Справа № 2а/0570/9455/2012
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/66763/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністратвину справу за касаційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Микитівському районі м.
Горлівки Донецької області на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовом
управління Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області про визнання дій
протиправними та зобов'язання
відповідача не стягувати з позивача
єдиний внесок з моменту взяття його на
облік в органах Пенсійного фонду як
фізичної особи-підприємця. .

Свої вимоги мотивував тим, що він є
пенсіонером за віком, отримує
визначену законодавством пенсію і
відповідно ч.4 ст.4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звільнений від
сплати за себе єдиного внеску. Просив
визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Микитівському районі м.
Горлівки Донецької області
протиправними та зобов'язати
відповідача не стягувати єдиний внесок
з моменту взяття його на облік як
фізичної особи - підприємця.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 09 серпня
2012року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нову постанову,
якою позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено:
визнано дії відповідача щодо
нарахування позивачу до сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування неправомірними
та визнано протиправною та скасовано
вимогу № Ф-205У управління Пенсійного
фонду України в Микитівському районі м.
Горлівки Донецької області від 06.06.2012
року про стягнення з ОСОБА_4 недоїмки в
сумі 1031,99 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить його скасувати, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права та ухвалити нове рішення.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_4 з 19 липня 2002 року
отримує пенсію за віком відповідно до
ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», що підтверджується
посвідченням серії АБ № 367129

З 03.10.2011року позивач зареєстрований у
якості суб'єкта підприємницької
діяльності виконавчим комітетом
Горлівської міської ради Донецької
області і є платником єдиного податку,
що підтверджується свідоцтвом
платника єдиного податку, виданим
Микитівським відділенням Горлівської
ОДПІ.

З 04 жовтня 2011 року ОСОБА_4 перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Микитівському районі м.
Горлівки Донецької області як платник
єдиного внеску за реєстраційним
номером 05-10-11-8037.

Позивач звертався до управління
Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області з заявою в якій
просив звільнити його від сплати цього
внеску на підставі ч.4 ст.4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Як встановлено судами попередніх
інстанцій управління Пенсійного фонду
України в Микитівському районі м.
Горлівки Донецької області повідомило
позивача про відсутність законних
підстав для звільнення його від
спалити за себе єдиного внеску,
оскільки останній, як пенсіонер за
віком не досяг 60 років, як того
вимагають положення ст. 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Крім того, за даними картки особового
рахунку фізичної особи-підприємця,
станом на 13 квітня 2012 року за фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4
обліковується заборгованість зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 1031,99
гривень.

04 травня 2012 року управлінням
Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області винесена вимога про
сплату боргу № Ф-205, якою від позивача
вимагалося сплатити борг в сумі 1031,99
гривень. Зазначена вимога отримана
ОСОБА_4 22 травня 2012 року. З
повідомлення-розрахунку вбачається, що
вказана заборгованість утворилась за
жовтень-грудень 2011 року.

13 червня 2012 року державним виконавцем
Микитівського відділу державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції Донецької
області винесено постанову за ВП №
32990281 про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
вимоги № Ф-205У, виданої 06.06.2012року, про
стягнення заборгованості у розмірі
1031,99 гривень з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції зазначив, що
управління Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області, відмовляючи ОСОБА_4
у звільненні від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, діяв в межах та
у спосіб, визначений законодавством.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
задоволення позовних вимог, суд
апеляційної інстанції вказав, що у
ОСОБА_4 наявні правові підстави для
звільнення його від сплати за себе
єдиного внеску згідно ч.4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010
року (далі - Закон №2464) визначено, що
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно ч.4 ст.4 Закону №2464 особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначене поняття
«пенсія» - як, щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом та
поняття «пенсіонер - особа, які
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Стаття 9 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлює наступні види
пенсійних виплат 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ст. 26 Закону особи мають право
на призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Як встановлено судами та
підтверджується матеріалами справи
ОСОБА_4 отримує пенсію за віком на
підставі ч. 1 ст. 14 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Частиною 4 статті 4 Закону «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлено, що
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу і
в ній не встановлено ніяких
застережень, зокрема, що не можуть
бути звільнені від сплати єдиного
внеску особи, яким призначено пенсію за
віком на пільгових умовах.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог,
судом апеляційної інстанції вірно
взято до уваги, що пенсіонер за віком -
це та особа, яка перебуває на обліку у
відповідному територіальному
управлінні Пенсійного Фонду України та
отримує пенсію за віком, незважаючи на
те, що її вік менший, ніж визначений
частиною першої статті 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
оскільки норми діючого пенсійного
законодавства при наявності
визначених законом умов, передбачають
призначення пенсії за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст.26 цього Закону.

Тобто, під пенсіонерами за віком,
указаними в частині четвертій ст.. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
необхідно розуміти всіх осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з
досягненням віку і незалежно від
законів, якими таке право на пенсію за
віком встановлено.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що фізичні
особи-підприємці, які є платниками
єдиного податку та є пенсіонерами за
віком, не зважаючи на ту обставину, що
вийшли на пенсію достроково у зв'язку з
наданням їм додаткових соціальних
гарантій, можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

В матеріалах справи відсутні докази
про добровільну реєстрацію у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, а тому суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, що вимога
№Ф-205У від 06.06.2012 року про сплату боргу з
єдиного внеску підлягає скасуванню.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша