Справа № 333/10318/13-а
Суддя: Михайлова А. В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/333/26/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді
Михайлової А.В.,

при секретарі
Шевченко І.П.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача УПФУ

в Комунарському районі м. Запоріжжя
Циганок А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя, про
визнання протиправним та скасування
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Управління пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя про
визнання протиправним і скасування
рішення суб'єкта владних повноважень -
Управління пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
(надалі УПФУ) щодо припинення виплати з
грудня 2013 р. призначеної в березні 2013 р.
пенсії за вислугу років та поновлення
виплати пенсії.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що з 03.09.1985 р. по 01.06.1994 р. вона
працювала на посадах провізора,
заступника завідувача відділу
Центрального аптечного складу
Аптекоуправління Запорізького
облвиконкому. В подальшому, з 06.06.1994 р.
по 25.02.2013 р. працювала на посадах
провізора, завідувача-провізора в
аптеках ТОВ «Фармако» і ТОВ «ВЄМАФАРМ».

25 лютого 2013 р. позивача було звільнено з
роботи у зв'язку з виходом на пенсію за
вислугою років.

Розпорядженням УПФУ № 199386 від 17.03.2013 р.
позивачу з зарахуванням стажу
працівника охорони здоров'я в
кількості 27 років 3 місяці 25 днів було
призначено пенсію за вислугу років, яку
вона отримувала до листопада 2013 р.
включно.

В грудні 2013 р. УПФУ було проведено
перевірку правильності призначення
позивачу пенсії. В ході перевірки
встановлено, що відділи, які вказані у
трудовій книжці ОСОБА_1, в яких вона
працювала, відносились до центрального
аптечного складу. Оскільки переліком,
затвердженим Постановою КМУ від 04.11.1993
р. № 909 не передбачений такий
фармацевтичний заклад, як аптечний
склад, підстав для зарахування до стажу
роботи, який дає право на пенсію за
вислугу років, немає.

Рішенням комісії УПФУ від 09.12.2013 р.
виплату пенсії ОСОБА_1 припинено з
грудня 2013 р., оскільки наявного стажу
працівника охорони здоров*я
недостатньо для призначення пенсії за
вислугу років.

Рішення про припинення виплати пенсії
вважає незаконним та таким, що підлягає
скасуванню, оскільки відповідачем при
перевірці правильності нарахування
пенсії за вислугу років не враховані
передбачені Постановою КМУ України №
909 від 04.11.1993 р. «Про перелік закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років» примітки, зокрема п.3, за яким
робота за спеціальністю в закладах,
установах і на посадах до 1 січня 1992
року, яка давала право на пенсію за
вислугу років відповідно до раніше
діючого законодавства, зараховується
до стажу для призначення пенсії за
вислугу років

Крім того, при прийнятті рішення про
припинення виплати пенсії за вислугу
років відповідачем не враховано, що
відповідно до переліку закладів
охорони здоров'я, затвердженому
Наказом МОЗ України № 385 від 29.10.2002 р., до
фармацевтичних (аптечних) закладів
віднесені: аптека, аптечна база (склад),
база (склад) медичної техніки.

Також віднесення аптечних складів до
фармацевтичних закладів містяться в
попередній редакції наказу МОЗ України
№ 114 від 22.-6.1995 р., наказах МОЗ СРСР № 1000
від 23.10.1978 р., № 715 від 22.07.1982 р., які були
чинні в період, який за рішенням
відповідача виключено з трудового
стажу, що надає позивачу право на
призначення пенсії за вислугу років.

Посилаючись на порушення відповідачем
ч.2 ст.3, ч.2 ст.19 Конституції України, ст.49
Закону України «Про загально
обов'язкове державне пенсійне
страхування», просить визнати
протиправним та скасувати рішення
комісії УПФУ від 09.12.2013 р. про
припинення виплати позивачу пенсії,
поновити виплату пенсії з грудня 2013 р.
та допустити негайне виконання рішення
суду.

На позов відповідачем подані
заперечення, з яких вбачається правова
позиція посадових осіб УПФУ, яка
полягає в тому, що єдиним нормативним
документом, який регламентує
визначення посад і закладів освіти,
охорони здоров'я і соціального захисту,
робота в яких дає право на отримання
пенсії за вислугу років, відповідач
вважає Постанову КМУ України № 909 від
04.11.1993 р. «Про перелік закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років».

В судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали в повному
обсязі, просять його задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечує, просить відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. В обґрунтування заперечень
зазначила, що ОСОБА_1 26.02.2013 року
звернулася до УПФУ із заявою про
призначення пенсії за вислугу років, як
працівнику охорони здоров'я.
Проведеною перевіркою було
встановлено, що відділи, які вказані у
трудовій книжці ОСОБА_1 та у яких вона
працювала, відносились до центрального
аптечного складу. Оскільки переліком
закладів і установ освіти та охорони
здоров'я та соціального захисту,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 04.11.1993 року № 909
на передбачений такий фармацевтичний
заклад, як аптечний склад, тому підстав
для зарахування до стажу роботи, який
дає право на пенсію за вислугу років
немає.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
його представника, представника
відповідача, дослідивши письмові
докази, приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що в період з 03.09.1985
р. по 01.06.1994 р. позивач працювала на
посадах провізора, заступника
завідувача відділу Центрального
аптечного складу Аптекоуправління
Запорізького облвиконкому. З 06.06.1994 р.
по 25.02.2013 р. позивач працювала на
посадах провізора,
завідувача-провізора в аптеках ТОВ
«Фармако» і ТОВ «ВЄМАФАРМ».

25.02.2013 р. позивача було звільнено з
роботи у зв'язку з виходом на пенсію за
вислугою років.

26.02.2013 р. ОСОБА_1 звернулась до УПФУ в
Комунарському районі м. Запоріжжя з
заявою про призначення їй пенсії за
вислугу років, надала всі необхідні
документи на підтвердження наявного
стажу роботи та довідки про заробіток.

Розпорядженням УПФУ № 199386 від 17.03.2013 р.
позивачу з зарахуванням стажу
працівника охорони здоров'я в
кількості 27 років 3 місяці 25 днів було
призначено пенсію за вислугу років, яку
вона отримувала до листопада 2013 р.
включно.

В грудні 2013 р. УПФУ було проведено
перевірку правильності призначення
позивачу пенсії. В ході перевірки
встановлено, що відділи, які вказані у
трудовій книжці ОСОБА_1, в яких вона
працювала, відносились до центрального
аптечного складу. Оскільки переліком
від 04.11.1993 р. № 909 не передбачений такий
фармацевтичний заклад, як аптечний
склад, підстав для зарахування до стажу
роботи, який дає право на пенсію за
вислугу років, немає.

В зв'язку з цим рішенням комісії УПФУ
від 09.12.2013 р. виплату пенсії ОСОБА_1
припинено з грудня 2013 р., оскільки
наявного стажу працівника охорони
здоров*я недостатньо для призначення
пенсії за вислугу років.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на пенсію
за вислугу років мають:

е) працівники освіти, охорони здоров'я
та соціального забезпечення при
наявності стажу роботи від 25 до 30 років
за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до Постанови КМ України № 909
від 04.11.1993 р. «Про перелік закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років» до посад закладів охорони
здоров'я віднесено провізорів,
фармацевтів (незалежно від
найменування посад) аптек, аптечних
кіосків, аптечних магазинів.

Крім того, цією ж Постановою КМУ робота
за спеціальністю в закладах, установах
і на посадах до 1 січня 1992 року, яка
давала право на пенсію за вислугу років
відповідно до раніше діючого
законодавства, зараховується до стажу
для призначення пенсії за вислугу
років, що не враховано відповідачем при
прийнятті оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади і
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією і
законами України.

Відповідно до ст.2 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 06.04.2011 р.
№ 3842011, Пенсійний фонд України у своїй
діяльності керується Конституцією
України та законами України, актами
Президента України та Кабінету
Міністрів України, наказами
Міністерства соціальної політики,
іншими актами законодавства України, а
також дорученнями Президента України
та Міністра.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про
загальнообов*язкове державне пенсійне
страхування» виплата пенсії за
рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
може припинятись лише у визначених
законом випадках, в тому числі у разі
надання недостовірних за змістом
документів для призначення пенсії.

Також відповідачем при прийнятті
рішення про припинення виплати пенсії
не враховано вимоги наказу профільного
міністерства.

Відповідно до переліку закладів
охорони здоров'я, затвердженому
Наказом МОЗ України № 385 від 29.10.2002 р., до
фармацевтичних (аптечних) закладів
віднесені: аптека, аптечна база (склад),
база (склад) медичної техніки.

Віднесення аптечних складів до
фармацевтичних закладів містяться
також в попередній редакції наказу МОЗ
України № 114 від 22.-6.1995 р., наказах МОЗ
СРСР № 1000 від 23.10.1978 р., № 715 від 22.07.1982 р.,
які були чинні в період, який за
рішенням відповідача виключено з
трудового стажу, що надає їй право на
призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до Указу Президента України
«Про Положення про Міністерство
охорони здоров'я України» № 4672011 від
13.04.2011 р., Міністерство:

п. 6.8) затверджує номенклатуру установ
охорони здоров'я, лікарських
спеціальностей, медичних і
фармацевтичних спеціальностей і посад;

п. 6.19) затверджує перелік закладів
охорони здоров'я.

Суд зазначає, що положеннями ч.2 ст.3
Конституції України прямо передбачено,
що права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Виходячи з закріплених Конституцією
України принципів, держава мусить
виконати свій обов'язок і не має права
на самоусунення від цього обов'язку
шляхом незастосування законодавства,
яке підлягає застосуванню до спірних
правовідносин.

Таким чином, при вирішенні питання щодо
зарахування вислуги років позивача
ОСОБА_1 необхідно діяти саме із
застосуванням вимог п.3 приміток до
«Переліку закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років»,
затвердженого Постановою КМУ України
№ 909 від 04.11.1993 р. за яким робота за
спеціальністю в закладах, установах і
на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала
право на пенсію за вислугу років
відповідно до раніше діючого
законодавства, зараховується до стажу
для призначення пенсії за вислугу
років.

Відповідно до приписів ч.2 ст.71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідачем не надано
до суду жодних допустимих та належних
доказів правомірності своїх дії з
питання припинення виплати пенсії
позивачу, оскільки таке право може
застосовуватись лише у визначених
законом випадках, а також не надані
докази правомірності не застосування
відповідачем до спірних правовідносин
положень приміток до «Переліку
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років»,
затвердженого Постановою КМУ України
№ 909 від 04.11.1993 р. та наказів профільного
міністерства щодо спірного питання.

Виходячи з цього, рішення Управління
пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя від
09.12.2013 р. про припинення виплати пенсії
ОСОБА_1 з грудня 2013 р. суд вважає
неправомірним, а позов вважає таким, що
підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного, суб'єкт владних
повноважень - Управління пенсійного
фонду України в Комунарському районі м.
Запоріжжя повинен поновити позивачу
ОСОБА_1 виплату призначеної раніше
пенсії за вислугу років, починаючи з
грудня 2013 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 158- 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя, про
визнання протиправним та скасування
рішення - задовольнити.

Рішення комісії Управління Пенсійного
фонду України в Комунарському районі м.
Запоріжжя від 09.12.2013 року про
припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з
грудня 2013 року визнати протиправними
та скасувати.

Поновити виплату пенсії за вислугу
років ОСОБА_1 з грудня 2013 року.

Постанова може бути оскаржена
сторонами до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Комунарський районний суд м.
Запоріжжя протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
А.В. Михайлова