Справа № 826/5926/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2014 року 16:57
№ 826/5926/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 доВідділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
провизнання протиправною та
скасування постанови про накладення
штрафу від 27.03.2014 року, - ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі -
позивач) з позовом до Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
(надалі - відповідач-1 або Відділ),
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві Хлистуненко С.С.
(надалі - відповідач-2) про визнання
протиправною та скасування постанови
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції Головного управління юстиції у
місті Києві Хлистуненка С.С. від 27.03.2014
року по виконавчому провадженню №39218564
про накладення штрафу.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15.05.2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду у судовому
засіданні на 22.05.2014 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що оскаржувана постанова
винесена в порушення положень Закону
України «Про виконавче провадження»,
оскільки, за твердженнями представника
позивача, у Відділу відсутні підстави
для висновку про невиконання боржником
(позивачем) судового рішення.
У судове засідання 22.05.2014 року з'явився
представник позивача, який позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив суд задовольнити їх з підстав,
викладених у позовній заяві.
Враховуючи те, що відповідно до ч. 3 ст.181
Кодексу адміністративного судочинства
України (надалі - КАС України)
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби, за згодою
представника позивача, неналежного
відповідача-2 «державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві Хлистуненко С.С.»
замінено на належного - «Відділ
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві».
Відповідач у судове засідання не
з'явився, явку свого представника не
забезпечив, витребуваних ухвалою суду
від 15.05.2014 року матеріалів виконавчого
провадження суду не надав, хоча був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду, що у
відповідності до положень ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) підтверджується
наявним у матеріалах справи
повідомленням про вручення поштового
відправлення. Про причини неявки у
судове засідання суду не повідомляв,
клопотань чи заяв про розгляд справи
без його участі або про відкладення
судового засідання не заявляв.
Суд у судовому засіданні 22.05.2014 року на
підставі ч. 6 ст. 128 КАС України,
враховуючи неприбуття належним чином
повідомленого відповідача та
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, ухвалив про перехід до
розгляду справи у порядку письмового
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд зазначає
Державним виконавцем Відділу згідно
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 08.08.2013 року відкрито
виконавче провадження з виконання
02.08.2013 року Подільським районним судом
міста Києва, про зобов'язання ОСОБА_1
використовувати земельну ділянку, яка
розташована на АДРЕСА_1 за цільовим
призначенням згідно державного акту на
право власності на земельну ділянку
від 13.07.2007 року, зареєстрованого в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування, договорів
оренди за №03-7-0217 та встановлено
боржнику добровільно виконати рішення
у строк до 15.08.2013 року з наданням
документального підтвердження
самостійного виконання (ВП №39218564).
У межах вказаного виконавчого
провадження №39218564 головним державним
виконавцем Відділу Хлистуненком С.С.
винесено постанову про накладення
штрафу від 18.02.2014 року, відповідно до
якої за невиконання рішення
постановлено накласти на боржника -
ОСОБА_1 - штраф у розмірі 170,00 грн.
Надалі, головним державним виконавцем
Відділу Хлистуненком С.С. винесено
постанову про накладення штрафу від
27.03.2014 року, якою накладено на позивача
(боржника у виконавчому провадженні
№39218564) штраф у розмірі 340,00 грн.
Вважаючи оскаржувану постанову про
накладення штрафу від 27.03.2014 року
протиправною, а, відтак, такою, що
підлягає скасуванню, позивач звернувся
з позовом до суду.
Розглядаючи справу по суті, суд
виходить з наступного.
Нормативно-правовим актом, яким
врегульовано умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку є Закон України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
року № 606-XIV (надалі - Закон №606).
Відповідно до ст. 1 Закону №606,
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).
Частиною 1 ст. 6 Закону №606 визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
Разом з тим, приписами ч. 1 ст. 11 Закону
№606 зазначено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії,
зокрема, у процесі здійснення
виконавчого провадження накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом (п. 13 ч. 2 ст. 11
Закону №606).
Так, положеннями ст. 75 Закону №606
визначені загальні умови виконання
рішень, за якими боржник зобов'язаний
особисто вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення.
Водночас, після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження (ч. 1
ст. 75 Закону №606).
В свою чергу, ч. 2 ст. 25 Закону №606
визначено, що державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону
№606, у разі невиконання зазначених
вимог без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення. Якщо рішення не
виконано і виконання може бути
проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом, та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

Приписами ст. 89 Закону №606 передбачено,
що у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

З аналізу вищевикладених правових норм
вбачається, що на державного виконавця
покладається обов'язок перевірки стану
виконання боржником рішення та у разі
виявлення невиконання останнього за
відсутності поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф,
відповідно до положень ст. 89 Закону №606.

Як вбачається з матеріалів справи, що
не спростовано відповідачем,
підставами для винесення оскаржуваної
постанови про накладення штрафу від
27.03.2014 року стали акти державного
виконавця від 24.09.2013 року, 18.02.2014 року та
13.03.2014 року

Так, на виконання положень Закону №606
наказом Міністерства юстиції України
від 02.04.2012 року №512/5 затверджено
Інструкцію з організації примусового
виконання рішень (надалі - Інструкція
№512/5).

У силу положень п. 1.5 Інструкції №512/5,
під час здійснення виконавчого
провадження державний виконавець
приймає рішення шляхом винесення
постанов, попереджень, внесення подань,
складання актів та протоколів, надання
доручень, розпоряджень, вимог, подання
запитів, заяв, повідомлень або інших
процесуальних документів у випадках,
передбачених Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1.5.2 Інструкції №512/5,
акт - документ, що підтверджує певні
встановлені факти або події:

а) текст акта складається з реквізитів
виконавчого документа із зазначенням
суті проведених дій; за зведеним
виконавчим провадженням - повного
найменування (прізвища, імені та по
батькові) боржника та дати об'єднання
виконавчих проваджень у зведене, а
також вступної і констатуючої частин. У
вступній частині зазначаються назва
акта, дата і місце його складання,
посада, прізвище, ім'я, по батькові
державного виконавця, підстава для
складання акта, перелічуються особи, що
були присутні під час його складання,
із зазначенням їхнього статусу у
виконавчому провадженні, місця
проживання (місцезнаходження), посад,
інших наявних даних, зазначається
кількість аркушів, на яких складено
акт;

б) у констатуючій частині викладаються
мета і завдання складання акта, суть і
характер проведених виконавчих дій,
встановлені факти, події, а також у разі
потреби висновки і пропозиції;

в) у кінці акта (перед підписами)
зазначаються відомості про кількість
примірників акта та кому вони
надаються (надсилаються);

г) акт підписується всіма особами, які
брали участь у його складанні. У разі
відмови від підписання сторін чи інших
осіб, що були присутні при складанні
акта, про це робиться відмітка в акті.
Відмітка «від підпису відмовився»
проставляється напроти імені особи,
яка відмовилася від підпису, та
засвідчується підписами інших осіб,
які були присутніми під час складання
акта;

ґ) до акта можуть вноситись також інші
відомості, визначені Законом, цією
Інструкцією та іншими
нормативно-правовими актами.

Таким чином, акт державного виконавця у
відповідності з вищенаведеними
положеннями Інструкції №512/5 повинен,
зокрема, містити у констатуючій
частині мету і завдання складання акта,
суть і характер проведених виконавчих
дій, встановлені факти, події, а також у
разі потреби висновки і пропозиції.

В свою чергу, згідно актів державного
виконавця від 24.09.2013 року, 18.02.2014 року та
13.03.2014 року, копії яких наявні у
матеріалах справи, встановлено, що,
виходячи за адресою АДРЕСА_1 виявлено
невиконання рішення суду, а саме: на
ділянці перебувають від 10 до 15 собак.

Разом з тим, відповідно до державного
акту на право власності на земельну
ділянку, копія якого наявна у
матеріалах справи, останній посвідчує
право власності ОСОБА_1 на земельну
ділянку, розташовану на АДРЕСА_1, в
якості цільового призначення якої
визначено «ведення садівництва».

Натомість, в акті обстеження земельної
ділянки від 18.02.2014 року, складеного
членами Громадської організації
«Садівниче товариство «Більшовик»,
вказано, зокрема, що на земельній
ділянці АДРЕСА_1, ростуть плодові
дерева в кількості 10 штук та плодові
кущі, виноград, декоративні рослини,
квітник, що відповідає її цільовому
призначенню.

З огляду на викладене, слід зазначити,
що навіть перебування на земельній
ділянці собак не виключає можливості
використання позивачем земельної
ділянки за цільовим призначенням,
оскільки відповідно до наведеного
вище, на земельній ділянці АДРЕСА_1,
ростуть плодові дерева в кількості 10
штук та плодові кущі, виноград,
декоративні рослини, квітник, що
відповідає її цільовому призначенню,
визначеному у державному акті на право
власності на дану земельну ділянку.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що державний виконавець у
межах виконавчого провадження №39218564
звертався до Подільського районного
суду міста Києва із заявою про
роз'яснення рішення Подільського
районного суду м. Києва від 30.05.2013 року
по цивільній справі №2607/14962/12 з
проханням роз'яснити резолютивну
частину даного рішення в частині того,
які саме вимоги (дії) необхідно
виконати ОСОБА_1 для того, щоб земельна
ділянка, яка розташована на АДРЕСА_1
використовувалася за цільовим
призначенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону №606, у
разі якщо викладена у виконавчому
документі резолютивна частина рішення
є незрозумілою, державний виконавець
або сторони виконавчого провадження
мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про роз'яснення відповідного рішення.

З викладеного вище вбачається, що у
державного виконавця резолютивна
частина рішення Подільського
районного суду м. Києва від 30.05.2013 року
по цивільній справі №2607/14962/12 викликала
підстави для звернення до суду за
роз'ясненням, тобто фактично у
державного виконавця виникли
складнощі у виконанні останнього, а,
відтак, і в оцінці факту виконання або
невиконання його боржником.

Проте, матеріали справи не містить
відповідного рішення Подільського
районного суду міста Києва за
результатами розгляду вказаної вище
заяви, з огляду на що суд критично
оцінює зроблені державним виконавцем
висновки про невиконання рішення
боржником без роз'яснення такого
рішення, яке підлягає виконанню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень на якого в силу
положень ч. 2 ст. 71 КАС України покладено
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, не доведено
правомірності оскаржуваної постанови
про накладення штрафу від 27.03.2014 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а, відтак, такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 181, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та
скасувати постанову Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
про накладення штрафу від 27.03.2014 року у
виконавчому провадженні №39218564.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Т.О.
Скочок