Справа № 2а-1670/9698/11
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 травня 2014 року м. Київ
В/800/1979/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Степашка О.І.Суддів:
Голубєвої Г.К. Островича С.Е. Рибченка
А.О. Федорова М.О.,

перевіривши заяву Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
19.03.2014 у справі №2а-1670/9698/11 (№К/9991/54456/12, №
К/9991/69516/12 - номер справи у Вищому
адміністративному суді України) за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Єристівський
гірничо-збагачувальний комбінат» до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Полтавської
області за участю прокуратури
Полтавської області про визнання
нечинним (недійсним) податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Кременчуцька об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області звернулась до Верховного Суду
України із заявою про перегляд ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 19.03.2014 у названій справі.

Відповідно до ст. 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 №2453-VІ «Про
судоустрій і статус суддів»), заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом ст. ст. 2392 та 240 Кодексу
адміністративного судочинства України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Згідно ст. 237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана виключно з
мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
19.03.2014 заявник посилається на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, а саме - положень
пп.196.1.14 п.196 ст.196, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200,
п.201.1,п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копії рішень Вищого
адміністративного суду України від
13.02.2013 № К/9991/69822/12 та від 13.05.2013 №
К/9991/55490/12, в яких, на його думку, згадані
норми права застосовано інакше, ніж у
даній справі.

Між тим, відповідно до положень ст.237
Кодексу адміністративного судочинства
України, заява про перегляд судового
рішення може бути подана виключно за
наявності таких складових:
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
ухвалення різних за змістом судових
рішень, спірні питання виникли у
подібних правовідносинах. Зокрема,
така складова як подібність
правовідносин, означає тотожність
суб'єктного складу учасників відносин,
тобто об'єкта та предмета правового
регулювання, а також умов застосування
правових норм (наприклад часу, місця,
підстав виникнення, припинення та
зміни відповідних правовідносин). У той
же час, зміст правовідносин
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту рішення Вищого
адміністративного суду України,
наведеного заявником як приклад
неоднакового застосування судами норм
матеріального права, вбачається, що
зміст правовідносин, які у ньому
розглядалися, відмінний від того, який
є у даній справі.

Приписи ст.237 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначають виключними мотивами
подання заяви про перегляд судових
рішень неоднакове застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень саме у подібних
правовідносинах.

У той же час, як вбачається зі змісту
поданої заяви та доданого як приклад
неоднакового застосування судами норм
матеріального права рішення Вищого
адміністративного суду України,
неоднакове застосування судами норм
матеріального права у подібних
правовідносинах відсутнє.

Крім того, слід зазначити, що в
оскаржуваній ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
19.03.2014, на відміну від доданих ухвал
Вищого адміністративного суду України
від 13.02.2013 № К/9991/69822/12 та від 13.05.2013 №
К/9991/55490/12 встановлено реальність
спірних господарських операцій між
позивачем та його контрагентами,
відтак, немає підстав для звернення у
відповідності до ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Зважаючи на викладене, підстав для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі немає.

Керуючись ст.ст. 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В:

Відмовити Кременчуцькій об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області в допуску справи
для перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 19.03.2014.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий(підпис) Степашко
О.І.Судді(підпис) Голубєва Г.К. (підпис)
Острович С.Е. (підпис) Рибченко А.О.
(підпис) Федоров М.О.