Справа № 1570/2202/12
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року м. Київ
К/800/46071/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Блажівської Н.Є.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Ізмаїльської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Одеській
області

на ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26.06.2013

та постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 07.05.2012

у справі № 1570/2202/2012

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Ізмаїльської об'єднаної державної
податкової інспекції Одеської області
Державної податкової служби

про визнання неправомірними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом, з
урахуванням зміни предмету позову, про
визнання неправомірними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Ізмаїльської об'єднаної державної
податкової інспекції Одеської області
Державної податкової служби,
правонаступником якої є Ізмаїльська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, від 07.11.2011 № , №
, № , від 19.01.2012 №
.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 07.05.2012, яка
залишена без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 26.06.2013, позов задоволено частково;
визнано неправомірними та скасовано
податкові повідомлення-рішення від
07.11.2011 № та № ; в задоволенні
іншої частини позову відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій в частині
задоволення позовних вимог, прийняти в
цій частині нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної документальної планової
виїзної перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 за період з
01.10.2008 по 30.06.2011, складено акт №
3222/17-01/НОМЕР_5 від 04.11.2011, в якому
зафіксовані порушення: ст. ст. 13, 14
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян»
від 26.12.1992 № 13-92, в результаті чого
занижено податок з доходів фізичних
осіб від здійснення підприємницької
діяльності, що підлягає сплаті до
бюджету на суму 141 913 грн.; пп. 2.3.1 п. 2.3 ст.
2, п. 4.7 ст.4, п. 6.1., пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6, пп. 7.3.1
п. 7.3 ст. 7, п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про
податок на додану вартість» та п. 186.3 ст.
186, ст. 187, ст. 188, п. 189.4 ст. 189, пп. 195.1.3 а) п.
195.1 ст. 195 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на суму 232 808 грн.; ст. 1
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті», в
частині недотримання нормативних
строків розрахунків за експортними
операціями; ст. 9 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю» від 19.02.1993 № 15-93 щодо
порушення строків декларування
валютних цінностей.

На підставі результатів вказаної
перевірки, 07.11.2011 відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення:

- № про визначення суми грошового
зобов'язання по податку з доходів від
підприємницької діяльності за
основним платежем в розмірі 141 913 грн.;

- № про визначення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем у
розмірі 232 808 грн. та нарахування
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
55 695 грн.;

- № про застосування штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 599 грн.;

- № про застосування штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 1 020 грн.

В порядку адміністративного
оскарження, податкове
повідомлення-рішення №
від 07.11.2011 податковим органом було
відкликане та прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 19.01.2012
про визначення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем у
розмірі 232 808 грн. та нарахування
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
55 520 грн.

Враховуючи оскарження відповідачем
судових рішень першої та апеляційної
інстанцій фактично лише в частині
задоволення позовних вимог та межі
перегляду, передбачені ст. 220 КАС
України, слід зазначити наступне.

Приймаючи податкові
повідомлення-рішення № та №
від 07.11.2011, податковий орган
виходив з виявлених під час проведення
перевірки порушень ст. 1 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» та ст. 9 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
систему валютного регулювання та
валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93.

Перевіркою порядку та строків
декларування валютних цінностей,
доходів та майна, що належать резиденту
України і перебувають за її межами, за
період з 01.10.2008 по 30.06.2011 встановлено, що
позивач «декларації про валютні
цінності, доходи і майно, що належать
резиденту України і знаходяться за її
межами» до податкового органу не
подавав.

За результатами перевірки встановлено,
що з 01.04.2010 рахується прострочена
дебіторська заборгованість у сумі 20
доларів США по договору від 01.06.2009,
укладеному з нерезидентом «Defest Trading
Corporation».

За період з 01.07.2010 по 01.07.2011 рахується
прострочена дебіторська
заборгованість у сумі 65 доларів США по
договорах від 01.06.2009 з нерезидентом
«Defest Trading Corporation» та від 19.11.2009 з
нерезидентом РІМ «Puratos-Mold» SRL.

Суми простроченої дебіторської
заборгованості за перевірений період у
п. 5 розділу IІІ «Майно та товари за
кордоном» Декларації, позивачем не
декларувались.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суди попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» виручка резидентів у
іноземній валюті підлягає зарахуванню
на їх валютні рахунки в уповноважених
банках у строки виплати
заборгованостей, зазначені в
контрактах, але не пізніше 180
календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності. Перевищення зазначеного
строку потребує висновку центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики.

Згідно зі ст. 4 цього Закону порушення
резидентами строків, передбачених
статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за
собою стягнення пені за кожний день
прострочення у розмірі 0,3 відсотка від
суми неодержаної виручки (вартості
недопоставленого товару) в іноземній
валюті, перерахованої у грошову
одиницю України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості. Загальний
розмір нарахованої пені не може
перевищувати суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару).

Як встановлено матеріалами справи,
позивачем до перевірки не надані
документи, визначені п. 1.8 «Інструкції
про порядок здійснення контролю за
експортними, імпортними операціями»,
затвердженою постановою Правління
Національного банку України від 24.03.1999
№136, які можуть бути підставою для
зменшення суми валютної виручки за
вище переліченими послугами, наданими
позивачем для нерезидентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Декрету КМ
України «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю»
валютні цінності та інше майно
резидентів, яке перебуває за межами
України, підлягає обов'язковому
декларуванню у Національному банку
України. Порядок і терміни
декларування встановлюються
Національним банком України.

Згідно Указу Президента України від
27.06.1999 №734/99 «Про врегулювання порядку
одержання резидентами кредитів, позик
в іноземній валюті від нерезидентів і
застосування штрафних санкцій за
порушення валютного законодавства»,
ст. 16 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю» від
19.02.1993 № 15-93, «Порядку застосування
штрафних санкцій», затвердженого
Наказом ДПА України від 04.10.1999 №542,
порушення строків декларування
спричиняє накладення штрафу в розмірі
10 неоподатковуваних податком
мінімумів доходів громадян за кожний
випадок порушення.

Разом з тим, судами попередніх
інстанцій вірно визначено, що штрафні
(фінансові) санкції, з приводу
правомірності яких виник спір і які за
своєю правовою сутністю є
адміністративно-господарськими
санкціями, передбаченими ст. 238
Господарського кодексу України,
застосовані до позивача поза межами
граничних строків на застосування
таких санкцій, встановлених ст. 250 цього
Кодексу. Так, при здійсненні розрахунку
між позивачем і нерезидентами згідно
договорів від 01.06.2009 та від 19.11.2009
штрафні (фінансові) санкції
застосовані 07.11.2011 (дата прийняття
рішень контролюючим органом), тобто
після спливу річного терміну з дня
вчинення правопорушень.

За вказаних обставин, меж перегляду,
відсутності порушень норм
матеріального та процесуального права,
висновок судів першої та апеляційної
інстанцій про часткове задоволення
позовних вимог є вірним, а касаційна
скарга відповідача - необґрунтованою
та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Ізмаїльської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області
відхилити.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26.06.2013 та
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 07.05.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко Н.Є. Блажівська