Справа № 809/1332/14
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р.
Справа № 809/1332/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Кишинського М.І.

за участю секретаря судового
засідання: Мельник О.Я.

за участю сторін

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: Павлів В.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до відповідача: Департаменту
соціальної політики
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації

про визнання протиправними,
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі-позивач) звернувся
в суд з позовною заявою до Департаменту
соціальної політики
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації (надалі-відповідач) про
визнання протиправними, зобов'язання
вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ОСОБА_3, являється інвалідом ІІ групи
від захворювання одержаного під час
проходження служби в ОВС. Тож, позивач
звернувся із листом-зверненням до
Департаменту соціальної політики
Івано-Франківської області з проханням
дати дозвіл на зняття з обліку т/з в
Івано-Франківському МРЕВ для
подальшого відчуження, щоб за отримані
кошти провести необхідне лікування за
кордоном.

Однак, позивачу було відмовлено,
давши відповідь в мотивовану тим, що
даний автомобіль не належить ОСОБА_3

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги з обставин
викладених в заяві підтримав в повному
обсязі. Просив позов задовольнити
повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив,
надавши суду письмове заперечення,
просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши
представника позивача та дослідивши
наявні в матеріалах справи письмові
докази, та проаналізувавши дослідженні
в судовому засіданні обставини суд
приходить до висновку, що позов
обґрунтований та підлягає до
задоволення.

ОСОБА_3 у 2006 році, через Головне
управління праці та соціального
захисту населення Івано-Франківської
обласної державної адміністраці,
отримав в користування легковий
автомобіль марки AUDI A6 2003 року випуску,
шасі НОМЕР_1, реєстраційний номер
НОМЕР_2, який зареєстрований за ним як
власником, та перебуває на обліку в
Івано-Франківському 1-му МРВ відділу
ДАІ ГУ-УМВС України в
Івано-Франківській області, свідоцтво
про реєстрацію т/з НОМЕР_3.

Отже, суд вважає такі дії
відповідачів неправомірними й такими,
що суперечать вимогам "Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №999 від 08.09.1997 року із
змінами та доповненнями, яка діяла на
момент ввезення автомобіля, а також
чинної на даний час постанови.

Аналіз Порядку свідчить про те, що
першопочатково, а саме на час
затвердження 08.09.1997 року, безоплатне
забезпечення інвалідів автомобілями
здійснювалося виключно за рахунок
державних коштів, у межах фондів,
виділених Міністерством праці та
соціальної політики (п.1 Порядку), за
рахунок коштів, що передбачаються у
Державному бюджеті України на ці цілі,
а також Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань (п.6
Порядку).

Так, п.4 Порядку встановив, що
безоплатне забезпечення інвалідів
автомобілями проводиться на
десятирічний термін експлуатації без
права продажу, дарування і передачі
іншій особі. Таким чином, суд вважає що
були встановлені певні гарантії
раціонального та цільового
використання коштів Державного
бюджету.

Протиправність відмови
відповідача у наданні дозволу на
відчуження транспортного засобу, у
зв'язку з необхідністю використати
кошти, отримані від продажу автомобіля
на лікування, через те, що вказаний
автомобіль належить йому на праві
власності та обмеження щодо відчуження
транспортних засобів, переданих
інвалідам, встановлені п.42 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями
(прийнятого на підставі положень
статті 26 Закону України "Про
реабілітацію інвалідів в Україні", яка
набрала чинності з 01.01.2007 року) не мають
зворотної дії у часі і не могли бути
застосовані до правовідносин що
виникли раніше.

Із змісту п.4 Порядку випливає,
що цей пункт регламентує безоплатне
забезпечення інвалідів автомобілями
або їх продаж на пільгових умовах за
рахунок коштів Державного бюджету
України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, тобто за рахунок
державних коштів. Передбачено, що таке
забезпечення проводиться на
десятирічний термін експлуатації без
права продажу, дарування і передачі
іншій особі. п.42 Порядку передбачає не
безоплатне забезпечення або продаж на
пільгових умовах, а виключно
безоплатну видачу автомобілів,
отриманих як гуманітарна допомога,
тобто за рахунок недержавних коштів, і
не містить жодних обмежень ні щодо
терміну експлуатації, ні щодо
відчуження такого автомобіля.

Суд вважає, що відповідно до
заяви про надання гуманітарної
допомоги до управління праці та
соціального захисту населення
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації від 02.10.2006 року, даний
транспортний засіб передавався, тобто
дарування конкретній особі, тобто
ОСОБА_3 і саме він набув, а не
відповідач, права власності на
автомобіль, тому відмова у знятті з
обліку і відчуження порушує право
власника і суперечить ст.41 Конституції
України, ст.319 ЦК України.

Як вбачається із матеріалів справи, що
громадянином Німеччини Люер Лотар
Вернер передано, за договором
дарування інваліду ОСОБА_3, автомобіль
марки AUDI A6 2003 року випуску, шасі НОМЕР_1
як гуманітарну допомогу.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про гуманітарну допомогу" від 22 жовтня
1999 року №1192-ХІV гуманітарна допомога -
цільова адресна безоплатна допомога в
грошовій або натуральній формі, у
вигляді безповоротної фінансової
допомоги або добровільних
пожертвувань, або допомога у вигляді
виконання робіт, надання послуг, що
надається іноземними та вітчизняними
донорами із гуманних мотивів
отримувачам гуманітарної допомоги в
Україні або за кордоном, які потребують
її у зв'язку з соціальною
незахищеністю, матеріальною
незабезпеченістю, важким фінансовим
становищем, або тяжкою хворобою
конкретних фізичних осіб.

Згідно ст.6 Закону України "Про
гуманітарну допомогу" в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин та реєстрації
автомобіля) комісія з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті
Міністрів України може визнати
гуманітарною допомогою, із звільненням
від оподаткування та обов'язкових
платежів до бюджету, легкові
автомобілі, які на момент ввезення на
митну територію України були
виготовлені не більш як вісім років
тому, з об'ємом двигуна не більш як 1800
куб. см, що отримуються Міністерством
праці та соціального захисту населення
Автономної Республіки Крим,
управліннями соціального захисту
населення обласних, Київської,
Севастопольської міських державних
адміністрацій або Міністерством праці
та соціальної політики України для
подальшої передачі інвалідам, які
перебувають в установленому порядку на
обліку для отримання спеціального
автотранспорту.

Відповідно до п.3 ч.1 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою КМУ від 08.09.1997
року № 999 (чинного на момент виникнення
спірних правовідносин), позачергове
безоплатне забезпечення автомобілями
інвалідів війни, інвалідів внаслідок
Чорнобильської катастрофи, а також
продаж автомобілів на пільгових умовах
інвалідам від загального захворювання,
з дитинства, батькам чи родичам
дітей-інвалідів здійснюється за місцем
їх постійного проживання та прописки
Міністерством праці та соціального
захисту Автономної Республіки Крим,
головними управліннями праці та
соціального захисту населення
обласних, Київської міської державної
адміністрації і управліннями праці та
соціального захисту населення
Міністерством праці та соціальної
політики.

Згідно статті 319 Цивільного Кодексу
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

За угодою дарування від 07.04.2003 року
транспортний засіб дарувався
конкретній фізичній особі ОСОБА_8, тому
право власності на спірний автомобіль
згідно з волевиявленням дарувальника
набув саме позивач на підставі,
встановленій законом ст.328 ЦК України, а
саме, на підставі одностороннього
правочину.

Однак, дії відповідача, щодо обмеження
та відчуження транспортного засобу,
переданого інваліду, були встановлені
п.42 Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року №999, який був
прийнятий на підставі положень ст.26
Закону України "Про реабілітацію
інвалідів в Україні". Вказана стаття
Закону набрала чинності з 01 січня 2007
року, а тому вказані обмеження згідно
положень статті 58 Конституції України
не мають зворотної дії у часі і не могли
бути застосовані до правовідносин щодо
отримання автомобіля позивачем та
встановлення обмежень при його
реєстрації 27 червня 2006 року.

За змістом ст.9 КАС України суд вирішує
справи на підставі Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України. У разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Діючий на момент отримання автомобіля
та надання його інваліду Порядок
забезпечення інвалідів автомобілями,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України № 999 від 08.09.1997 року,
а саме п.42, не передбачав встановлення
обмежень для інвалідів на відчуження
транспортних засобів, отриманих ними
як гуманітарна допомога. Встановлення
такого обмеження без достатніх на те
правових підстав для особи, яка
зазначена власником транспортного
засобу в реєстраційному посвідченні
Серія НОМЕР_4 від 2003 року, виданого МРЕВ
ДАІ ГУ-УМВС України в
Івано-Франківській області.

Беручи в сукупність дану
інформацію, суд вважає, що позбавлення
інваліда права на продаж даного т/з,
дарування чи передачу іншій особі не
заслуговують на увагу ще й тому, що
вказане обмеження прав власника
встановлене не тільки Законом, а і
підзаконними нормативно-правовими
актами.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов
висновку про те, що позов обґрунтований
та такий, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії
Департаменту соціальної політики
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації, щодо відмови у наданні
ОСОБА_3 дозволу на зняття з обліку в
органах Державтоінспекції автомобіля
марки AUDI A6 2003 року випуску, шасі НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2, який
зареєстрований за ним як власником, та
перебуває на обліку в
Івано-Франківському 1-му МРВ відділу
ДАІ ГУ-УМВС України в
Івано-Франківській області, свідоцтво
про реєстрацію т/з НОМЕР_3.

Зобов"язати Департамент соціальної
політики Івано-Франківської обласної
державної адміністрації надати дозвіл
на зняття з обліку в органах ДАІ УМВС
України в Івано-Франківській області
та відчуження автомобіля марки AUDI A6 2003
року випуску, шасі НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2, який
зареєстрований за ОСОБА_3 як власником,
та перебуває на обліку в
Івано-Франківському 1-му МРВ відділу
ДАІ ГУ-УМВС України в
Івано-Франківській області, свідоцтво
про реєстрацію т/з НОМЕР_3.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:

Кишинський М.І.

Постанова складена в повному
обсязі 28 травня 2014 року.