Справа № 815/7882/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/800/15995/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Приозерне 1» до
Територіальної державної інспекції з
питань праці в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
припису, касаційне провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Приозерне 1» на
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2014
року та постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 5 грудня 2013
року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року позивач - ТОВ
«Приозерне 1» звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив
визнати протиправним та скасувати
припис відповідача - Територіальної
державної інспекції з питань праці в
Одеській області від 15.10.2013 року №
15-18-025/1572-1389.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 5 грудня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2014
року, в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що припис
Територіальної державної інспекції з
питань праці в Одеській від 15.10.2013 року
№ 15-18-025/1572-1389 прийнятий
відповідачем правомірно, тобто у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України, обґрунтовано, з
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення.

У поданій касаційній скарзі позивач
заявив вимоги про скасування рішень
судів попередніх інстанцій, як таких,
що ухвалені із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

У доводах касаційної скарги, скаржник
зазначає, що припис Територіальної
державної інспекції з питань праці в
Одеській області від 15.10.2013 року №
15-18-025/1572-1389 винесений з порушенням норм
КЗпП України та Закону України «Про
колективні договори та угоди, а тому є
протиправним і підлягає скасуванню.

Касаційний розгляд справи проведено в
попередньому судовому засіданні,
відповідно до статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

ТОВ «Приозерне 1» є правонаступником
прав і обов'язків Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кілія
Солар», відповідно до статуту
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Приозерне 1»,
затвердженого загальними зборами
учасників ТОВ «Кілія Солар» протоколом
від 26.02.2013 року (а.с.12-13).

ТОВ «Приозерне 1» зареєстроване
Кілійською районною державною
адміністрацією Одеської області 16.06.2010
року, номер запису в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців №0000739
відповідно до довідки АБ №704978 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України та
виписки серії АБ №506292 з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (а.с.20-21).

Відповідно до п. 5.22 вищезазначеного
статуту до повноважень генерального
директора ТОВ «Приозерне 1»
відносяться повноваження з укладення
колективних договорів із трудовим
колективом.

На підставі направлення від 02.10.2013 року
№5367/025/01-17, наказу від 25.09.2013 року №152,
наказу Територіальної державної
інспекції з питань праці в Одеській
області №192 від 27.09.2013 року працівником
Територіальної державної інспекції з
питань праці в Одеській області
проведена планова перевірка ТОВ
«Приозерне 1» з питань дотримання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Перевірка проводилась з 08.10.2013 року по
15.10.2013 року.

За результатами перевірки відповідач
склав акт від 15.10.2013 року № 15-18-025/1572 про
додержання ТОВ «Приозерне 1»
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (а.с.6-10).

Згідно з актом перевірки ТОВ
«Приозерне 1» порушило вимоги ст. 11 та
ст. 96 Кодексу законів про працю України,
що виразилося у відсутності на
підприємстві колективного договору та
встановленні посадових окладів без
урахування міжпосадових та
міжкваліфікаційних співвідношень в
оплаті праці (бухгалтеру та
генеральному директору посадові
оклади встановлені на рівні
мінімальної заробітної плати).

На підставі акту перевірки від 15.10.2013
року №15-18-025/1572 відповідач видав припис
від 15.10.2013 року №15-18-025/1572-1389, яким
зобов'язав позивача вжити заходи щодо
виконання вимог ст. 11 та ст. 96 Кодексу
законів про працю України та
повідомити письмово про виконання
припису у строк до 15 листопада 2013 року
(а.с. 5).

Одночасно з цим відповідач склав
протокол про адміністративне
правопорушення від 15.10.2013 року
№15-18-025/0997, передбачене ч. 1 ст. 41 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення відносно директора ТОВ
«Приозерне 1» ОСОБА_4 (а.с. 52).

Директор ТОВ «Приозерне 1» на виконання
припису Територіальної державної
інспекції з питань праці в Одеській
області від 15.10.2013 року №15-18-025/1572-1389
направив лист працівникам
підприємства від 08.11.2013 року, в якому
пропонував обрати представників для
ведення колективних переговорів по
підготовці проекту колективного
договору (а.с. 50).

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Порядком проведення перевірок
посадовими особами Державної
інспекції України з питань праці та її
територіальних органів, затвердженим
наказом Міністерства соціальної
політики України від 02.07.2012 року № 390,
передбачено, що право проведення
перевірок мають посадові особи
Державної інспекції України з питань
праці та її територіальних органів, які
відповідно до своїх посадових
обов'язків мають повноваження
державного інспектора з питань праці.

Інспектор може проводити планові та
позапланові перевірки, які можуть
здійснюватися за місцем провадження
господарської діяльності суб'єкта
господарювання або його відокремлених
підрозділів або у приміщенні органу
державного нагляду (контролю) у
випадках, передбачених Законом України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Позапланова перевірка проводиться
незалежно від кількості раніше
проведених перевірок за наявності
підстав, визначених Законом України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності». За результатами перевірки
складається акт перевірки. У разі
виявлення порушень законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування вносяться
приписи про усунення виявлених
порушень, вживаються заходи щодо
притягнення до відповідальності
винних осіб згідно із вимогами чинного
законодавства.

Відповідно до статті 11 КЗпП України та
статті 2 Закону України «Про колективні
договори та угоди» колективний договір
укладається на підприємствах, в
установах, організаціях незалежно від
форм власності і господарювання, які
використовують найману працю і мають
права юридичної особи.

Згідно частини 7 статті 65
Господарського Кодексу України на всіх
підприємствах, що використовують
найману працю, між власником або
уповноваженим ним органом і трудовим
колективом або уповноваженим ним
органом повинен укладатись
колективний договір.

Наведені норми чинного законодавства
свідчать про те, що колективний договір
укладається на всіх підприємствах, в
установах і організаціях, що
характеризуються двома ознаками: 1)
використовують найману працю; 2) мають
права юридичної особи. Відсутність
хоча б однієї з ознак означає
відсутність обов'язку сторін укласти
колективний договір.

Судами встановлено, що ТОВ ««Приозерне
1»» є юридичною особою, використовує
найману працю, тобто, на нього
розповсюджуються норми щодо
обов'язковості укладення колективного
договору.

Отже, вимоги пункту 1 припису
Територіальної державної інспекції з
питань праці в Одеській від 15.10.2013 року
№ 15-18-025/1572-1389 щодо ініціювання
позивачем укладення колективного
договору, є правомірними та
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства. При цьому, як
встановлено судами попередніх
інстанцій, така вимога добровільно
виконана позивачем.

Також суд касаційної інстанції вважає
правильним висновок судів попередніх
інстанцій щодо правомірності вимог
пункту 2 спірного припису, яким
позивача зобов'язано привести систему
та оплату праці працівників
підприємства у відповідність до статей
96, 97 КЗпП України, з огляду на наступне.

Відповідно статті 96 КЗпП України
основою організації оплати праці є
тарифна система оплати праці, яка
включає тарифні сітки, тарифні ставки,
схеми посадових окладів і
тарифно-кваліфікаційні характеристики
(довідники).

Тарифна система оплати праці
використовується для розподілу робіт
залежно від їх складності, а
працівників - залежно від їх
кваліфікації та за розрядами тарифної
сітки. Вона є основою формування та
диференціації розмірів заробітної
плати.

Віднесення виконуваних робіт до певних
тарифних розрядів і присвоєння
кваліфікаційних розрядів робітникам
провадиться власником або
уповноваженим ним органом згідно з
тарифно-кваліфікаційним довідником за
погодженням з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником).

Тарифною ставкою є норма оплати праці
робітника відповідної спеціальності і
кваліфікації за одиницю часу. Тарифні
ставки на підприємствах
встановлюються колективними
договорами.

Оплата праці працівників підприємства
здійснюється в першочерговому порядку.
Всі інші платежі здійснюються
підприємством після виконання
зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно статті 97 КЗпП України форми і
системи оплати праці, норми праці,
розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми
посадових окладів, умови запровадження
та розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами,
установами, організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до положень Генеральної
угоди між Кабінетом Міністрів України,
всеукраїнським об'єднаннями
організацій роботодавців і
підприємств та всеукраїнськими
профспілками і профоб'єднаннями на
2010-2012 роки (далі Генеральна угода),
положення угоди діють безпосередньо на
всіх підприємствах, в установах та
організаціях незалежно від форм
власності, є обов'язковими для
застосування під час укладання угод
іншого рівня та колективних договорів
як мінімальні гарантії.

Генеральною угодою встановлено, що на
період до запровадження розміру
мінімальної заробітної плати на рівні
прожиткового мінімуму для
працездатної особи мінімальну тарифну
ставку робітника І розряду у
виробничій сфері (за винятком
бюджетних установ) у розмірі 120%
мінімальної заробітної плати. Після
запровадження мінімальної заробітної
плати в розмірі прожиткового мінімуму
на працездатну особу мінімальний
розмір тарифної ставки робітника І
розряду (за винятком бюджетних установ)
встановлювати вище за вартісну
величину прожиткового мінімуму для
працездатної особи, а конкретний
розмір визначити у галузевих угодах з
урахуванням мінімальних галузевих
стандартів оплати праці працівників,
умов праці, потреб працівника та витрат
на утримання непрацездатних членів
його сім'ї.

Аналогічна тарифна ставка робітника І
розряду у розмірі 120% мінімальної
заробітної плати передбачена і пунктом
3.2.1 Галузевої угоди між Міністерством
економіки України, Асоціацією
роботодавців торгівлі та комерційної
сфери економіки України та
Всеукраїнською профспілковою
працівників і підприємств торгівлі,
громадського харчування та послуг.

Отже, норми зазначених Угод в частині
оплати праці повинні виконуватись
усіма суб'єктами організації оплати
праці на території України, а
роботодавці, які не є сторонами
вказаних Угод, повинні установити
оплату праці не нижчу у порівнянні з
законодавством.

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок судів попередніх
інстанцій, що припис Територіальної
державної інспекції з питань праці в
Одеській від 15.10.2013 року № 15-18-025/1572-1389
прийнятий відповідачем правомірно,
тобто у спосіб, що передбачений
Конституцією та законами України.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваного судового
рішення.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд
касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що при
ухваленні оскаржуваного судового
рішення, суд апеляційної інстанції не
допустив порушень норм матеріального
чи процесуального права, які могли б
бути підставою для скасування чи зміни
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Приозерне
1» відхилити, а ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 27 лютого 2014 року та постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 5 грудня 2013 року у справі №
815/7882/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді:
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска