Справа № 2а-0370/729/11
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 р.
Справа № 9104/42626/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

судді-доповідача Богаченка С.І.,

суддів Качмара В.Я., Кухтея Р.В.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Львові апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 19 квітня 2011
року по справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Володимирі-Волинському Волинської
області про скасування рішення та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В
И Л А:

22 березня 2011 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом до Управління Пенсійного
фонду України в місті
Володимирі-Волинському Волинської
області в якому просив визнати
нечинною вимогу відповідача від 05
листопада 2010 року про сплату боргу в
сумі 854,46грн. та скасувати її;
зобов'язати відповідача повернути йому
кошти в сумі 854,46грн.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 08
листопада 2010 року він отримав від
Управління Пенсійного фонду України в
місті Володимирі-Волинському
Волинської області
повідомлення-розрахунок від 05
листопада 2010 року з вимогою про сплату
боргу до Пенсійного фонду на
загальнообов'язкове пенсійне
страхування в сумі 854,46грн. Дану суму,
позивачем було сплачено 08 грудня 2010
року. Однак, позивач вважав, що вимога,
яка містилась разом з
повідомленням-розрахунком від 05
листопада 2010 року про стягнення з нього
боргу на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування підлягає
скасуванню.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 19 квітня 2011
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_2 подало
апеляційну скаргу на неї, в якій просив
постанову суду першої інстанції
скасувати, а позовні вимоги задоволити.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт по справі зазначає, що
постанова суд першої інстанції не
ґрунтується на належних та допустимих
доказах і суперечить діючому
законодавству України.

Також, апелянт по справі зазначив, що
він являється пенсіонером Збройних Сил
України, а також пенсіонером за віком і
добровільно згоди на сплату внесків до
Пенсійного фонду не давав, а тому
згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 08 липня 2011 року не
повинен сплачувати внесків до
Пенсійного фонду.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.
Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було
встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_2
зареєстрований як фізична
особа-підприємець.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що
страхувальниками є роботодавці:
підприємства, установи і організації,
створені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання,
об'єднання громадян, профспілки,
політичні партії (у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян, профспілок,
політичних партій, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами), фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності та інші особи (включаючи
юридичних та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру.

Згідно ст.15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», платниками внесків до
солідарної системи є страхувальники,
зокрема фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент).

Відповідно до п.6 ч.2 ст.17 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» страхувальники
зобовязані нараховувати, обчислювати і
сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхові внески є
цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом; вони не
включаються до складу податків, інших
обов'язкових платежів, що складають
систему оподаткування, на ці внески не
поширюється податкове законодавство, а
іншим законодавством не можуть
встановлюватися пільги з нарахування
та сплати страхових внесків або
звільнення від їх сплати.

05 листопада 2010 року відповідачем
винесено вимогу про сплату боргу, якою
позивача було зобов`язано сплатити
недоїмку із страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції вірно прийшов до
висновку відмовляючи у задоволені
адміністративного позову, так як
позивач по справі являвся фізичною
особою-підприємцем і на час виникнення
спірних правовідносин був зобов'язаний
сплачувати внески до Пенсійного фонду
України.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.160, ст.ст. 195, ст. 197, ч.1 п.1 ст.
199, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС
України, колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 19
квітня 2011 року у справі № 2-а/0370/729/11 -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили через п'ять
днів після направлення її копії особам,
які беруть участь у справі та може бути
оскаржена до касаційної інстанції
протягом 20 днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
С.І. Богаченко

Суддя
В.Я. Качмар

Суддя
Р.В. Кухтей