Справа № 2а/2501/27/12
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Приліпка В.М.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою відповідача Відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції у
Чернігівській області на постанову
Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 18 травня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Головного управління
юстиції у Чернігівській області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року позивач ОСОБА_3
звернувся в суд з адміністративним
позовом до Підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 18 травня 2012
року вимоги позивача задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
вимог позивача.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про
задоволення вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
22 листопада 2011 року позивач звернувся
до підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області з заявою про
стягнення коштів із Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області згідно
постанови Бахмацького районного суду
від 08.07.2009 року у справі №2-а-209/2009.

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області від 24.11.2011 року відкрито
виконавче провадження по примусовому
виконанню судового рішення.

Позивач 10.01.2012 року звернуся до
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області з заявою щодо
стягнення коштів із Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області згідно
постанови Бахмацького районного суду
від 22.02.2011 року у справі №2-а-568/2011.

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області від 12.01.2012 року відкрито
виконавче провадження по примусовому
виконанню судового рішення.

В подальшому постановами старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області від 15.03.2012 року
виконавчі листи по справам №2-а-209/2009 та
№2-а-568/2011 повернуто стягувачу ОСОБА_3.

Повернення виконавчих листів
вмотивоване тим, що судове рішення в
частині перерахунку позивачу виконане,
а в іншій частині судове рішення
виконати не можливо, оскільки у
боржника відсутнє майно та кошти на які
можна звернути стягнення, та
встановлено заборону на таке
стягнення.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що державний
виконавець здійснює необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення
(виконавчий документ), у спосіб і
порядок, визначений виконавчим
документом.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження»,
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Відповідно до ч. 4 ст. 47 Закону, про
повернення стягувачу виконавчого
документа та авансового внеску
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Апелянтом не надано доказів, щодо
проведення розшуку майна боржника і
заходи щодо його розшуку такого майна
виявилися безрезультатними.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» визначено,
що виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Згідно статті 63 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є,
зокрема, державний орган.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України рішення суду ухвалюється
іменем України та є обов'язковим для
виконання.

Обов'язкове виконання рішення суду, в
тому числі, суб'єктами наділеними
владними повноваженнями, покладається
також Конвенцією «Про захист прав
людини і основоположних свобод», яка
ратифікована Законом України від 17.07.1997
року.

Обґрунтування вимог апеляційної
скарги не заслуговують на увагу,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань.

Задовольняючи вимоги позивача, суд
першої інстанції, дійшов
обґрунтованого висновку, що державний
виконавець не виконав вимоги Закону
України «Про виконавче провадження»,
та не вжив відповідні заходи для
виконання рішення суду, у зв'язку з чим
постанови про повернення виконавчого
документу підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного апелянтом рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 158, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача Відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції у
Чернігівській області - залишити без
задоволення.

Постанову Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 18 травня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
22.05.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.