Справа № 802/1431/14-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 травня 2014 р.
Справа № 802/1431/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Мультян Марини
Бондівни,

секретаря судового засідання:

представників сторін:

позивача: Миколенка Р.Л.- представник на
підставі довіреності

відповідача:Романовича С.С.-
представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: приватного акціонерного
товариства "Чернятинське пиво"

до: Жмеринської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулось
приватне акціонерне товариство
"Чернятинське пиво" (далі - ПАТ
"Чернятинське пиво") до Жмеринської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області (далі -
Жмеринська ОДПІ) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що не погоджується з
висновками податкового органу,
викладеними у акті перевірки №
283/22/00382390 від 26 березня 2014 року та,
відповідно, із прийнятим податковим
повідомленням-рішенням № від 17
квітня 2014 року, вважає його
протиправним та просить скасувати.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив суд
задовольнити його у повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Представник відповідача проти
задоволення адміністративного позову
заперечував та просив врахувати подані
письмові заперечення (а.с. 38-45).

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, оцінивши наявні у
справі докази, на засадах всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності, судом встановлено
наступне.

Приватне акціонерне товариство
"Чернятинське пиво" зареєстроване
рішенням виконавчого комітету
районної ради народних депутатів
Жмеринського району 30 вересня 1994 року.

26 березня 2014 року начальником відділу
податкового аудиту Кутняк Іриною
Дмитрівною згідно із п.п. 75.1.2 п. 75 ст. 75.
п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового
кодексу України та наказу Жмеринської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області № 244
від 18 березня 2014 року проведено
невиїзну документальну перевірку
приватного акціонерного товариства
"Чернятинське пиво" з питань
правильності формування податкового
кредиту за травень 2013 року по
взаємовідносинах із
сільськогосподарським кооперативом
ім. Шевченка.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено акт № 283/22/00382390
від 26 березня 2014 року, висновками якого
встановлено порушення п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України №2755-VI від
02 грудня 2010 року у результаті чого
занижено податок на додану вартість за
червень 2013 року в сумі 35557 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки
17 квітня 2014 року Жмеринською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області винесено податкове
повідомлення-рішення № про
збільшення суми грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
із вироблених в Україні товарів на 45834
грн. в тому числі за основним платежем
на суму 36667 грн. та за штрафними
санкціями 9167 грн.

Суд, визначаючись щодо заявлених
позовних вимог, заперечень відповідача
та наданих у справу доказів, виходив з
наступного.

Правовідносини, що виникли між
сторонами врегульовані нормами
Конституції України, Податкового
Кодексу України, Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. При цьому,
юридична відповідальність особи,
згідно із статтею 61 Конституції
України, має індивідуальний характер.

Для цілей оподаткування, згідно п.44.1 ст.
44 ПК України, платники податків
зобов'язані вести облік доходів,
витрат та інших показників, пов'язаних
з визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних,
не підтверджених документами.

В силу ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію
та підтверджує її здійснення. В свою
чергу, господарська операція - це дія
або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Згідно п. п. 14.1.181 ст. 14 ПК України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

В ході проведення перевірки податковим
органом зроблено висновок про
відсутність фінансово-господарської
діяльності підприємства та відповідно
про те, що взаємовідносини за травень
2013 року між приватним акціонерним
товариством "Чернятинське пиво" та
сільськогосподарським кооперативом
ім. Шевченка здійснювалися з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства і не були спрямовані на
настання реальних правових наслідків.

Суд не погоджується з висновками
податкового органу викладеними в акті
перевірки з огляду на наступне.

Оцінюючи взаємовідносини позивача з СК
ім. Шевченка суд виходить із того, що в
межах дослідження питання про
правомірність формування податкового
кредиту, визначення суми податку на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету, варто враховувати наявність,
по-перше, належних договорів на надання
певних послуг, по-друге, відповідних
документів на підтвердження виконання
таких договорів та зв'язку понесених
витрат з господарською діяльністю
підприємства, зокрема,
рахунках-фактури, податкової накладної
на оплату послуг, видаткової накладної,
платіжного доручення, розрахунку
коригування кількісних і вартісних
показників до податкової накладної та
товарно-транспортної накладної.

Суд, досліджуючи взаємовідносини
позивача з СК ім. Шевченка, встановив
наступні факти, які свідчать про
реальність господарських операцій між
ними.

Досліджені матеріали адміністративної
справи свідчать, що видами діяльності,
які мало право здійснювати приватне
акціонерне товариство "Чернятинське
пиво" є виробництво пива, посередництво
в торгівлі товарами широкого
асортименту, оптова торгівля напоями
та роздрібна торгівля алкогольними та
іншими напоями.

31 травня 2013 року між приватним
акціонерним товариством "Чернятинське
пиво" (покупець) в особі директора Саса
В.Я. з одного боку та СК ім. Шевченка в
особі директора Оліщука Ю.Г. (Продавець)
з іншого боку уклали договір
купівлі-продажу № 31/05 (а.с. 12).
Відповідно до умов даного договору
Продавець зобов'язується продати
Покупцеві ячмінь пивоварений
українського походження врожаю 2012
року, іменований надалі товар, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і оплатити його.

Пунктом 2 договору визначено, що
кількість товару, що поставляється за
даним договором становить 199820 т
відповідно до прийнятої ваги. Якість
товару повинна відповідати вимогам
ДСТУ 3769-98 для пивовареного ячменю.

Товар поставляється на умовах: франко
склад с. Чернятин, Жмеринський район,
Вінницька область (п.п. 3.1 п. 3). Датою
поставки вважається дата передачі
товару на складі згідно
товарно-транспортної накладної. Право
власності на товар переходить від
Продавця до Покупця відповідно до умов
даного договору.

Підпунктом 4.1 п. 4 визначено, що ціна
товару становить 2200,00 грн. з ПДВ за одну
тонну. Вартість договору становить
439604,00 грн. з врахуванням ПДВ.

Пунктом 5 договору визначено умови
оплати за товар, а саме: покупець
проводить оплату по перерахунку при
наявності наступних документів:
рахунку, виписаного продавцем,
податковою накладною, видатковою
накладною та оригіналом даного
договору підписаного обома сторонами
(а.с. 12).

Виконання реального здійснення
господарських операцій з СК ім.
Шевченка підтверджується:
рахунком-фактурою № СФ-310502 від 31 травня
2013 року (а.с. 13), податковою накладною №
271/2 від 31 травня 2013 року (а.с. 14),
видатковою накладною № РН-310502 від 31
травня 2013 року (а.с. 15), розрахунком
коригування кількісних і вартісних
показників до податкової накладної №7/2
від 31 травня 2013 року (а.с. 16), платіжним
дорученням № 102 від 03 червня 2013 року
(а.с. 17) та товарно-транспортними
накладними (а.с. 29-31).

Окрім того, як зазначено в акті
перевірки та представником
відповідача, що для перевірки були
надані товарно-транспортні накладні,
які оформлені з порушенням вимог
передбачених Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" № 996-XIV від 16 липня
1999 року із внесеними змінами та
доповненнями, встановлено вимоги до
первинних документів, які є підставою
для бухгалтерського та податкового
обліку. Згідно з даною нормою,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Однак, суд звертає увагу на те, що
відповідно до роз'яснень
інформаційного листа № 1936/11/13-11 від 01
листопада 2011 року Вищого
адміністративного суду України,
документи та інші дані, що спростовують
реальність здійснення господарської
операції, яка відображена в
податковому обліку, повинні
оцінюватися з урахуванням специфіки
кожної господарської операції - умов
перевезення, зберігання товарів,
змісту послуг, що надаються тощо. При
цьому сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.

Натомість відповідачем не надано
належних і допустимих доказів, які б
об'єктивно ставили під сумнів фактичне
здійснення цих операцій. Також ним не
наведено обставин та доказів, які б
свідчили про невідповідність
господарських операцій цілям та
завданням статутної діяльності
позивача, збитковості здійснених
операцій або інших обставин, які б
окремо або в сукупності могли свідчити
про їх фіктивність чи про те, що дії
позивача і його контрагента були
спрямовані на отримання незаконної
податкової вигоди.

Посилання представника відповідача, на
те, що товарно-транспортні накладні на
перевезення товару виписані з
порушенням, як на підставу для
визнання операцій такими, що не мали
товарного характеру, суд вважає
безпідставними, оскільки до матеріалів
справи надано та оглянуті
товарно-транспортні накладні, а
зазначені в акті перевірки недоліки
не є безумовною підставою для визнання
господарської операції такою, що не
мала реальний характер.

Щодо посилань на акт ДПІ у Печерському
районі м. Києва про неможливість
проведення зустрічної звірки СК ім.
Шевченка щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків то в силу приписів
Податкового кодексу України не
являється актом перевірки, а лише в
рамках проведення перевірки
конкретного суб'єкта господарювання
може зафіксувати факт неможливості
отримання підтвердження або
спростування певних юридичних фактів.

Суд відзначає, що наявні в матеріалах
судової справи та досліджені в ході
судового розгляду первинні документи
позивача по взаємовідносинам з СК ім.
Шевченка рахунок-фактура, податкова
накладна, видаткова накладна,
розрахунок коригування кількісних і
вартісних показників до податкової
накладної, платіжне доручення та
товарно-транспортні накладні за формою
та змістом відповідають вимогам
законодавства, що пред'являються до
первинних документів, належні докази
недостовірності даних в цих документах
відповідачем не надані.

Щодо правомірності формування
позивачем податкового кредиту суд
зазначає наступне.

Порядок формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
визначений статтею 198 Податкового
кодексу України.

Так, відповідно до п.198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Згідно із п. 198.2. статті 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг, дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3. ст.198 Податкового кодексу
України визначено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п.198.6. ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову
накладну, у якій зазначаються в окремих
рядках: порядковий номер податкової
накладної; дата виписування податкової
накладної; повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та
по батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;
повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та
по батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - покупця (отримувача)
товарів/послуг; опис (номенклатура)
товарів/послуг та їх кількість, обсяг;
ціна постачання без урахування
податку; ставка податку та відповідна
сума податку в цифровому значенні;
загальна сума коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку вид
цивільно-правового договору.

Форма та порядок заповнення
податкової накладної затверджуються
центральним органом державної
податкової служби (п. 201.2 ст. 201 ПКУ).

Пунктом 201.4 ст. 201 Податкового кодексу
України, податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця
товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПКУ).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України, Податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум
податку, що відносяться до податкового
кредиту.

В силу ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд також бере до уваги, що згідно з ч. 3
ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
зокрема: 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини першої ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Також, суд відмічає, що відповідно до ч.
2 ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі
матеріали, які свідчать про його
правомірні дії.

З обставин адміністративної справи
вбачається, що відповідачем не
доведено правомірність оскаржуваного
рішення, відтак позовні вимоги знайшли
своє підтвердження під час розгляду
адміністративної справи.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню шляхом скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Понесені позивачем судові витрати зі
сплати судового збору відповідно до ст.
94 КАС України, у зв'язку із задоволенням
позову, підлягають відшкодуванню із
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення за
формою "Р" № від 17 квітня 2014 року
винесене Жмеринською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного акціонерного
товариства "Чернятинське пиво" судовий
збір в розмірі 182 (сто вісімдесят дві)
гривні 70 копійок шляхом його
безспірного списання органом
Державної казначейської служби
України із рахунку Жмеринської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна