Справа № 2а-22/10/1213
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/50982/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В., Васильченко Н.В.,
Леонтович К.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Луганської міської ради на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 липня 2012
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Вест-Медиа» та Товариство з обмеженою
відповідальністю «Медіа-Пресс» до
Луганської міської ради, треті особи:
відділ реклами Луганської міської
ради, Управління Державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області, за позовом
третьої особи на стороні позивача, яка
не заявляє самостійні вимоги на
предмет спору ТОВ «ВКФ «Електора» до
Луганської міської ради про скасування
рішення, -

у с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вест-Медіа» (далі -
ТОВ «Вест-Медіа») та Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Медіа-Пресс» (далі - ТОВ «Медіа-Пресс»)
звернулись до суду з позовом до
Луганської міської ради, в якому, з
урахуванням уточнень та доповнень,
просили визнати нечинним з моменту
прийняття і скасувати повністю рішення
Луганської міської ради від 30.07.2008 року
№ 37/10 із додатком «Порядок демонтажу
рекламних засобів, які призначені для
розміщення зовнішньої реклами
розташованих на території міста
Луганська» (далі - Порядок демонтажу).

Ухвалою Ленінського районного суду
міста Луганська від 27 серпня 2008 до
участі у справі в якості третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги на
предмет позову до Луганської міської
ради залучено Товариство з обмеженою
відповідальністю «Виробничо
комерційна фірма «Електора» (далі - ТОВ
«ВКФ ««Електора»).

Постановою Ленінського районного суду
міста Луганська від 22 червня 2010 року в
задоволені позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 липня 2012
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким позов
задоволено: визнано нечинним та
скасовано рішення Луганської міської
ради № 37/10 від 30 липня 2008 року із
додатком «Порядок демонтажу рекламних
засобів, які призначені для розміщення
зовнішньої реклами, розташованих на
території м. Луганська».

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального прав, просить його
скасувати та справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржуване рішення, яким затверджено
Порядок демонтажу, є обґрунтованим та
законним, оскільки містить у собі
самостійно обраний міською радою
спосіб самозахисту шляхом демонтажу
рекламних засобів на об'єктах, що є
власністю відповідача, що підпадає під
ознаки самозахисту права власності в
розумінні статті 19 Цивільного Кодексу
(ЦК) України, регулюється вказаною
нормою ЦК України, а відтак не підпадає
під дію норм ГК України та не є
адміністративно-господарською
санкцією.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позову, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що у відповідача відсутні повноваження
з встановлення порядку демонтажу
елементів благоустрою, якими є засоби
зовнішньої реклами. При цьому суд
зазначив, що Порядок демонтажу є
заходом організаційно-правового або
майнового характеру, який спрямований
на припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків, є
адміністративно-господарськими
санкціями у розумінні Господарського
Кодексу України, а тому у міської ради
відсутні повноваження на встановлення
нових, не передбачених законодавством,
адміністративно-господарських санкцій
за порушення правил здійснення
господарської діяльності.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з таким висновком суду
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що рішенням
Луганської міської ради № 37/10 від 30.07.2008
року визначений Порядок демонтажу, а
також внесені зміни до Правил
благоустрою території м. Луганська,
затверджених рішенням Луганської
міської ради від 21.08.2007 року № 27/3,
замінивши у п.п. 6.10.34 п. 6.10 р. 6 слова «в
порядку, встановленому виконавчим
комітетом міської ради» на слова «в
порядку, встановленому міською радою».

Зокрема, пунктом 2 вказаного Порядку
демонтажу визначені підстави для
здійснення демонтажу рекламних
засобів: розміщення рекламного засобі
без відповідного дозволу на розміщення
зовнішньої реклами; закінчення терміну
дії дозволу на розміщення зовнішньої
реклами та не переоформлення у
встановленому порядку вказаного
дозволу; порушення умов розміщення
зовнішньої реклами або розміщення
рекламного засобу з порушенням
дозвільної документації, визначеною
Правилами розміщення зовнішньої
реклами у м. Луганську, затвердженими
рішенням Луганської міської ради від
21.06.2004 року № 205/29; повного або
часткового пошкодження
архітектурно-художньої форми
рекламного засобу та неприйняття
своєчасних заходів щодо їх ліквідації
у визначений робочим органом термін;
скасування або припинення виконавчим
органом ради дозволу на розміщення
зовнішньої реклами; якщо рекламні
засоби створюють у разі їх неналежної
експлуатації загрозу життю або
здоров'ю людей та (або) заподіянню шкоду
майну третіх осіб.

Пунктом 3 встановлений порядок
здійснення демонтажу рекламних
засобів, яким передбачено
направленням власнику рекламного
засобу припису про усунення порушень,
а у разі невиконання припису у термін,
зазначений в ньому, видання керівником
робочого органу наказу про демонтаж
відповідних рекламних засобів. Після
прийняття наказу власнику рекламного
засобу направляється повідомлення про
демонтаж, у разі нездійснення якого
демонтаж провадиться підрядною
організацією.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з підпунктом 13 пункту "а" статті
30 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать
повноваження щодо надання дозволів у
порядку, встановленому законодавством,
на розміщення реклами.

Зазначені положення вказаного Закону
кореспондуються зі статтею 16 Закону
України «Про рекламу», якою
встановлено, що зовнішня реклама у
населених пунктах провадиться на
підставі дозволів, що видаються
виконавчими органами сільських,
селищних, міських рад, та в порядку,
встановленому цими органами на
підставі типових правил, що
затверджуюся Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 29 грудня 2003 року № 2067 затверджено
Типові правила розміщення зовнішньої
реклами (далі - Типові Правила №2067), які
регулюють відносини, що виникають у
зв'язку з розміщенням зовнішньої
реклами у населених пунктах, та
визначають порядок надання дозволів на
розміщення такої реклами.

Згідно з пунктом 3 Типових №2067,
зовнішня реклама розміщується на
підставі дозволів та в порядку,
встановленому виконавчими органами
сільських, селищних, міських рад
відповідно до цих Типових правил.

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржуване рішення Луганської
міської ради від 30.07.2008 року № 37/10 із
додатком про Порядок демонтажу
прийняте на виконання Законів України
«Про рекламу», «Про місцеве
самоврядування», «Про благоустрій
населених пунктів», є актом загальної
дії, поширюється на необмежене коло
осіб та випадків, без вказівок на
будь-які виключення щодо його
застосування.

Відповідно до п.1.1. Порядку демонтажу
він розроблений з метою: додержання
Закону України «Про благоустрій
населених пунктів», додержання Правил
благоустрою території м. Луганська,
затверджених рішенням Луганської
міської ради від 21.08.2007 № 21/3, додержання
вимог актів чинного законодавства в
галузі зовнішньої реклами, Правил

Враховуючи положення Закону України
«Про місцеве самоврядування»,
відповідач є органом місцевого
самоврядування, що представляють
відповідні території громади та
здійснюють від їх імені та в їх
інтересах функції та повноваження
місцевого самоврядування, визначені
Конституцією, цим та іншими законами
України

Типовими правилами №2067 передбачено, що
на територіях, будинках і спорудах
зовнішня реклама розміщується за
згодою їх власників або уповноважених
ними органів (осіб) та з додержанням
Правил благоустрою територій
населених пунктів.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів»
встановлено, що благоустрій населених
пунктів - комплекс робіт з інженерного
захисту, розчищення, осушення та
озеленення території, а також
соціально-економічних,
організаційно-правових та екологічних
заходів з покращання мікроклімату,
санітарного очищення, зниження рівня
шуму та інше, що здійснюються на
території населеного пункту з метою її
раціонального використання, належного
утримання та охорони, створення умов
щодо захисту і відновлення
сприятливого для життєдіяльності
людини довкілля;

Стаття 10 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів»
встановлює, що до повноважень
сільських, селищних і міських рад у
сфері благоустрою населених пунктів
належить, зокрема, затвердження
місцевих програм та заходів
благоустрою населених пунктів,
забезпечення їх виконання; здійснення
контролю за станом благоустрою та
утриманням територій, інженерних
споруд та об'єктів, підприємств,
установ та організацій, їх озелененням,
охороною зелених насаджень, водних
об'єктів.

Пунктом 4 частини 1 статті 21 Закону
України «Про благоустрій населених
пунктів» встановлено, що елементами
благоустрою є засоби та обладнання
зовнішньої реклами.

Згідно із статтею 22 цього ж Закону
комплексним благоустроєм вважається,
зокрема, забезпечення зовнішнього
освітлення та зовнішньої реклами,
встановлення малих архітектурних форм,
здійснення інших заходів, спрямованих
на поліпшення технічного і санітарного
стану території, покращання її
естетичного вигляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
оскаржуване рішення прийнято у саме з
метою формування в м. Луганську єдиної
міської політики у сфері зовнішньої
реклами та налагодження взаємодії
органів місцевого самоврядування та
операторів рекламного ринку у напрямі
підвищення ефективності використання
території міста Луганська при
розміщенні рекламних засобів, оскільки
міські ради правомочні розглядати і
вирішувати питання, віднесені
Конституцією України та іншими
законами до їх відання, що передбачено
ст. 25 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні; виконавчими
органами міських (у разі їх створення)
рад є їх виконавчі комітети, відділи,
управління та інші створювані радами
виконавчі органи. Виконавчі органи
міських рад є підконтрольними і
підзвітними відповідним радам, а з
питань здійснення делегованих їм
повноважень органів виконавчої влади -
також підконтрольними відповідним
органам виконавчої влади, що
передбачено п. 1, 2 ст. 11 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні»; частиною першою статті 16
Закону України «Про рекламу»,
визначені відносини, пов'язані з
розповсюдженням зовнішньої реклами,
зокрема, встановлено, що розміщення
зовнішньої реклами у населених пунктах
провадиться на підставі дозволів, що
надаються виконавчими органами
сільських, селищних, міських рад, та в
порядку, встановленому цими органами
на підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України; пунктом 3 Типових правил №2067,
яким встановлено, що зовнішня реклама
розміщується на підставі дозволів та у
порядку, встановленому виконавчими
органами сільських, селищних, міських
рад відповідно до цих правил.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що оскаржуване
рішення прийняте на підставі, в межах
самоврядних повноважень органу
місцевого самоврядування та у спосіб,
що передбачені Конституцією, законами
України з урахуванням усіх обставин, що
мали значення для прийняття рішення, а
тому відсутні підстави для задоволення
позову.

Слід звернути увагу на те, що міська
рада як орган, який надає дозвіл на
розміщення зовнішньої реклами та
здійснює контроль за дотриманням
правил її розміщення, у межах своїх
повноважень може приймати рішення про
усунення порушень таких правил,
зокрема і рішення про зобов'язання
розповсюджувача реклами до демонтажу
протягом певного строку рекламного
засобу, установленого без відповідного
дозволу. Зазначена позиція
підтверджується постановою Верховного
Суду України від 19 лютого 2013 року
№21-18а-13.

Відповідно до статті 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
апеляційного суду слід скасувати,
залишивши в силі рішення суду першої
інстанції, яке скасоване помилково.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Луганської міської
ради задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 липня 2012
року скасувати.

Постанову Ленінського районного суду
міста Луганська від 22 червня 2010 року
залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша