Справа № 278/4756/13-а
Суддя: Баренко С. Г.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/4756/13-а
ПОСТАНОВА

іменем України

30 травня 2014 року, Житомирський
районний суд Житомирської області у
складі:

головуючої судді - Баренко С.Г.,

за участю секретаря судового засідання
- Лабенської Л.І., представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Житомирі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Сінгурівської сільської ради
Житомирського району (далі - Рада) про
зобов'язання надати безкоштовно у
власність земельну ділянку, -

В С Т
А Н О В И В :

В кінцевій редакції позову проти Ради
ОСОБА_1 просить зобов'язати відповідача
надати їй безкоштовно у власність
земельну ділянку в межах земельної
частки (паю) члена
сільськогосподарського підприємства
на території Ради, саме 1,5 га землі та
0,3731 га для ведення особистого
селянського господарства, з
врахуванням того, що позивач вже
отримала погодження на виготовлення
технічної документації для передачі у
власність останньої земельної ділянки.
Вимоги, з посиланням на ст. 57 ЗУ «Про
освіту», мотивовані тим, що позивач є
педагогічним працівником, проживає в
сільській місцевості, а тому має право
на отримання у власність земельної
ділянки до 2,0 га. а також наявність
вільних земель.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Представник позивача у судовому
засіданні вимоги останньої підтримав.
На його думку твердження представників
Ради про неможливість надання
позивачу земельної ділянки у розмірі
до 2,0 га з причин відсутності
відповідних площ на території
Сінгурівської сільської ради в межах
села спростовуються інформацією
управління держземагентства про
наявність вільних земель запасу на
території ради площею 38,3 га на землях
бувшого військового радгоспу "
Вінницький". А також зауважив, що на
підставі судових рішень (до їх
скасування Вищим адміністративним
судом України) позивачу вже було
надано дозвіл на виготовлення
технічної документації та передано у
власність в селах Сінгури, Волиця,
Вишневе земельні ділянки у необхідному
розмірі. Проте надання земель у різних
місцях не влаштовує позивача, з причин
ускладнення виготовлення технічної
документації.

Представники Ради позов не визнали.
Пояснили, що рішенням 22 сесії сільської
Ради 6 скликання від 03.10.2012, на підставі
вимоги виконавчої служби
Житомирського РУЮ на виконання рішення
суду, був наданий дозвіл позивачу для
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення у власність земельних
ділянок у межах 3-х населених пунктів
на території Ради. Позивач не
виготовила проект. У подальшому на
підставі рішення Вищого
адміністративного суду України це
рішення ради 23.12.2013 було скасовано, так
як не може бути законним рішення
прийняте на незаконних судових
рішеннях. На даний час це рішення ради
є чинним. Стверджували, що вільних
земель на території ради для виділення
позивачу в наявності немає. Рада не є
розпорядником земель запасу,
розташованих на території ради за
межами населених пунктів.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановленні обставини щодо
правовідносин, які пов'язані з
діяльністю суб'єкта владних
повноважень.

ОСОБА_1 з 27.08.1990 проживає в сільській
місцевості (с. Сінгури, вул..Шевченко,
Житомирського району) та працює
вчителем історії в Сінгурівській
загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів
(т.1, а.с. 5).

Відповідно до ч.4 ст. 57 Закону України
"Про освіту" педагогічні працівники,
які працюють у сільській місцевості і
селищах міського типу, а також
пенсіонери, які раніше працювали
педагогічними працівниками в цих
населених пунктах і проживають у них,
мають право на безоплатне одержання у
власність земельної ділянки в межах
земельної частки (паю) члена
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарської установи та
організації, розташованих на території
відповідної ради, із земель
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарської установи та
організації, що приватизуються, або
земель запасу чи резервного фонду, але
не більше норм безоплатної передачі
земельних ділянок громадянам,
встановлених законом для ведення
особистого селянського господарства.

Згідно з пунктом "б" ч.1 ст.с 121 ЗК України
громадяни України мають право на
безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності для ведення
особистого селянського господарства у
розмірі не більше 2,0 гектара.

Аналіз наведених положень свідчить про
те, що педагогічні працівники, які
працюють у сільській місцевості і
селищах міського типу мають право на
безоплатне одержання у власність
земельної ділянки, зокрема, із земель
запасу чи резервного фонду, в межах
земельної частки (паю) члена
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарської установи та
організації, розташованих на території
відповідної ради, але не більше 2,0
гектара.

Згідно пунктів 34, 35 ч.1 ст.26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" до повноважень органу
місцевого самоврядування належить
вирішення питань регулювання
земельних відносин.

На підставі рішення Ради від 11.01.2007 був
проведений обмір вільних земель з
резервного фонду земель в межах с.
Сінгури приблизно 14,5 га, розроблений
кадастровий план земельних ділянок, що
був затверджений Радою, та вирішено
земельні ділянки надавати у рівних
частках по 0,3731 га ( т.1, а.с. 39-41, т.2 а.с.39-40).
У подальшому 28 працівникам соціальної
сфери (додатково і позивачу),
пенсіонерам (спеціалістам) було
передано в оренду по 0,3731 га кожному (т.1
а.с.37-39). За рішенням Ради від 09.12.2011
останнім надано погодження на
виготовлення технічної документації
про передачу у власність земельних
ділянок площею по 0,3731 га кожному для
ведення особистого селянського
господарства в межах с. Сінгури. З
причин відсутності вільних земель
рекомендовано позивачу звернутися до
Житомирської райдержадміністрації для
надання дозволу на передачу у
власність решти земельної ділянки (т.1.,
а.с. 119,т.2 а.с.39- 43, 53). Усі наведені
рішення Ради є чинними. Згідно з
положеннями ст. 193 ЗК України єдиною
державною системою, яка містить
сукупність відомостей і документів про
місце розташування та правовий режим
земельних ділянок, їх оцінку,
класифікацію земель, кількісну та
якісну характеристику, розподіл серед
власників землі та землекористувачів,
є державний земельний кадастр. А тому
суд вважає рішення Ради про передачу по
0,3731 га земельних ділянок працівникам
соціальної сфери обґрунтованим.

Окрім цього, відповідно до п. 12
Перехідних положень ЗК України в
редакції, чинних на момент виникнення
спірних правовідносин, до розмежування
земель державної та комунальної
власності повноваження щодо
розпорядження землями в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади.

Статтею 116 ЗК України також
встановлено, що громадяни набувають
право власності із земель державної
або комунальної власності за рішенням
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Безоплатна передача
земельних ділянок у власність громадян
провадиться у тому числі в разі
одержання земельних ділянок із земель
державної і комунальної власності в
межах норм безоплатної приватизації,
визначених цим Кодексом. Передача
земельних ділянок безоплатно у
власність громадян у межах норм,
визначених цим Кодексом, провадиться
один раз по кожному виду користування.

На виконання судових рішень, за якими
позов ОСОБА_1 було задоволено, рішенням
22 сесії Ради від 03.10.2012 позивачу був
наданий дозвіл на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення у
власність земельних ділянок в межах 3-х
населених пунктів: Сінгури, Волиця,
Вишневе загальною площею 1,8731 га, що з
врахуванням попередньо переданої
земельної ділянки становить більш 2,0
га (т.2 а.с. 43).Позивач проект землеустрою
не виготовляла.

У подальшому за скаргою Ради ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 11.09.2013 судові рішення про
задоволення позову ОСОБА_1 скасовані
(т.1 а.с. 274-277). На підставі цього Рада
23.12.2013 скасувала і наведене рішення від
03.10.2012 (а.с. 54). Це рішення є також чинним.

Скасовуючи попередні судові рішення,
колегія судів ВАСУ у тому числі вказала
на необхідність перевірки чи
знаходяться 38,3 га земель, придатних для
ведення ОСГ в межах населеного пункту
с. Сінгури. Частиною 5 ст.227 КАС України
встановлено, що висновки і мотиви, з
яких скасовані рішення, є обов'язковими
для суду при новому розгляді справи.

З доказів, представлених відповідачем
вбачається, що за даними управління
держземагенства у Житомирському
районі на території Ради на даний час є
вільні землі запасу єдиним масивом
площею 38,3 га на землях бувшого
військового радгоспу "Вінницькій".
Поряд з цим відповідно до планово -
картографічних матеріалів Ради ці
землі знаходяться за межами населених
пунктів Ради (т.1 а.с. 58,т.2 а.с.77-83-85). На
пропозицію суду та згідно до вимог
ст.ст.11,71 КАС України представник
позивача будь - яких доказів на
спростування доводів Ради не надав,
мотивуючи тим, що обов'язок
доказування покладається лише на
відповідача.

Таким чином, доводи представників Ради,
що вільні землі раніше були передані
молоді, іншим громадянам без зміни
цільового призначення і на даний час
вільних земель для ОСГ на території
населених пунктів, підпорядкованих
Раді немає, знайшли своє документальне
підтвердження. За таких обставин позов
не підлягає задоволенню в частині
надання ділянки площею 1,5 га. Щодо
ділянки, розміром 0,3731 га, погодження на
виготовлення технічної документації
щодо передачі її у власність було
надано за рішенням Ради від 18.12.2008,
позивачем не доведено неможливість
завершення приватизації в загальному
порядку. В контексті ст. 118 ЗК України
для цього необхідно подати
затверджений у встановленому порядку
проект землеустрою, однак представник
позивача не надав доказів його
виготовлення та затвердження.

З огляду на наведене, керуючись: ст. 19
Конституції України, ЗУ «Про освіту»,
ЗУ «Про місцеве самоврядування в
Україні», ст. ст. 25, 192 ЗК України, ст.ст.
17, 71, 72, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Сінгурівської сільської ради
Житомирського району про зобов'язання
надати безкоштовно у власність
земельну ділянку відмовити за
недоведеністю.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення постанови до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський районний суд
Житомирської області.

Суддя:
С.Г. Баренко