Справа № 804/6985/14
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

21 травня 2014 р. Справа № 804/6985/14
Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Турлакова Н.В.,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
Верхньодніпровської районної
державної адміністрації
Дніпропетровської області, Першого
заступника голови
райдержадміністрації, голови комісії з
питань захисту прав дитини
Верхньодніпровської
райдержадміністрації Коваленко В.В.,
Секретаря комісії з питань захисту
прав дитини Верхньодніпровської
райдержадміністрації Циганенко Г.Ю.
про визнання невиконання судового
рішення та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернувся до суду із адміністративним
позовом до Верхньодніпровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області, Першого
заступника голови
райдержадміністрації, голови комісії з
питань захисту прав дитини
Верхньодніпровської
райдержадміністрації Коваленко В.В.,
Секретаря комісії з питань захисту
прав дитини Верхньодніпровської
райдержадміністрації Циганенко Г.Ю. в
якому просить: - визнати порушення
відповідачами 1, 2, 3 права зазначеного
ч.3 ст.19 СК в частині розгляду заяви про
визначення місця проживання дітей під
час розгляду справи у Жовтневому
районному суді м.Дніпропетровська за
№201/305/13ц провадження 2/201/514/213 «Про
розірвання шлюбу на умовах шлюбного
договору (контракт, з додатковими
умовами права призначення спадкоємців)
від 02.08.08 року та визначенням місця
проживання дітей»; - визнати порушення
відповідачами 1, 2, 3 права зазначеного
ч.5 ст.19 СК в частині ненадання
висновків доцільності проживання
дітей та невиконання судового рішення
від 15.10.13р. в зазначеної частини; -
скасувати рішення комісії з питань
захисту дитини при
Верхньодніпровської районної
Державної адміністрації від 25.02.14р. за
№14; - стягнути з відповідача суму
судових витрат.

Згідно п.4 ч.1 ст.107 КАС України суддя
після одержання позовної заяви
з'ясовує чи належить позовну заяву
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Згідно з ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема: 1)
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; 2) спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; 3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень; 4)
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; 5) спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України; 6)
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви, позивач не погоджується з діями
відповідачів під час розгляду
цивільної справи №201/312/13-ц (позивачем
зазначено №201/305/13ц) у Жовтневому
районному суді м.Дніпропетровська та
неналежним виконанням ухвали
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 15.10.13р. у справі
№201/312/13-ц про розірвання шлюбу з
визначенням місця проживання
малолітніх дітей, що на його думку,
потягло винесення неправомірного
рішення комісії з питань захисту
дитини при Верхньодніпровській
районній державній адміністрації №11
від 25.02.14р. (позивачем зазначено номер
рішення №14).

Згідно ухвали Жовтневого районного
суду м.Дніпропетровська від 15.10.13р. у
справі №201/312/13-ц про розірвання шлюбу з
визначенням місця проживання
малолітніх дітей, відповідно до вимог
ч. ч. 4 та 5 ст. 19 Сімейного Кодексу
України доручено, зокрема: Службі у
справах дітей Верхньодніпровської
райдержадміністрації провести
обстеження умов проживання ОСОБА_6 за
адресою її фактичного проживання:
АДРЕСА_1 - щодо умов проживання та
можливості проживання в цій квартирі
малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Так, як встановлено судом, згідно
наданих позивачем доказів, у
провадженні Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська перебуває цивільна
справа №201/312/13-ц за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та за
зустрічним позовом ОСОБА_1, який діє в
особистих інтересах та в інтересах
малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
ОСОБА_6, треті особи: Орган опіки та
піклування Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради, Орган опіки та
піклування Орджонікідзевської
районної у м. Запоріжжі ради, Служба у
справах дітей Верхньодніпровської
райдержадміністрації, про розірвання
шлюбу з визначенням місця проживання
малолітніх дітей.

Згідно рішення Комісії з питань
захисту прав дитини при
Верхньодніпровській районній
державній адміністрації №11 від
25.02.2014р., членами засідання Комісії було
вирішено, що місце проживання
малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_3,
визначити з їх матір'ю ОСОБА_6

Відповідно до ухвали Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
05.03.2014р. у справі №201/312/13-ц, до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська надійшло рішення
Комісії з питань захисту прав дитини
Верхньодніпровської районної
державної адміністрації
Дніпропетровської області від 25 лютого
2014 року, згідно до якого визначено
місце проживання малолітніх дітей
Сторін - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_3: з їх матір'ю ОСОБА_6 за
адресою АДРЕСА_1.

Статтею 19 Сімейного кодексу України
передбачено, що рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання,
якщо протягом десяти днів від часу його
винесення заінтересована особа не
звернулася за захистом своїх прав або
інтересів до суду, крім випадку,
передбаченого частиною другою статті
170 цього Кодексу.

При розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування усиновлення
та визнання його недійсним
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування.

Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком
органу опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Згідно ч.1 ст.161 Сімейного кодексу
України, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом.

З наведеного слідує, що оскаржуваний
висновок в даному випадку не є рішенням
суб'єкта владних повноважень у сфері
управлінської діяльності, а є одними із
доказів у цивільній справі, оцінка
якому буде надана під час розгляду
цивільної справи №201/312/13-ц.

При цьому, суд звертає увагу, що
відповідачами в даному позові є
Верхньодніпровська районна державна
адміністрація Дніпропетровської
області та її посадові особи, які в той
же час є третьою особою у справі
№201/305/13ц Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська про розірвання шлюбу
з визначенням місця проживання
малолітніх дітей.

Таким чином, предметом спору в цьому
випадку є захист прав позивача як
батька малолітніх дітей відповідно до
положень Сімейного кодексу України.

За таких обставин, даний спір не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки не має усіх невід'ємних ознак
публічно-правового спору.

Вказана правова позиція узгоджується з
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 14.11.2013р. К/9991/31562/12
(№2а-12878/11/2670).

Щодо позовної вимоги про визнання
порушення відповідачами права
зазначеного ч.5 ст.19 СК в частині
ненадання висновків доцільності
проживання дітей та невиконання
судового рішення від 15.10.13р. в
зазначеній частини, необхідно звернути
увагу на те, що згідно ч.2 ст.363 ЦПК
України, за кожним судовим рішенням,
яке набрало законної сили, за заявою
осіб, на користь яких воно ухвалено, чи
прокурора, який здійснював у цій справі
представництво інтересів громадянина
або держави в суді, видається один
виконавчий лист.

Статтею 17 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи,
зокрема, ухвали, постанови судів у
цивільних, господарських,
адміністративних справах,
кримінальних провадженнях та справах
про адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.15 ЦПК України справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин
розглядаються в порядку цивільного
судочинства.

В силу п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя
відмовляє у відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначених обставин,
вважаю, що даний спір не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки не має встановлених нормами
КАС України ознак справи
адміністративної юрисдикції, що
відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України є
підставою для відмови у відкритті
провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись
ст.2, ч.2 ст.4, ч.1 ст.107, п.1 ч.1 ст.109, ст.160 КАС
України, суддя, -

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Верхньодніпровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області, Першого
заступника голови
райдержадміністрації, голови комісії з
питань захисту прав дитини
Верхньодніпровської
райдержадміністрації Коваленко В.В.,
Секретаря комісії з питань захисту
прав дитини Верхньодніпровської
райдержадміністрації Циганенко Г.Ю.
про визнання невиконання судового
рішення та скасування рішення.

Копію ухвали надіслати позивачу разом
із позовною заявою та усіма доданими до
неї матеріалами.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою статті 160 цього
Кодексу, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя Н.В. Турлакова