Справа № 759/6937/14-а
Суддя: Морозов М. О.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ун. № 759/6937/14-а
пр. № 2-а/759/200/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого Морозова М.О.

при секретарі Прохоренко
К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенін суду в м. Києві
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві, третя
особа: Управління пенсійного фонду
України у Святошинському районі м.
Києва про скасування постанови
державного виконавця про закриття
виконавчого провадження, визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,

в с т а н о в и
в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про визнання неправомірними
дії Головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Крайчинського Сергія
Станіславовича, які виявилися у
винесенні постанови від 28.12.2011 р. про
закінчення виконавчого провадження;
скасування постанову Головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Крайчинського Сергія
Станіславовича від 28.12.2011 р. про
закінчення виконавчого провадження;
зобов'язання Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві відновити
виконавче провадження ВП №26930313.

При цьому, посилається на те, що
Святошинським райсудом м. Києва на
виконання рішення був виданий
виконавчий лист №2а-589-1/10 про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва провести йому, ОСОБА_1,
перерахунок та виплату пенсії
відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постражали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
встановивши її на ірвні 8 мінімальних
пенсій за віком, та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка згідно
ст. 50 вказаного Закону повинна
становити 75 % мінімальної пенсії за
віком з 22.03.2010 р. з урахуванням раніше
проведених виплат. Він до теперішнього
часу не отримує належну йому щомісячну
основну та додаткову пенсію,
перераховану відповідно до положень
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постражали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» згідно виконавчого листа
Святошинського райсуду м. Києва у
справі №2а-589-1/10, і на його звернення від
26.03.2014 р. до УПФУ у Святошинському р-ні м.
Києва, йому було повідомлено про
проведення йому перерахунку пенсії з
сумою доплати в розмірі 57625, 11 грн. 24
жовтня 2011 р., а виплату донрахованої
суми, яка перевищує бюджетні
призначення на поточний рік, буде
здійснюватись за наявності
відповідного фінансування з
Державного бюджету України. Він
ознайомився 16.04.2014 р. з виконавчим
провадженням №26930313 та дізнався, що
відповідно до вимог Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець не перевірив виконання
рішення боржником, не з'ясував
поважність причини такого невиконання,
не зазначив конкретно термін, коли
з'являться у боржника кошти для таких
виплат, порушив конституційні
принципи, на яких базується здійснення
прав і свобод людини і громадянина в
Україні, включаючи і права на пенсійне
забезпечення та обов'язковість до
виконання на всій території України
судових рішень. Замість того, щоб
вирішити питання щодо виконання
судового рішення, відповідач виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 28.12.2011 р., не вживши всіх
належних дій для виконання виконавчого
листа, чим були порушені його
конституційні права щодо отримання
його законної пенсії за рішенням суду.
Сума боргу на його особистий
розрахунковий рахунок не надходила,
тому, закінчення виконавчого
провадження є фактично відмовою у
виконанні судового рішення.

В судовому засіданні позивач і його
представник позон вимоги підтримали.

Представник третьої сооби позов не
визнав, пояснивши, що Управляннм
пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва
виконано постанову Святошинського
райсуду м. Києва щодо перерахунку
пенсії ОСОБА_1 ібула нарахована сума до
виплати за рішенням суду в розмірі 57625,
11 грн., в межах повноважень, покладених
на пенсійний органом діючим
законодавством України.. У
відповідності до Пооження про Гоовне
управління Песійного фонду України,
завтердежного постановою Правління
Пенсійного фонду України від 27.06.2002 р.
№11-2, виплата пенсії здійснюється
Головним управлінням Пенсійногофонду
України в м. Києві.

Представник відповідача повторно в
судове засідання не з'явився, належним
чином про час, місце слухання справи
відповідач повідомлявся, причини
неявки представника відповідача
невідомі, тому суд, враховуючи думку
позивача, представників позивача та
третьої особи, матеріали та обставини
справи, вважає за можливе вирішити спір
без участі представника відповідача
згідно ст. 128 КАС України.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представників позивача, третьої особи,
з'ясувавши обставини справи,
дослідивши письмові докази по справі,
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 19.05.2011 р.
Святошинським райсудом м. Києва був
виданий виконавчий лист №2а-589-1/10 на
виконання рішення суду про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва провести ОСОБА_1 перерахунок та
виплату пенсії згідно ч.4 ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
встановивши її на рівні 8
мінімальнихпенсій за віком, та
додаткової пенсії за шкоду,заподіняу
здоров'ю, яка згідно ст. 50 вказаного
Закону повинна становити 75 %
мінімальної пенсії за віком з 22.03.2010 р.,
з урахуванням раніше проведених
виплат. Головний державний виконавець
підрозділу примусового виконання
рішень Відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Крайчинський С.С. 28.12.2011 р. виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження ВП №26930313 на підставі п.8 ч.1
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження», яка затверджена
начальником підрозділу примусового
виконання рішень Відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Кантемір
В.І. Мотивував свою постанову
державний виконавець тим, що згідно
повідомлення Управління пенсійного
фонду України в Святошинському р-ні м.
Києва від 22.12.2011 р. №15067/11 рішення суду
виконано в повному обсязі і сума боргу
по вищевказаному перерахунку
нарахована на особистй розрахунковий
рахунок пенсіонера 23.08.2011 р. в сумі 57625, 21
грн. (а.с.4, 5).

Закон України «Про виконавче
провадження» визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб)-це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Заокну підлягають примусовому
виконанню.

Згідно ст.11 Закону України „Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вжити
передбачених цим законом заходів з
примусового виконання рішень
неупереджено, своєчасно в поному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.8 ч.1 ст. 49 Закону України „Про
виконавче провадження" виконавче
провадження підлягає закінченню в разі
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом.

У виконавчому листі, на підставі якого
було відкрито виконавче провадження,
вказано щодо зобов'зання про
перерахунок та виплату пенсії, з 22.03.2010
р., з врахуванням раніше проведених
виплат.

Між тим, виплата пенсії по судовому
рішенню ОСОБА_1 проведено не було, що
підтверджується випискою з особового
рахунку пенсіонера ОСОБА_1 (а.с.6-18).

Тобто, відповідач, закінчуючи
виконавче прорадження по ухваленому
судовому рішенню, яке не виконане,
позбавив позивача на отримання
перерахованої суми пенсії, а також
права повторної подачі для виконання
до виконавчої служби виконавчого листа
№2а-589-1/10 та порушив гарантоване
Конституцією України право позивача на
відновлення порушених прав, шляхом
обов'язкового виконання рішення суду,
яким його порушені права відновлені.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України
передбачено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно з ч.1 ст. 255 КАС Україи постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Надані докази, які є в справі, суд
оцінює за своїм внурішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Також було
оцінено належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, що відповідає
вимогам ст. 86 КАС України.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 Цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач в свою чергу не спростував
доводи позовної заяви.

Суд прийшов до висновку, що головний
державний виконавець підрозділу
примусового виконання рішень Відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
Крайчинський С.С. виніс постанову про
закінчення виконавчого провадження ВП
№26930313 протиправно, бо виконавчий лист
залишився невиконаним, а начальник
підрозділу, затверджуючи вказану
постанову, не перевірив належним чином
хід виконавчого провадження та
законність винесення постанови про
його закінчення.

Державним виконавцем по виконавчому
провадженню №26930313 ніяких дій
практично не було зроблено і лише
прийнято до уваги лист пенсійного
органу про проведений перарухунок
пенсії на особистй розрахунковий
рахунок пенсіонера 23.08.2011 р. в сумі 57625, 21
грн., між тим, державний виконавець,
закінчуючи виконавче провадження,
неправомірно посилався на фактичне
виконання рішення суду згідно з
виконавчим листом.

Суд критично поилається на твердження
представника третьої особи про те, що
виплата пенсії здійснюється Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Києві, бо судовим рішенням вирішено
стягнути пенсію саме з Управління
пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва.

При таких обставинах, суд вважає, що
постанова про закінчення виконавчого
провадження від 28.12.2011 р. винесена з
порушенням вимог законодавства, її не
можна вважати як законну,
обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1
знайшло своє підтвердження в ході
розгляду справи.

З огляду на викладене, коли є законні
підстави визнати незаконною та
скасувати постанову державного
виконавця від 28.12.2011 р. про закінчення
виконавчого повадження ВП №26930313,
підлягають задоволенню і позовні
вимоги ОСОБА_1 про необхідність
відновлення даного виконавчого
провадження.

Суд вважає, що подавач позову не
порушив строки звернення з
адміністратвним позовом до суду,
оскільки позов поданий в порядку
адміністративного судочинства України
в 10-денний строк з дати ознайомлення і
отримання позивачем по справі
постанови суду 16.04.2014 р., як це
вбачається з пояснень позивача та його
представника і копії заяви ОСОБА_1 від
16.04.2014 р. на ім'я начальника Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
отримання копії справи №2а-589-1/10 ВП
№26930313 на руки, а до суду позов подано
23.04.2014 р., тому не має необхідності
поновлювати ОСОБА_1 строк звернення з
позовом до суду (а.с.21).

Згідно вимог ст. 94 КАС України, витрати
по справі, понесені судом, слід
компенсувати за рахунок Державного
бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 19, 124 Конституції України, ст.ст. 1,
11, 49 Закону України "Про виконавче
провадження ", ст.ст. 11, 12, 14, 70, 71, 72, 86, 94,
128, 158-163, 181 КАС України, суд

п о с т а н
о в и в:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Крайчинського Сергія
Станіславовича при винесенні
постанови від 28.12.2011 р. про закінчення
виконавчого провадження ВП №26930313.

Скасувати постанову Головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Крайчинського Сергія
Станіславовича від 28.12.2011 р. про
закінчення виконавчого провадження ВП
№26930313.

Зобов'язати Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві відновити
виконавче провадження ВП №26930313.

Судові витрати по справі компенсувати
за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через районний
суд шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення цієї постанови.

Особа, яка брала участь у розгляді
справи, але була відсутня в судовому
засіданні під час проголошення
постанови, може подати апеляційну
скаргу на постанову суду протягом
десяти днів з дня отримання копії даної
постанови.

Суддя