Справа № 816/6947/13-а
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р.Справа № 816/6947/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Приватного підприємства
"Промгаз-К" на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
06.02.2014р. по справі №
816/6947/13-а

за позовом Приватного
підприємства "Промгаз-К"

до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватне підприємство
"Промгаз-К", звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення від 26.03.2013 року №
/621.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 06.02.14р.
відмовлено в задоволенні позовних
вимог Приватного підприємства
«Промгаз-К».

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на прийняття оскаржуваного рішення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить суд
апеляційної інстанції оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову
постанову якою задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Представник позивача та представник
відповідача у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явились, про
час та місце розгляду справи
повідомлялися належним чином, про
причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду першої
інстанції, дослідивши доводи
апеляційної скарги, письмових
заперечень, колегія суддів дійшла до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що ПП "Промгаз-К" (ідентифікаційний код
37227587) зареєстроване виконавчим
комітетом Кременчуцької міської ради
Полтавської області 05.08.2010 року, 09.08.2010
року взято на облік Кременчуцькій ОДПІ,
зареєстроване платником податку на
додану вартість 29.09.2010 року.

З 12.02.2013 року по 13.02.2013 року відповідачем
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по податку на додану
вартість та податку на прибуток за
період з 01.01.2009 року по 31.12.2012 року
згідно постанови слідчого від 08.02.2013
року, за результатами якої складено акт
від 13.02.2013 року № 374/22.4-09/37227587.

В ході перевірки встановлено порушення
позивачем пункту 188.1 статті 188, пункту
201.6 статті 201, пункту 198.6 статті 198,
пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість за
квітень 2011 року - травень 2012 року в
розмірі 98349,66 грн.

На підставі акту перевірки винесено
податкове повідомлення-рішення від
26.03.2013 року № /621, яким позивачу
визначено суму грошового зобов'язання
по податку на додану вартість на суму
134424 грн. 66 коп.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з відсутності
правових підстав для задоволення
позову, оскільки дійшов до висновку, що
оскаржувані рішення відповідача
прийняті у відповідності до вимог
діючого законодавства з урахуванням
встановлених в ході перевірки фактів
порушення позивачем вимог податкового
законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з акту перевірки від
13.02.2013 року № 374/22.4-09/37227587 року позивач у
період з квітня 2011 року по травень 2012
року мав взаємовідносини з ТОВ
"Леда-Ком", ТОВ "Стар Прайм", ТОВ "Сі Гейт",
ТОВ "Анві Продукт", ТОВ "Печерський міст
ЛТД", ТОВ "Чєгун".

Також актом перевірки встановлено, що
контрагенти позивача не мають
необхідних умов для досягнення
результатів відповідної
фінансово-господарської діяльності, в
силу відсутності технічного персоналу,
основних засобів, виробничих активів,
складських приміщень, транспортних
засобів, що дає змогу ставити під
сумнів факт здійснення суб'єктів
господарювання, задекларованого
основного виду діяльності.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволені позовних вимог
обґрунтовано виходив з того, що
Законом України ""Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
визначено, що первинним документом,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це не можливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Відповідно ч.2 ст. 3 Закону податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку. В ч.1 та ч.2 ст.9
цього Закону передбачено, що підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій і
повинні дати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); і
місце складання назву підприємства,
від імені якого складений документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Порядок формування податкового
кредиту здійснюється відповідно до
ст.198 ПК України.

Згідно п.198.3. ст.198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Виходячи з вимог пп. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
послуг.

У відповідності до п. 198.2. ст. 198 ПК
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
наведені правові норми дозволяють
платнику податку формувати податковий
кредит у зв'язку з реальним придбанням
товарів (робіт, послуг) та на підставі
відповідних розрахункових, платіжних
та інших документів, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення податкового обліку.

Наявність у покупця належно оформлених
документів, які відповідно до
податкового законодавства необхідні
для віднесення певних сум до
податкового кредиту, зокрема, виданих
продавцями податкових накладних, не є
безумовною підставою для визначення
податкового кредиту з податку на
додану вартість, якщо відомості, які
містяться в таких документах, не
відповідають дійсності, зокрема, у
випадку не здійснення самих операцій.

Водночас, ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Вказана правова позиція неодноразово
висловлювалась Вищим адміністративним
судом України при розгляді справ даної
категорії (зокрема, в ухвалі від 26.10. 2010
р. по справі № К-5746/07, номер у ЄДРСР 12492841,
в ухвалі від 08.07.2010 р. по справі № К-23280/07,
номер у ЄДРСР 10370705, тощо) та викладена в
Інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 р. № 742/11/13-11.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братись до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Тобто, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Між тим, за відсутності факту
здійснення господарської операції,
відповідні суми не можуть включатись
до складу податкового кредиту з
податку на додану вартість навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів. При цьому, про
відсутність факту здійснення
господарської операції можуть
свідчити, зокрема, такі обставини:
результати, відображені у даних
податкового обліку будь-кого з
учасників господарської операції,
фактично не настали внаслідок
відсутності відповідних дій будь-кого
з учасників такої операції (імітація
купівлі товару в особи, яка ніколи його
не продавала); відсутність фізичних,
технічних та технологічних
можливостей певної особи до вчинення
тих чи інших дій, що становлять зміст
господарської операції (наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо); відсутність можливості
здійснення операцій з відповідною
кількістю певного товару у відповідні
строки з урахуванням терміну його
придатності, доступності на ринку тощо
та інші обставини.

Частиною 2 ст. 9 вищезгаданого закону
України первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

В даному випадку під час перевірки
контролюючим органом було встановлено,
що відповідно до умов вищевказаних
договорів передбачено транспортування
придбаних товарів від постачальника до
покупця.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем не надано документів, що
підтверджують рух
товарно-матеріальних цінностей по
ланцюгу від постачальника до покупця, а
саме: не надано договорів поставки,
видаткових накладних, актів
прийому-передачі товару за кількістю
та якістю, сертифікатів відповідності
тощо. Крім того, податкові накладні
надано не в повному обсязі, зокрема
відсутні накладні за липень 2011 року на
загальну суму 833,33 грн., серпень 2011 року -
5833,33 грн. та грудень 2011 року - 3333,33 грн.

Зважаючи на відсутність у позивача
документів первинного бухгалтерського
обліку, які б підтверджували фактичне
надання послуг, висновки відповідача
про безпідставність віднесення коштів
є правомірними.

Виходячи зі змісту ст. 198 Податкового
Кодексу України правові наслідки у
вигляді виникнення права платника
податку на податковий кредит можуть
мати лише реально вчинені господарські
операції з придбання товарів, послуг чи
основних фондів із метою використання
в оподатковуваних операціях в межах
господарської діяльності, а не
саме оформлення відповідних
документів або рух грошових коштів на
поточних рахунках платника податку.

Таким чином, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. Тобто,
необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товару сум податку на
додану вартість є факт придбання
товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Судом першої інстанції вірно
зауважено, що наявність у позивача
часини податкових накладних з ПДВ,
виданих контрагентами позивача, та
неналежним чином оформлених
товаро-транспортних накладних не є
достатніми підставами для формування
податкового кредиту з ПДВ. Відтак,
операція з придбання кисеню рідкого,
кисеню газу, азоту рідкого двоокису
вуглецю, газової суміші, азоту газу не
мала реального товарного характеру.
Господарська операція здійснювалася
виключно для формування податкового
кредиту для інших суб'єктів
підприємницької діяльності.

Крім того, приписами п. 44.3 ст. 44
Податкового кодексу України
передбачено, що у разі якщо до
закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому пункту 44.7
цієї статті платник податків не
надає посадовим особам органу
державної податкової служби, які
проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Також матеріали справи свідчать про те,
що на час проведення перевірки,
податковому органу не були надані
документи, які підтверджують факт
використання придбаної продукції у
здійснюваній ним підприємницькій
діяльності.

Надані позивачем до суду копії
договорів оренди транспортних засобів
за період за який оскаржується
податкове повідомлення-рішення не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки були відсутні під час
проведення перевірки, а отже
враховуючи приписи п.44.3 ст. 44
Податкового кодексу України, суд
вважає їх відсутніми на час складення
податкової звітності.

З огляду на вищевказане, враховуючи
відсутність документів, які б могли
достовірно свідчити про фактичне
отримання позивачем вищевказаних
товарів: належним чином оформлених
товарно-транспортних накладних із
всіма необхідними реквізитами, які б
засвідчували фактичну передачу товару
та фактичне перевезення
товарно-матеріальних цінностей, місця
поставки або інші документи щодо
реальності та товарності проведених
операцій, з яких би можливо було
встановити місця відвантаження товару,
осіб, які здійснювали приймання та
відвантаження цього товару, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про не
підтвердженість реальності проведення
господарських операцій з
контрагентами позивача, тобто, про
відсутність операцій, які можуть бути
об'єктом оподаткування ПДВ.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
позивачем занижено податок на додану
вартість за квітень 2011 року - травень 2012
року в розмірі 98349,66 грн.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Полтавського окружного
адміністративного суду від 06.02.2014 року
по справі № 816/6947/13-а прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів не приймає до уваги, оскільки
викладена правова позиція не є
обґрунтованою та підтвердженою
матеріалами справи.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Промгаз-К" залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від
06.02.2014р. по справі № 816/6947/13-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.Судді
Катунов В.В. Ральченко І.М.