної №21419 від 30.11.2013 р.

Позивач вважає, що зазначені податкові
накладні виписані правомірно, оскільки
відповідно до Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом міністерства фінансів України
№ 1379 від 01.11.2011 р. та «Узагальнюючої
податкової консультації про окремі
питання складання окремої зведеної
податкової накладної», затвердженої
наказом ДПС України № 1177 від 21.12.12,
зазначені контрагенти ПАТ
«Луганськтепловоз» в останній день
розрахункового періоду виписують
зведену податкову накладну. Не може
бути притягнуто до відповідальності
платника податків, який діяв
відповідно до податкової консультації,
наданої йому у письмовій або
електронній формі, а також
узагальнюючої податкової
консультації, зокрема, на підставі
того, що у майбутньому така податкова
консультація або узагальнююча
податкова консультація була змінена
або скасована (п. 53.1 ст. 53 Податкового
кодексу України).

Отже ПАТ «Луганськтепловоз» вважає, що
правомірно включив до складу
податкового кредиту листопада та
грудня 2013 року зведені податкові
накладні ТОВ «Луганськвода» та НАК
«Нафтогаз України», оскільки порушення
пункту 198.3 статті 198 ПКУ не мали місця.

Стосовно завищення податкового
кредиту на суму податку на додану
вартість по податковій накладній ТОВ
«ЛЕО» позивач зазначає, що ПАТ
«Луганськтепловоз» укладено договір з
ТОВ «ЛЕО» № 12 від 08.09.2008 року,
відповідно до умов якого здійснюється
поставка електроенергії підприємству.
Умовами договору № 12 передбачений
спосіб та строк попередньої оплати за
використану електроенергію: частинами
7, 14, 21 та 30 числа кожного розрахункового
періоду.

31 грудня 2013 року ТОВ «ЛЕО» за
результатами здійснення господарської
операції по поставці електроенергії
підприємству складено податкову
накладну № 1534/214 з порушенням.

На виконання п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України разом із декларацією
за грудень 2013 року ПАТ
«Луганськтепловоз» надано Додаток 8 до
Декларації «Заява про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних»)
від 17.01.2014 № .

До заяви надані первинні документи, що
підтверджують право формування
податкового кредиту, зокрема, з ТОВ
«ЛЕО» за податковою накладною від
31.12.2013 № 1534/214 на загальну суму 3 709 819,98
грн., в т. ч. ПДВ 618 303,33 грн.

ПАТ «Луганськтепловоз» зазначає, що
має всі необхідні первинні
бухгалтерські документи, які
підтверджують правомірність
формування податкового кредиту за
податковими накладними, виписаними ТОВ
«ЛЕО».

Також позивач звертає увагу на те, що
контролюючий орган в описовій частині
акту перевірки № 16/28-05-47/05763797 від 18.02.2014
приходить до протилежного висновку та
підтверджує той факт, що податкова
накладна ТОВ «ЛЕО» включена до Додатку
8 до податкової декларації з податку на
додану вартість за грудень 2013 року.

Таким чином, позивач вважає, що думка
контролюючого органу про завищення
підприємством від'ємного значення суми
податку на додану вартість за грудень
2013 року у розмірі 863 456,00 грн. та
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за листопад 2013 року на
729 413,00 грн. є необґрунтованою та
безпідставною, а висновки СДПІ,
викладені в акті перевірки
№16/28-05-47/05763797 від 18.02.2014 р., що стали
підставою для винесення оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень від
14.03.2014 № та № , вважає
передчасними і немотивованими.

У звязку із зазначеним позивач просив
суд визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
14.03.2014 № №, .

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, надав пояснення,
аналогічні викладеним у
адміністративному позові, надав
додатковы письмовы пояснення (т.2 а.с.195)
та просив суд задовольнити позов
повністю.

Представник відповідача надав
заперечення на адміністративний позов
(т.2 а.с.176), у яких зазначив, що на
підставі акта "Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки достовірності та законності
нарахування ПАТ "Луганськтепловоз"
заявленого бюджетного відшкодування в
податкових деклараціях з податку на
додану вартість за листопад, грудень 2013
року" від 18.02.2014 року № 16/28-05-47/05763797,
відповідач, з огляду на порушення
позивачем пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198
та пунктів 200.1 та 200.3 статті 200
Податкового кодексу України в частині
завищення суми від'ємного значення між
сумою податкового зобов'язання та
податкового кредиту прийняв податкові
повідомлення-рішення від 14.03.2014 року
№, яким зменшено розмір
від'ємного значення з податку на додану
вартість на суму 863 456,00 грн., та № ,
яким зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на 729 413,00 та визначено штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 364 706,50 грн.

Так, позивачем включено до складу
податкового кредиту податкові
накладні, які були виписані ТОВ
"Луганське енергетичне об'єднання", ТОВ
"Луганськвода" та Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" в порушення пункту 187.1 статті
187 Податкового кодексу України.

В ході проведення перевірки було
встановлено, що ПАТ «Луганськтепловоз»
сформовано податковий кредит за
наступними зведеними податковими
накладними:

- ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання"
- № 1534/341 від 31.12.2013,

- ТОВ "Луганськвода" - № 204/110 від 31.12.2013,

- НАК "Нафтогаз України" - № 21419 від
30.11.2013.

Порядком заповнення податкової
накладної, затвердженим наказом
Міністерства фінансів України від
01.11.2011 року № 1379 та зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за
№ 1333/20071 надано можливість складання
зведеної податкової накладної у
випадку фактичного здійснення
(безперервного або ритмічного)
постачання товарів/послуг, але
обов'язковою умовою є надання до
зведеної податкової накладної
супроводжувальних документів, що
підтверджують факт надання послуг.

Порядок складання зведених податкових
накладних не поширюється на попередню
оплату товарів/робіт послуг (аванс), що
підлягає постачанню. При цьому,
враховуючи правило "першої події"
визначення податкових зобов'язань
постачальника, податкова накладна на
суму попередньої оплати товарів/послуг
(авансу) складається на дату такої
оплати, тобто на дату отримання такого
авансу.

Таким чином, відповідач зауважує, що
враховуючи правило першої події,
визначення дати виникнення податкових
зобов'язань на суму попередньої оплати
товарів/послуг (авансу) на дату такої
оплати складається податкова накладна.
Тобто порядок складання зведених
податкових накладних не поширюється на
попередню оплату товарів/послуг
(аванс), що підлягають постачанню.

З огляду на викладене відповідач
наголошує, що податкові накладні ТОВ
"Луганське енергетичне об'єднання" №
1534/341 від 31.12.2013, ТОВ "Луганськвода" №
204/110 від 31.12.2013, НАК "Нафтогаз України" №
21419 від 30.11.2013 виписані не по першій
події та є такими, що неправомірно
виписані.

Крім того, ТОВ "Луганськтепловоз" в ході
перевірки до зведених податкових
накладних не було надано реєстр
первинних документів, що підтверджують
факт надання послуг.

Таким чином, позивачем віднесено до
складу податкового кредиту листопада
та грудня 2013 року податкові накладні,
які виписані неправомірно, в результат
чого завищено суму податкового
кредиту.

Отже оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є законними та
обґрунтованими.

Представник відповідача у
судовому засіданні адміністративний
позов не визнав, надав пояснення
аналогічні, викладеному у запереченнях
проти позову, просив відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню, з
таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що
ПАТ "Луганськтепловоз"
зареєстровано в якості юридичної особи
виконавчим комітетом Луганської
міської ради 18 червня 2003 року,
перебуває на обліку в спеціалізованій
державній податковій інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Луганську
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів та є платником податку на
додану вартість відповідно до
свідоцтва від 08 червня 1997 року № 100337613.

На підставі п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.200.11 ст.200
Податкового кодексу України,
спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників податків у м. Луганську
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
достовірності та законності
нарахування ПАТ
"Луганськтепловоз" заявленого
бюджетного відшкодування в податкових
деклараціях з податку на додану
вартість за листопад, грудень 2013 року,
результати якої оформлені актом
перевірки від 18.02.2014 року № 16/28-05-47/05763797.

Відповідно до висновків акту перевірки
від 18.02.2014 року № 16/28-05-47/05763797
підприємством допущено порушення п.
198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3, абз. а)
п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України, що призвело до завищення
розміру від'ємного значення між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту всього на 2 471 978,00
грн., в т. ч. по періодах:

- за листопад 2013 року на 1 025 382,00 грн.,

- за грудень 2013 року на 1 446 596,00 грн., по
взаємовідносинах з ТОВ «ЛЕО», ТОВ
«Луганськвода», НАК «Нафтогаз
України».

Та завищення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на загальну суму 101 457 583,00 грн.,
у т.ч. по періодах:

- за листопад 2013 р. на 47 514 546,00 грн.;

- за грудень 2013 р. на 53 943 037,00 грн.

Підприємством ПАТ „Луганськтепловоз",
з причини незгоди з висновками акту,
були подані заперечення від 27.02.2014 №
866-126 на акт від 18.02.2014 р. № 16/28-05-47/05763797.

Згідно до штампу вхідної
кореспонденції, 17 березня 2014 року від
СДПІ позивачем отримано відповідь на
заперечення, відповідно до висновків
якої заперечення ПАТ
«Луганськтепловоз» задоволено в
частині:

- підтвердження суми від'ємного
значення між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту всього на 1 608 522,00 грн., в т.ч. за
листопад 2013 року на 1 025 382,00 грн., за
грудень 2013 року на 583 140,00 грн.,

- підтвердження бюджетного
відшкодування всього у сумі 100 728 170,00
грн., в т. ч. за листопад 2013 року у сумі 46
785 133,00 грн., за грудень 2013 року у сумі 53 943
037,00 грн.

В іншій частині в задоволенні
заперечень ПАТ «Луганськтепловоз»
відмовлено та відповідно прийнято
податкове повідомлення-рішення від
14.03.2014 № форми „В4" про
встановлене порушення п. 198.2, п. 198.3, п.
198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3 ст. 200 ПКУ та
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 863 456,00 грн. та податкове
повідомлення-рішення від 14.03.2014 №
форми „В1" про встановлене порушення п.
198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, абз. а). п. 200.4
ст. 200 ПКУ та зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 729 413,00 грн.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
відповідно до вимог частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України та застосовує
інші нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності відповідно до частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З 01 січня 2011 року відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначення
вичерпного переліку податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
яка згідно з пунктом 201.6 статті 201
Податкового кодексу України є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(пункт 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України).

Відповідно до пункту 14.1.18 статті 14
Податкового кодексу України бюджетне
відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
визначено статтею 200 Податкового
кодексу України.

Так, згідно пункту 200.1 статті 200
вказаного Кодексу сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом (пункт 200.2
статті 200 Кодексу).

Відповідно до пункту 200.3 статті 200
Податкового кодексу України при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду (пункт 200.4 статті 200 Кодексу).

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
податковий кредит визначено як суму, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до положень пункту 198.1
статті 198 Податкового кодексу України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця; податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс) (пункти 201.6, 201.7 статті 201
Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ст. 201.10 ПКУ, у разі
відмови продавця товарів/послуг надати
податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. Таке право
зберігається за ним протягом 60
календарних днів, що настають за
граничним терміном подання податкової
декларації за звітний (податковий)
період, у якому не надано податкову
накладну або порушено порядок її
заповнення та/або порядок реєстрації в
Єдиному реєстрі. До заяви додаються
копії товарних чеків або інших
розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
, що підтверджують факт отримання таких
товарів/послуг.

Із системного аналізу вказаних вище
правових норм, можливо дійти до
висновку, що для отримання права на
податковий кредит із сум податку на
додану вартість, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник податку на додану вартість
повинен отримати податкові накладні,
видані на реально отриманий товар
(роботи, послуги), призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 08.09.2008 між ПАТ
«Луганськтепловоз» (споживач) та ТОВ
«Луганське енергетичне об'єднання»
(далі - «ЛЄО» постачальник) укладено
договір №12 (т.1 а.с.85), згідно якого
постачальник постачає електричну
енергію споживачу для забезпечення
потреб електричних установок
споживача з загально приєднаною
потужністю, а споживач сплачує
постачальнику вартість використаної
(купленої) електричної енергії та
здійснює інші платежі згідно з умовами
договору та додатками до нього.
Відповідно до п.7.9 договору розрахунки
за електричну енергію та інші платежі
здійснюються споживачем у порядку,
передбаченому додатком «Порядок
розрахунків».

Згідно з пунктом 7 додатку «Порядок
розрахунків» до договору від 08.09.2008
року № 12 оплата спожитої в
розрахунковому періоді активної
електричної енергії здійснюється
плановими платежами (наростаючим
підсумком), у наступному порядку:

Протягом семи днів з початку
розрахункового періоду не менш 25% від
вартості обсягу електроенергії,
постачання якого на даний
розрахунковий період (договірна
величина споживання електричної
енергії) обумовлення договором;

Протягом 14-ті днів з початку
розрахункового періоду не менш 50% від
вартості осягу
електроенергії,постачання якого на
даний розрахунковий період (договірна
величина споживання електричної
енергії) обумовлення договором;

Протягом 21 дня з початку
розрахункового періоду не менш 75% від
вартості обсягу
електроенергії,постачання якого на
даний розрахунковий період (договірна
величина споживання електричної
енергії) обумовлення договором;

Протягом 30-ті днів з початку
розрахункового періоду не менш 100% від
вартості обсягу електроенергії,
постачання якого на даний
розрахунковий період (договірна
величина споживання електричної
енергії) обумовлення договором.

Згідно рішення Господарського суду
Луганської області від 26.01.2009 у справі
№ 16/261пд пункт 7 додатку «Порядку
розрахунків» до договору від 08.09.2008 № 12
викладено в такій редакції: - протягом 7
днів з початку розрахункового періоду
не менш 30% від вартості обсягу
електроенергії,постачання якого на
даний розрахунковий період (договірна
величина споживання електричної
енергії) обумовлення договором;
протягом 14 днів з початку
розрахункового періоду не менш 70% від
вартості обсягу
електроенергії,постачання якого на
даний розрахунковий період (договірна
величина споживання електричної
енергії) обумовлення договором;
протягом 28 днів з початку
розрахункового періоду не менш 100% від
вартості обсягу
електроенергії,постачання якого на
даний розрахунковий період (договірна
величина споживання електричної
енергії) обумовлення договором (т.2
а.с.212).

Між ТОВ «Луганськвода» (постачальник)
та ПАТ «Луганськтепловоз» (споживач)
укладено договір від 01.01.2009 №177 (т.1 а.с.78)
відповідно до умов якого постачальник
зобов'язується постачати споживачу
питну воду та приймати від нього стічні
води, а споживач своєчасно оплачувати
надійному послуги з водопостачання і
водовідведення на умовах, визначених
цих договором та виконувати інші умови
даного договору. Пунктом 6.2. договору
визначено, що споживач оплачує за
надані послуги у наступному порядку
авансовим платежем у розмірі 60% від
суми нарахувань за поточний місяць у
строк до 15 числа поточного
розрахункового місяця. Остаточний
розрахунок споживач здійснює на
підставі наданих постачальником
розрахунків чи інших платіжних
документів у триденний строк після їх
отримання.

Між НАК «Нафтогаз України»
(продавець) та ТОВ «Луганськтепловоз»
(покупець), укладено договір купівлі -
продажу природного газу від 18.12.2012
№018/13-ПР,відповідно до якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупця у 2013 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ «Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України»» за кодом згідно
УКТ ЗЕД , або/та природний газ,
видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію статті 10 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»,
а покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ на умовах
цього договору. Відповідно до пункту 6.1.
територією України проводиться
покупцем виключно грошовими коштами в
такому порядку: оплата в розмірі 30 % від
вартості запланованих місячних
обсягів проводиться не пізніше ніж за 5
банківських днів до початку місяця
поставки газу; оплата в розмірі 35 % від
вартості запланованих місячних
обсягів проводиться до 5 числа та 15
числа початку місяця поставки.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу (т.1.а.с.72).

В судовому засіданні встановлено, що
впродовж розрахункового місяця на
виконання умов договорів з ТОВ «ЛЄО»,
ТОВ «Луганськвода» та НАК «Нафтогаз
України» позивач здійснив часткову
оплату вже спожитих послуг, за
результатами роботи за місяць були
складені Акти приймання передавання
послуг та зведені податкові накладні.
Однак інколи постачальники складали
акти прийняття - передавання послуг на
суму, що відрізняється від суми, що
зазначена в зведеній податковій
накладній: НАК «Нафтогаз України» №19053
від 31.10.2013 на суму ПДВ 168 339,16 грн., НАК
«Нафтогаз України» № 18819 від 31.10.2013 на
суму ПДВ 229 327,51 грн.,ТОВ «ЛЕО» №4399/341 від
30.11.2013 на суму ПДВ 616 847,57 грн., ОКП
«Луганськвода» №208/110 від 30.11.2013 на суму
ПДВ 11 849,47 грн., НАК «Нафтогаз України» №
21702 від 30.11.2013 на суму ПДВ 583139,94 грн.,ТОВ
«ЛЕО» №1534/341 від 31.12.2013 на суму 618 303,33
грн. (у додатку 8 - скарзі на
постачальника до декларації за грудень
2013 року помилково зазначено № 1534/214 від
31.12.2013). Згідно п.201.10. ст..201 ПКУ позивач
зазначив перелічені зведені податкові
накладні у додатках 8 - скаргах на
постачальників (т.1 а.с.33, 51). Також
зазначені податкові накладні включені
до реєстру отриманих податкових
накладних та податкового кредиту
листопад та грудень 2013 року (т.1 а.с.102,т.2
а.с.1). У випадку коли постачальник
послуг виписував зведені податкової
накладні на суму, яка співпадала з
сумою на яку був виписаний акт
прийняття - передавання послуг позивач
не вносив їх до додатку 8. Так відбулось
з двома зведеними податковими
накладними ОКП «Луганськвода» № 204/110
від 31.12.2013 на суму ПДВ 10 954 грн.76 коп. та №
21419 від 30.11.2013 на суму ПДВ 235 110 грн.16 коп.

Відповідач не визнав зведені податкові
накладні, на підставі того що за кожним
фактом оплати постачальники послуг
мали виписувати позивачу звичайні
податкової накладні, а не зведені.

Однак суд критично ставиться до
зазначеного твердження з огляду на
наступне.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187
Податкового кодексу України датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Згідно пункту 201.2 статті 201 Податкового
кодексу України форма та порядок
заповнення податкової накладної
затверджуються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику.

Порядок заповнення податкової
накладної затверджено наказом
Міністерства фінансів України від 01
листопада 2011 року № 1379, зареєстрованим
у Міністерстві юстиції України 22
листопада 2011 року за № 1333/20071.

Відповідно до пункту 15 Порядку 1379, у
разі здійснення постачання
товарів/послуг, постачання яких має
безперервний або ритмічний характер
при постійних зв'язках з покупцем,
покупцю може бути виписана зведена
податкова накладна, виходячи із
визначеної у договорі періодичності
оплати поставлених товарів/послуг
(один раз на п'ять днів; один раз на
десять днів тощо), але не рідше одного
разу на місяць і не пізніше останнього
дня місяця. При цьому до зведеної
податкової накладної обов'язково
додається реєстр товарно-транспортних
накладних чи інших відповідних
супровідних документів, згідно з якими
здійснено постачання товарів/послуг.

Таким чином, зазначеним Порядком
надано можливість складання зведеної
податкової накладної виключно у
випадку фактичного (безперервного або
ритмічного) постачання
(відвантаження/надання) товарів/послуг.

Окремі питання складання зведених
податкових накладних розглянуті в
Узагальнюючій податковій консультації
щодо окремих питань складання зведеної
податкової накладної, затвердженій
наказом ДПС України від 21 грудня 2012
року № 1177 у якій зокрема зазначено, що
порядок складання зведених податкових
накладних не поширюється на попередню
оплату товарів/послуг (аванс), що
підлягають постачанню.

При цьому, з урахуванням правила першої
події для визначення податкових
зобов'язань постачальника податкова
накладна на суму попередньої оплати
товарів/послуг (авансу) складається на
дату такої оплати, тобто на дату
тримання такого авансу (відповідь на
запитання № 6).

Разом із цим зазначено податковою
консультацією передбачено, що
виключними підставами для складання
зведених податкових накладних є :
безперервний або ритмічний характер
постачання, постійні зв'язки
постачальника з покупцем та
обов'язкове підтвердження фактичних
обсягів постачання товарів/послуг
реєстром товарно-транспортних
накладних чи інших відповідних
супровідних документів, згідно з якими
здійснено постачання товарів/послуг.

Враховуючи виробничі потужності,
обсяги споживання, характер
виробництва ПАТ «Луганськтепловоз», а
також з огляду на дати укладених
договорів з контрагентами ТОВ
«Луганське енергетичне об'єднання»,
ТОВ «Луганськвода» та НАК «Нафтогаз
України» можна дійти висновку, що при
своєчасній сплаті, постачання
електричної енергії, води та газу має
безперервний характер та наявні
постійні зв'язки постачальника з
покупцем

Такі висновки суду підтверджуються
також листом ТОВ «Луганське
енергетичне об'єднання» від 28
листопада 2013 року № 01-34/2/6771 щодо
виписки зведених податкових накладних
на адресу ПАТ «Луганськтепловоз» (т.2
а.с.208).

Крім того, в договорах між ПАТ
«Луганськтепловоз» та ТОВ «Луганське
енергетичне об'єднання» від 08 вересня
2008 року № 12, ТОВ «Луганськвода» від 01
січня 2009 року № 177 та НАК «Нафтогаз
України» від 18 грудня 2012 року № 018/13-ПР
визначена періодичність оплати за
надані послуги.

З актів виконаних робіт (на
водопостачання), актів
прийняття-передавання товарної
продукції (на електроенергію) та актів
приймання-передавання природного газу
(на газ) вбачається, що в останній день
звітного періоду позивач разом із
постачальником послуг складає та
підписує вказані акти, які за своєю
суттю є підтверджуючими документами,
згідно з якими здійснено постачання
товарів/послуг, відповідно до вимог
пункту 15 Порядку заповнення податкової
накладної, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 01
листопада 2011 року № 1379 та
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 22 листопада 2011 року за
№ 1333/20071.

За таких обставин, суд зазначає, що ПАТ
«Луганськтепловоз» правомірно включив
до складу податкового кредиту
листопада-грудня 2013 року суму податку
на додану вартість в розмірі 863 456,00 грн.
по зведеним податковим накладним від
31.12.2013 № 204/110 на суму ПДВ 10 954, 76 грн. та
№21419 від 30.11.2013 на суму ПДВ 235 110, 16 грн.
та податкову накладну ТОВ «ЛЕО» 1534/341
від 31.12.2013 на суму ПДВ 618 303, 33 грн.,
виписаним ТОВ «ЛЕО», ТОВ «Луганське
енергетичне об'єднання» та НАК
«Нафтогаз України», оскільки в даному
випадку, саме отримання та споживання
послуг, починаючи з першого числа
кожного звітного періоду, відповідно
до умов укладених договорів та з
урахуванням безперервного характеру
постачання, є подією, що відбулася
раніше у розумінні пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України, і тому
саме факт отримання платником податків
послуг тягне виникнення права такого
платника на віднесення сум податку до
складу податкового кредиту.

Порядок складання зведених податкових
накладних не поширюється на попередню
оплату товарів/послуг, що підлягають
постачанню в майбутньому, оскільки
такі накладні можуть бути виписані
лише на фактично поставлені
товари/послуги з обов'язковим
підтвердженням відповідними
документами фактичної поставки таких
товарів/послуг.

Таким чином, суд приходить до висновку
що спірні зведені податкові накладні
виписані позивачу його контрагентами
не суперечать положенням пункту 15
Порядку заповнення податкової
накладної, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 01
листопада 2011 року № 1379 та
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 22 листопада 2011 року за
№ 1333/20071 в частині виписки не рідше
одного разу на місяць і не пізніше
останнього дня місяця.

За результатами судового розгляду суд
прийшов до висновку, що податкові
повідомлення-рішення спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів від 14.03.2014 №
та № є протиправними та
підлягають скасуванню.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень, на якого частиною 2 статті
71 Кодексу адміністративного
судочинства України покладено
обов'язок щодо доказування
правомірності своїх дій та рішень, не
довів суду правомірності свого
рішення, що є підставою для задоволення
адміністративного позову в цій частині
позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст.2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94,
158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
"Луганськтепловоз" до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
14.03.2014 №№, задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів від 14.03.2014 №, яким
зменшено розмір від'ємного значення з
податку на додану вартість на суму 863
456,00 грн.,

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів від 14.03.2014 №, яким
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на 729 413,00 та визначено штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 364 706,50 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Луганськтепловоз" (код
05763797) судові витрати у розмірі 4 872, 00
грн. (чотири тисячі вісімсот сімдесят
дві грн. 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Повний текс постанови складено та
підписано 02 червня 2014 року

Суддя
К.Ю. Широка