Справа № 826/4519/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22 травня 2014 року 16 год. 30
хв. № 826/4519/14

Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Данилишин В.М.
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Київської міської
ради, третя особа: Департамент
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), про
скасування рішення відповідача та
зобов'язання його вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 07 квітня 2014 року надійшов
позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) до
Київської міської ради (далі -
відповідач, Київрада) про скасування
рішення відповідача від 02 жовтня 2013
року № 82/9670 "Про відмову у наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки громадянці ОСОБА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибної ділянки)
у АДРЕСА_1" (далі - оскаржуване рішення),
а також зобов'язання відповідача
повторно розглянути заяву (клопотання)
позивача про передачу безоплатно у
власність земельної ділянки, площею 0,10
га, для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибної ділянки),
розташованої у АДРЕСА_1 (далі - земельна
ділянка), у встановленому чинним
законодавством України порядку.

В обґрунтування позову позивач
зазначила, що оскаржуване рішення
Київради підлягає скасуванню, оскільки
воно суперечить ст. 118 ЗК України та
порушує право ОСОБА_1, передбачене ст. 121
Земельного кодексу України (далі - ЗК
України), на безоплатне одержання
земельної ділянки із земель державної
і комунальної власності у межах норм
безоплатної передачі земельних
ділянок громадянам.

Ухвалою суду від 10 квітня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду у судовому
засіданні, та, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), до участі у
справі як третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача залучено
Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (далі - третя особа).

У ході судового розгляду справи
представники позивача підтримали
позов та просили задовольнити його
повністю.

Представники відповідача та третьої
особи у судові засідання не прибули,
хоча про дати, час та місце судового
розгляду справи відповідач та третя
особа повідомлені належним чином,
заяви про розгляд справи за
відсутності їх представників до суду
не надійшли.

Враховуючи викладене та зважаючи на
достатність наявних у матеріалах
справи доказів для розгляду та
вирішення справи по суті, у судовому
засіданні 12 травня 2014 року судом,
згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України,
прийнято рішення про подальший розгляд
та вирішення справи у порядку
письмового провадження, про що
відповідача та третю особу повідомлено
письмово.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Київрадою 02 жовтня 2013 року прийнято
оскаржуване рішення, яким ОСОБА_1
відмовлено у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, оскільки
земельна ділянка відноситься до
території, яка резервується для
створення зеленої зони. Крім того,
введено мораторій строком на п'ять
років на зміну цільового призначення
земельних ділянок зелених зон і
зелених насаджень.

Суд погоджується з доводами позивача
та її представників щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів та аналізу наступних
норм і обставин.

Так, у ході розгляду справи судом
з'ясовано, що ОСОБА_1 звернулась до
Київради із письмовою заявою
(клопотанням) від 29 березня 2012 року про
передачу їй безоплатно у власність
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки). Орієнтовна площа
0,10 га, бажане місце розташування:
АДРЕСА_1. До вказаної заяви ОСОБА_1
додано графічні матеріали
(викопіювання в масштабі 1:2000 з
чергового кадастрового плану із
зазначенням бажаного місця
розташування земельної ділянки та
зазначенням орієнтовних меж земельної
ділянки), а також копії паспорта
громадянина України та довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера.

У судових засіданнях представники
позивача пояснили, що Київрадою не
надано ОСОБА_1 будь-якої відповіді щодо
розгляду вказаної заяви.

Поряд з цим, 03 травня 2012 року ОСОБА_1
отримала лист Головного управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) (далі
- ГУЗР) № 03-480/11587, яким повідомлено, що
зазначена у графічних матеріалах
земельна ділянка відноситься до
резервних територій мікрорайону
Чапаєвка Голосіївського району міста
Києва. Опрацювання питання про надання
ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у мікрорайоні Чапаєвка можливо
тільки після затвердження списків
мешканців мікрорайону, що потребують
виділення земельних ділянок із
резервних земель мікрорайону Чапаєвка.
У зв'язку із зазначеним, заяву
ОСОБА_1 по суті не розглянуто.

У червні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовом про визнання
незаконною бездіяльності Київради та
ГУЗР та зобов'язання їх вчинити певні
дії.

У матеріалах справи міститься копія
постанови Окружного адміністративного
суду міста Києва від 09 липня 2012 року у
справі № 2а-7762/12/2670, залишеної без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 січня 2013
року, якою позов ОСОБА_1 до Київради та
ГУЗР задоволено частково:

- визнано незаконною бездіяльність
ГУЗР щодо підготовки проекту рішення
Київради за заявою (клопотанням) ОСОБА_1
про передачу безоплатно у власність
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), площею 0,10 га, в
АДРЕСА_1, від 31 березня 2012 року;

- зобов'язано ГУЗР підготувати проект
рішення Київради за заявою
(клопотанням) ОСОБА_1 про передачу
безоплатно у власність земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), площею 0,10 га, в
АДРЕСА_1, від 31 березня 2012 року та
передати його на розгляд Київради;

- зобов'язано Київраду розглянути у
встановленому законодавством порядку
питання щодо надання дозволу ОСОБА_1 на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки), площею 0,10
га, в АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

При цьому, у ході розгляду справи №
2а-7762/12/2670 судом з'ясовано, що 31 березня
2012 року ОСОБА_1 звернулась до Київради з
відповідною заявою, за результатами
розгляду якої Київрада протягом місяця
мала прийняти рішення про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою або про відмову у наданні
такого дозволу, що нею не зроблено.

Вказане свідчить про бездіяльність
ГУЗР та Київради щодо розгляду
звернення ОСОБА_1 та наявність підстав
для визнання такої бездіяльності
протиправною.

Зокрема, ГУЗР не підготувало проект
відповідного рішення Київради та не
передало його на розгляд Київради, яка,
в свою чергу, не розглянула його.

Лист ГУЗР від 03 травня 2012 року № 03-480/11587
фактично повідомляє про неможливість
розгляду заяви ОСОБА_1, не відмовляючи у
розгляді питання по суті.

Однак, законодавством не передбачено
можливості прийняття за результатами
розгляду заяви ОСОБА_1 іншого рішення,
ніж рішення про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою або про
відмову у наданні такого дозволу.

У випадку наявності підстав для
відмови у наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою, ГУЗР мало
підготувати відповідний проект
рішення та передати на розгляд
Київради.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як уже зазначено вище, 02 жовтня 2013 року
Київрадою прийнято оскаржуване
рішення про відмову у наданні ОСОБА_1
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Згідно зі ст. 9, ч.ч. 1-4 ст. 116, ч.ч. 6, 7 ст. 118,
п. "г" ч. 1 ст. 121, ч. 11 ст. 118 ЗК
України, до повноважень Київської і
Севастопольської міських рад у галузі
земельних відносин на їх території
належить: а) розпорядження землями
територіальної громади міста; б)
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; в) надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; г) вилучення земельних
ділянок із земель комунальної
власності в порядку, передбаченому цим
Кодексом; ґ) викуп земельних ділянок
для суспільних потреб міста; д)
припинення права користування
земельними ділянками у випадках,
передбачених цим Кодексом; е) прийняття
рішення щодо звільнення самовільно
зайнятих земельних ділянок; є)
підготовка висновків щодо вилучення
(викупу) та надання земельних ділянок
із земель державної власності, що
проводяться органами виконавчої влади;
ж) встановлення та зміна меж сіл, селищ,
районів у містах; з) організація
землеустрою; и) координація діяльності
місцевих органів земельних ресурсів; і)
здійснення контролю за використанням і
охороною земель комунальної власності,
додержанням земельного та
екологічного законодавства; ї)
обмеження, тимчасова заборона
(зупинення) чи припинення використання
земельної ділянки громадянами та
юридичними особами в разі порушення
ними вимог земельного законодавства; й)
інформування населення щодо надання,
вилучення (викупу) земельних ділянок; к)
внесення у встановленому порядку
пропозицій до Верховної Ради України
щодо встановлення та зміни меж міст; л)
вирішення земельних спорів; м)
вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відповідно до
закону.

Громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та
юридичними особами на земельні
ділянки, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,
відбувається в порядку, визначеному ч. 1
ст. 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі: а) приватизації земельних
ділянок, які перебувають у
користуванні громадян; б) одержання
земельних ділянок внаслідок
приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій; в) одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно
у власність громадян у межах норм,
визначених цим Кодексом, провадиться
один раз по кожному виду використання.

Громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених ст. 122 цього
Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених ст. 122 цього
Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
ст. 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Громадяни України мають право на
безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності в таких
розмірах: для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) у селах - не більше
0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15
гектара, в містах - не більше 0,10
гектара.

У разі відмови органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення заяви без розгляду
питання вирішується в судовому
порядку.

З аналізу викладених норм вбачається,
що уповноваженим органом може бути
відмовлено у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки тільки у
разі невідповідності місця
розташування об'єкта вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Поряд з цим, Київрадою відмовлено у
наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у зв'язку з
віднесенням земельної ділянки до
території, яка резервується для
створення зеленої зони.

При цьому, у матеріалах справи
міститься копія листа Голосіївської
районної в місті Києві державної
адміністрації від 24 січня 2012 року № 7, у
якому зазначено, що рішенням Київради
від 20 грудня 2007 року № 1463/4296
затверджено детальний план території
мікрорайону Чапаєвка, а також копія
плану зонування села Чапаєвка, з якого
вбачається, що земельна ділянка,
стосовно якої ОСОБА_1 подано заяву до
Київради, відноситься до зони житлової
забудови земельні ділянки, які
передбачені у приватну власність
мешканців села Чапаєвка.

Таким чином, системно проаналізувавши
викладені норми та обставини,
враховуючи, що Київрадою, як суб'єктом
владних повноважень, на якого
покладено обов'язок щодо доказування
правомірності своїх рішень, не надав
суду будь-яких доказів на
обґрунтування правомірності прийняття
оскаржуваного рішення, а також
будь-яких заперечень проти позову,
тобто не спростування Київрадою
обставин, якими позивач та її
представники обґрунтовують позовні
вимоги, суд прийшов до висновку про
наявність підстав для скасування
оскаржуваного рішення.

При цьому, як вбачається зі змісту
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 20
травня 2013 року № 7, акт суб'єкта владних
повноважень може бути скасовано тільки
у разі визнання його протиправним,
тобто таким, що порушує права та
законні інтереси особи, оскільки,
скасування такого акта є способом
захисту порушеного права, який
застосовується у разі, коли спірний акт
не породжує жодних правових наслідків
від моменту його прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6
ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі викладених норм та
обставин суд прийшов до висновку, що
позов ОСОБА_1 до Київської міської ради,
третя особа: Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), про
скасування рішення відповідача та
зобов'язання його вчинити певні дії є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). У зв'язку з тим, що
позивачем та її представниками не
заявлено вимогу про стягнення судового
збору за рахунок коштів місцевого
бюджету, суд не присуджує на користь
позивача здійснені нею судові витрати.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167, 267 КАС
України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міської ради від 02
жовтня 2013 року № 82/9670 "Про відмову у
наданні дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки громадянці ОСОБА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибної ділянки)
у АДРЕСА_1".

3. Зобов'язати Київську міську раду
повторно розглянути заяву (клопотання)
ОСОБА_1 про передачу безоплатно у
власність земельної ділянки, площею 0,10
га, для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибної ділянки),
розташованої у АДРЕСА_1, у
встановленому чинним законодавством
України порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України,
зобов'язати Київську міську раду
подати до суду у місячний строк з
моменту набрання судовим рішенням
законної сили письмовий звіт про його
виконання. Копію звіту направити
ОСОБА_1.

Копії постанови направити сторонам та
третій особі (вручити їх уповноваженим
представникам) у порядку та строки,
встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин