Справа № К/9991/27717/12-С
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/27717/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді:
Сіроша М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.

розглянувши у письмовому провадженні
касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
(далі - УПФУ) на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 22 березня 2012 року у справі за
адміністративним позовом
Акціонерного-комерційного банку
«Укрсоцбанк» (далі - Банк),

про визнання рішення нечинним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2010 року Банк звернувся до суду з
адміністративним позовом про визнання
нечинним рішення УПФУ № 1744 від 25.11.2009
року (далі - Рішення № 1744) щодо
накладення штрафу, у розмірі 295,60 грн.,
та пені, у розмірі 14,78 грн.

На обґрунтування позову зазначило, що
при прийняті платіжного доручення від
гаражного кооперативу «Залізничник»
(платника страхових внесків), (далі -
Кооператив), щодо перерахування
страхових внесків на рахунок УПФУ у
Кооперативу не було необхідної суми
для своєчасного здійснення платіжної
операції, у зв'язку з чим кошти були
перераховані через 5 днів.

10 лютого 2010 року постановою
Тернопільського окружного
адміністративного суду, залишеною без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року, позов задоволений.

Рішення № 1744 визнане нечинним та
скасоване.

УПФУ звернулося із касаційною скаргою
про скасування постанови
Тернопільського окружного
адміністративного суду та ухвали
Львівського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 1.07.2009 року Банк
отримав від Кооперативу платіжне
доручення № 70 щодо сплати до УПФУ
страхових внесків із заробітної плати
працівників Кооперативу за червень 2009
року, у розмірі 2 955,96 грн.

Відповідно до довідок Банку від 10.12.2009
та від 9.02.2010 року на банківському
рахунку Кооперативу у період з 1.07.2009
року до 6.07.2009 року на його рахунку не
було необхідної суми для перерахування
коштів для сплати страхових внесків до
УПФУ, у зв'язку з чим перерахування
коштів було здійснене Банком 6.07.2009 року
після надходження необхідної суми на
зазначений банківський рахунок.

Згідно з п. 1 ч. 10 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за несвоєчасне
перерахування або несвоєчасне
зарахування на банківські рахунки
органів Пенсійного фонду та
Накопичувального фонду сум страхових
внесків, фінансових санкцій,
зазначених у частині дев'ятій цієї
статті, сум інвестиційного доходу,
одержаного від інвестування коштів
Накопичувального фонду, за несвоєчасне
перерахування за платіжними
документами виконавчих органів
Пенсійного фонду та несвоєчасне
зарахування на банківські рахунки сум
коштів Пенсійного фонду та несвоєчасне
зарахування на банківські рахунки сум
коштів Пенсійного фонду та
Накопичувального фонду, які
використовуються на цілі, передбачені
цим Законом, нараховується пеня з
розрахунку 0,1 відсотка зазначених сум,
розрахована за кожний день
прострочення їх перерахування
(зарахування) та накладається штраф у
розмірі 10 відсотків своєчасно не
зарахованих (не перерахованих) сум.

Відповідно до п. 2.25 п. 3.6
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Національного банку України від 21.01.2004
року, платежі з рахунків клієнтів банк
здійснює в межах залишків коштів на цих
рахунках на початок операційного дня.
Банк може виконувати доручення
клієнтів з урахуванням сум, що
надходять на рахунки клієнтів протягом
операційного дня (поточні надходження),
якщо це визначено в договорі
банківського рахунку. Платіжне
доручення від платника банк приймає до
виконання за умови, що його сума не
перевищує суму, яка є на рахунку
платника.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано зазначили, що вина Банку
щодо несвоєчасності перерахування
коштів до УПФУ відсутня, оскільки було
встановлено, що у гаражного
кооперативом «Залізничник» платіжного
доручення на його рахунку не було
необхідної суми для списання коштів до
УПФУ для сплати страхових внесків, у
зв'язку з чим

Висновки судів попередніх інстанції
про задоволення позову є
обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 22 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.