Справа № 825/1703/14
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2014 року
Чернігів Справа №
825/1703/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді
- Д'якова В.І.,

за участю секретаря
- Воєдило Л.П.,

відповідача
- ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом управління
праці та соціального захисту населення
Прилуцької міської ради до ОСОБА_1 про
стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Управління соціального захисту
населення Прилуцької міської ради
(далі - УСЗН Прилуцької МР) звернулось
до суду з адміністративним позовом до
ОСОБА_1 в якому просить суд стягнути з
відповідача надміру виплачені кошти
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в сумі 4916,70 грн.

При цьому, позивач посилається на те, що
вказані кошти були отримані
відповідачкою безпідставно, оскільки
перевіркою встановлено, що чоловік
ОСОБА_1 отримував допомогу по догляду
за інвалідом у вищому розмірі, ніж вона
зазначила у деклараціях про доходи та
майновий стан осіб, які звернулись за
призначенням усіх видів соціальної
допомоги, тому кошти в розмірі 4916,70 грн.
підлягають стягненню з відповідача.

Представник позивача в судове
засідання не з`явився, 28.05.2014 до суду
надійшла заява про розгляд справи без
участі представника позивача та
підтримання позовних вимог в повному
обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
позовних вимог, посилаючись на те, що
оскільки тільки у працівників УСЗН
Прилуцької МР був доступ до бази даних
щодо доходів, які отримувала вона та її
чоловік, працівники управління самі
робили відповідні помітки в декларації
після підпису відповідача. Тому, ОСОБА_1
вважає, що в даній ситуації відсутня її
вина, що є обов'язковою умовою
юридичної відповідальності.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
та п.19 постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми» від 27.12.2011р. №
1751 (далі - Порядок) допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, що перевищує
мінімальний, здійснюється протягом
шести календарних місяців. Якщо особа,
якій призначена допомога, після
закінчення зазначеного строку не
підтвердила право на призначення
допомоги у розмірі, що перевищує
мінімальний, допомога виплачується у
мінімальному розмірі, тобто у розмірі
130 гривень.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень.

Середньомісячний сукупний доход сім'ї -
це обчислений у середньому за місяць
доход усіх членів сім'ї з усіх джерел
надходжень протягом шести місяців, що
передують місяцю звернення за
призначенням державної соціальної
допомоги.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та п.
48 Порядку органи, що призначають і
здійснюють виплату державної допомоги
сім'ям з дітьми, мають право у разі
потреби перевіряти обґрунтованість
видачі та достовірність відповідних
документів, поданих для призначення
допомоги.

Відповідно до абзацу 3 підпункту 2
пункту 23, пункту 46 Порядку виплата
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
припиняється з дня працевлаштування
(початку виконання трудових обов'язків)
особи, яка отримує в управлінні праці
вище вказану допомогу. Про виникнення
обставин, які призводять до припинення
виплати допомоги, особи, яким
виплачується державна допомога сім'ям
з дітьми, зобов'язані у десятиденний
термін повідомити про це органи праці
та соціального захисту.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та п.
49 Порядку одержувачі державної
допомоги зобов'язані повідомляти
органи, що призначають і здійснюють
виплату державної допомоги, про зміну
всіх обставин, що впливають на виплату
допомоги (зміни у складі сім'ї,
перевищення середньомісячного
сукупного доходу сім'ї тощо). Суми
державної допомоги сім'ям з дітьми,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку громадян (у
результаті подання документів із
свідомо неправдивими відомостями,
неподання відомостей про зміни у І
складі сім'ї, приховування обставин,
які впливають на призначення і виплату
державної допомоги тощо), стягуються
згідно із законом.

Судом встановлено, що 14.09.2012 ОСОБА_1
звернулась до УСЗН Прилуцької МР з
заявою про призначення усіх видів
соціальної допомоги, компенсацій,
субсидій та пільг.

Відповідно до рішень УСЗН Прилуцької
МР про призначення допомоги сім'ям з
дітьми від 01.10.2012, 14.03.2013, 10.09.2013 та
розпорядження проведення перерахунку
допомоги від 26.12.2012 відповідачу було
нараховано та виплачено: у вересні 2012
року - 736,27 грн.; з жовтня по листопад 2012
року - 1504,54 грн.; у грудні 2012 року - 768,27
грн.; з січня по серпень 2013 року - 6250,16
грн.; з вересня по листопад 2013 року - 2459,37
грн.; з грудня 2013 року по лютий 2014 року -
2672,37 грн.

Під час проведення планової перевірки
позивач дізнався, що чоловік
відповідача - ОСОБА_2 отримував
соціальну допомогу у вищому розмірі,
ніж зазначала відповідач у своїх
деклараціях про доходи та майновий
стан осіб, які звернулись за
призначенням усіх видів соціальної
допомоги.

З урахуванням результатів перевірки,
позивачем проведено перерахунок
допомоги та встановлено, що
відповідачу щомісяця, з вересня 2012 року
по лютий 2014 року, було надміру
виплачені кошти у розмірі 4916,70 грн.

Як вважає позивач, вина ОСОБА_1 полягає
в тому, що вона знала про справжній
розмір отриманого доходу її чоловіка -
ОСОБА_2, але при оформленні документів
на отримання допомоги вказувала його у
значно меншому розмірі, чим занижувала
доходи членів своєї сім'ї.

Проте, суд не може з цим погодитись з
наступних підстав.

Згідно довідки УСЗН Прилуцької МР від
04.03.2014 б/н, чоловік відповідача
знаходиться на обліку в вищевказаному
управлінні та отримує допомогу по
догляду за інвалідом (а.с.16).

Відповідно рішень УСЗН Прилуцької МР
про призначення допомоги сім'ям з
дітьми від 01.10.2012, 14.03.2013, 10.09.2013
відповідачу призначена допомога яку
вона також отримувала у цьому
управлінні (а.с.13, 14, 15).

Відповідач також в судовому засіданні
пояснила, оскільки тільки у
працівників УСЗН Прилуцької МР був
доступ до бази даних щодо доходів, які
отримувала вона та її чоловік,
працівники управління самі робили
відповідні помітки в декларації в
графі «Розмір доходу» після підпису
відповідача та подачі декларації.

Суд також бере до уваги і те що позивач
мав інформацію про доходи ОСОБА_2,
оскільки останній отримував їх в УСЗН
Прилуцької МР, але ніяких дій
працівники управління по виправленню
помилки, яку самі зробили, не приймали.

При вирішенні даної справи судом були
враховані положення частини 3 статті 2,
частини 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на
підставі наданих доказів в їх
сукупності, системного аналізу
положень законодавства України,
приходить до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову необхідно
відмовити повністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
В.І. Д'яков

З оригіналом згідно.

Суддя
В.І. Д'яков