Справа № 2-а-65/09
Суддя: Волошина Т. В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-65/09
Провадження у справі № 2-а/135/48/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2014
м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду
Вінницької області Волошина Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижині
Вінницькій області про перерахунок
пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 11 лютого 2009 року він звернувся до
управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижин Вінницької області із заявою
про переведення його з пенсії,
призначеної відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», на
пенсію відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». ОСОБА_1 має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС категорії
1 та є інвалідом війни ІІІ групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
участю у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, тому відповідно
до статей 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має право
на отримання щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком та державної пенсії для
інвалідів ІІІ групи в розмірі, не
нижчому 6 мінімальних пенсій за віком.
Проте відповідач відмовив позивачу у
перерахунку пенсії в розмірах,
встановлених статтями 50, 54 Закону, та
повідомив, що обрахунок пенсії
здійснюється відповідно до постанов
Кабінету Міністрів України. Позивач
просив визнати неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижин Вінницької області щодо
відмови нарахувати пенсію позивачу як
інваліду III групи, постраждалому
внаслідок Чорнобильської катастрофи
категорії 1 відповідно до статей 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи із прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність; зобов'язати
відповідача призначити і виплачувати
позивачу пенсію відповідно до статей
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», обраховуючи основну
пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій
за віком, що складає 6 прожиткових
мінімуми для осіб, які втратили
працездатність, та додаткову пенсію у
сумі 50 процентів від мінімальної
пенсії за віком, що складає 50 процентів
від прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Представник відповідача у визначений
строк надав суду свої заперечення, у
яких позов не визнав, просив відмовити
у його задоволенні, мотивуючи це тим, що
державна пенсія та додаткова пенсія
позивачу була призначені та нараховані
виходячи з норм ст. ст. 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
постанови Кабінету Міністрів України
від 03.01.2002 року № 1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету», №
1293 від 27.12.2005 року «Про збільшення
розмірів пенсії деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», № 530 від
28.05.2008 року «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян», №
654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян»,
виходячи з базової величини для
обчислення конкретних додаткових
пенсій за шкоду, заподіяну здоров'ю
особам, віднесеним до 1 категорії
інвалідам III групи, встановленої у
розмірі 19,91 грн. до 31.12.2007 року і з 01.01.2008
року у розмірі 15 % прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність та державних пенсій для
інвалідів II групи, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою - до 31.12.2007 року у розмірі 400
грн. та з 01.01.2008 року у розмірі не нижче
180 % прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, а з 22.05.2008 року
- не нижче 870 грн.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені вчасно та належним
чином. Позивач направив суду заяву, в
якій просив справу розглянути за його
відсутності, позовні вимоги підтримав
повністю, просив їх задовольнити.

Представник управління Пенсійного
фонду України у м. Ладижин Вінницької
області у судове засідання не з'явився,
надіславши заяву, в якій просив справу
розглянути без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть учать у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце розгляду справи,
не перешкоджає судовому розгляду
справи.

За таких підстав, керуючись ст. 197 КАС
України, суд вважає, що справу можна
розглянути в порядку письмового
провадження на підставі наявних в
матеріалах доказів, без фіксування
судового засідання (частина 1 статті 41
КАС України).

З'ясувавши позиції сторін, дослідивши
докази та давши їм належну юридичну
оцінку, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 1 та є
інвалідом ІІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з участю у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Відповідно до листа управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижин
Вінницькій області від 20 лютого 2009 року
№ 280/06-26/0210 (а.с. 12 - 14) позивачу станом
на лютий 2009 року була призначена пенсія
за віком, а також виплачувалась
додаткова пенсія як інваліду ІІІ групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
участю у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС.

11 лютого 2009 року він звернувся до
управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижин Вінницькій області із заявою
про переведення його з пенсії,
призначеної відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», на
пенсію відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Проте
позивачу було відмовлено у перерахунку
пенсії.

Статтею 49 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до частини четвертої
статті 54 цього Закону (в редакції, що
діяла до 1 січня 2008 року), якою
визначено підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1, та у зв'язку з
утратою годувальника, в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів ІІІ групи,
щодо яких встановлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 6 мінімальних пенсій за
віком.

Згідно зі статтею 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам ІІІ групи - у розмірі
50 процентів мінімальної пенсії за
віком.

Як передбачено статтею 53 зазначеного
Закону, виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Проте підпунктом 15 пункту 28 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28 грудня 2007 року
№ 107-VI частини третю та четверту
статті 54 Закону № 796-ХІІ викладено в
новій редакції, відповідно до змісту
яких у всіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими: для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 році, зокрема,
по IIІ групі інвалідності - 180 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та
осіб, евакуйованих у 1986 році із зони
відчуження, зокрема, по IIІ групі
інвалідності - 140 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для інших
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, зокрема,
по IIІ групі інвалідності - 110 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Підпунктом 12 пункту 28 розділу ІІ
Закону № 107-VI статтю 50 Закону № 796-ХІІ
викладено в новій редакції, відповідно
до якої особам, віднесеним до категорії
1, призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам IIІ групи - у розмірі
15 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008
положення пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнані
неконституційними.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ, є мінімальний розмір пенсії за
віком, який відповідно до частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
тобто законами України про Державний
бюджет на відповідні роки.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною першою
цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку суду, не є перешкодою для
застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає мінімальний
розмір пенсії за віком, який
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законами
про Державний бюджет України на
відповідні роки, а не розміри твердих
сум, що установлені постановами
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок державного
бюджету» від 3 січня 2002 року № 1 (з
урахуванням змін, внесених постановою
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення розмірів пенсій,
призначених відповідно до частини
четвертої статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 13 липня
2004 року № 894) та «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» від 28 травня 2008 року №530.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового віку.

Оскільки позивачеві слід визначити
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитись
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Відмовляючи у перерахунку пенсії
позивача суб'єкт владних повноважень
порушив його права та законні інтереси.

Суд не приймає до уваги посилання
представника відповідача на ч. 6 ст. 54
Закону «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
якою передбачено, що порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України, оскільки надання законодавцем
такого права Кабміну України не
означає, що останній, встановлюючи
такий порядок, може допустити звуження
змісту та обсягу прав позивача,
встановлених цим же Законом. Тобто,
Кабінет Міністрів України повинен був
встановити зазначений порядок, не
порушуючи положень цього Закону, в тому
числі й інших законів, якими
встановлено розміри мінімальних
пенсій за віком.

Згідно з частиною третьою статті 45
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
(у редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, переведення з
одного виду пенсії на інший
провадиться з дня подання заяви з усіма
необхідними документами.

Відповідно до положень частини
четвертої зазначеної статті Закону у
разі виникнення права на підвищення
пенсії її перерахунок проводиться - з
першого числа місяця, в якому пенсіонер
звернувся за перерахунком пенсії, якщо
відповідну заяву з усіма необхідними
документами подано ним до 15 числа
включно, і з першого числа наступного
місяця, якщо заяву з усіма необхідними
документами подано ним після 15 числа.

Позивач звернувся до управління
Пенсійного фонду України в місті
Ладижин Вінницької області з заявою 11
лютого 2009 року, отже перерахунок
призначеної пенсії повинен бути
проведений з 01 лютого 2009 року.

На підставі ст. ст. 19, 46 Конституції
України, ст. ст. 49, 50, 54 «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст. ст. 28, 87 «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», рішення Конституційного
Суду України від 22.05.2008 року, керуючись
ст. ст. 2 - 17, 122, 158 - 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Ладижин Вінницької
області здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, з 01.02.2009 року,
з урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Ладижин Вінницької
області здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 державної пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, у розмірі не
менше 6 (шести) мінімальних пенсій за
віком, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, з 01.02.2009 року,
з урахуванням проведених виплат.

Постанову суду допустити до негайного
виконання - у межах суми стягнення за
один місяць.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Ладижинський міський суд протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя