Справа № 825/3429/13-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/800/14268/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Маяк" на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2014
року у справі № 825/3429/13-а за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Маяк" до
державної інспекції сільського
господарства в Чернігівській області,
першого заступника начальника
Державної інспекції сільського
господарства в Чернігівській області
Щукіна В.М., заступника начальника
управління - начальника відділу
оперативного контролю за
використанням та охороною земель
державної інспекції сільського
господарства в Чернігівській області
Зязя Олександра Миколайовича про
визнання незаконними дій, визнання
незаконним та скасування наказу, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Маяк"
звернулося в суд з позовом до державної
інспекції сільського господарства в
Чернігівській області, першого
заступника начальника Державної
інспекції сільського господарства в
Чернігівській області Щукіна В.М.,
заступника начальника управління -
начальника відділу оперативного
контролю за використанням та охороною
земель державної інспекції сільського
господарства в Чернігівській області
Зазя Олександра Миколайовича, в якому
просив: визнати незаконними дії
першого заступника начальника
державної інспекції сільського
господарства в Чернігівській області
Щукіна В.М. під час винесення наказу №906
про проведення позапланової перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства позивачем при
використанні земельних ділянок на
території Козарівської сільської ради;
визнати незаконними дії заступника
начальника управління - начальника
відділу оперативного контролю за
використанням та охороною земель
державної інспекції сільського
господарства в Чернігівській області
Зязя Олександра Миколайовича під час
проведення перевірки відповідно до
наказу №906 від 06.08.2013 року; визнати
незаконним та скасувати наказ
державної інспекції сільського
господарства в Чернігівській області
№906 від 06.08.2013 року; визнати незаконними
дії під час складання акту обстеження
земельної ділянки від 13.08.2013 року;
визнати незаконними дії під час
складання акту перевірки від 13.08.2013
року; визнати незаконними дії під час
складання протоколу № 000464 від 20.08.2013
року; визнати незаконними та скасувати
постанову від 28.08.2013 року і припис
державної інспекції сільського
господарства в Чернігівській області
№ 000790 та № 000021 від 28.08.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії
відповідачів при проведенні перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства є незаконними та
вчиненими з численними порушеннями
законодавства, а саме: наказ про
проведення позапланової перевірки не
містить згоди центрального органу на
проведення позапланових заходів, про
проведення перевірки не було
повідомлено ТОВ "Агрофірма "Маяк "; не
встановлено відповідності місця
розташування та меж земельної ділянки.
Крім того, в протоколі про
адміністративне правопорушення не
містяться відомості про наявність
актів обстеження земельної ділянки та
відмітки про наявність документів і
речей, які підтверджують
правопорушення.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2014
року, товариству з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Маяк"
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішеннями товариство з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Маяк"
звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що відсутні підстави для скасування
судових рішень, а касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 06.08.2013 на підставі
звернення директора ПП "Агропрогрес"
Шумейка М.Я. від 19.06.2013 та листа
Державної інспекції сільського
господарства України від 24.07.2013
№5099/6-1/2-13 державною інспекцією
сільського господарства в
Чернігівській області був виданий
наказ №906 про проведення позапланової
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства ТОВ "Агрофірма "Маяк" при
використанні земельних ділянок на
території Козарівської сільської Ради
Носівського району Чернігівської
області терміном з 12.08.2013 по 23.08.2013 р..

В результаті чого, заступником
начальника управління - начальником
відділу оперативного контролю за
дотриманням вимог земельного
законодавства управління контролю за
використанням та охороною земель
державної інспекції сільського
господарства в Чернігівській області
Зязем О.М. проведена позапланова
перевірка ТОВ "Агрофірма "Маяк" з
питання використання земель
сільськогосподарського призначення на
території Козарівської сільської ради
Носівського району Чернігівської
області, які перебувають оренді у ПП
"Агропрогрес", про що складений акт від
13.08.2013, який у свою чергу TOB Агрофірма
"Маяк" підписаний без зауважень.
Зазначеним актом встановлено, що TOB
Агрофірма "Маяк" в особі директора
ОСОБА_1 на території Козарівської
сільської ради Носівського району
використовує земельні ділянки (паї) для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(вирощування сільськогосподарських
культур/засіяно кукурудзою та соєю)
загальною площею 344,2605 га ріллі без
оформлення правовстановлюючих
документів на землю, на які між
власниками земельних ділянок (паїв) та
ПП "Агропрогрес" укладені та в
установленому законом порядку
зареєстровані договори оренди землі,
що є порушенням статті 125 Земельного
кодексу України. Заступником
начальника управління - начальником
відділу оперативного контролю за
дотриманням вимог земельного
законодавства управління контролю за
використанням та охороною земель
державної інспекції сільського
господарства в Чернігівській області
Зязя О.М. 20 серпня 2013 року, враховуючи
наведені порушення, складений протокол
про адміністративне правопорушення
№00464. Разом з тим, 28.08.2013 р. у зв'язку з
відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення було
винесено постанову про закриття справи
№ 113.

За результатами вказаної перевірки був
винесений припис №000790 від 28.08.2013 року,
яким позивач був зобов'язаний у 30-ти
денний термін з дня отримання припису
усунути виявлені порушення земельного
законодавства при використанні
земельних ділянок (паїв) на території
Козарівської сільської ради
Носівського району Чернігівської
області.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що
товариством з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Маяк" не
доведено, що його права чи інтереси
були порушені винесенням протоколу про
адміністративне правопорушення від
20.08.2013 року № 000464 та постанови про
закриття справи від 28.08.2013 року № 113, а
пр проведенні перевірки відповідач
діяв в межах наданих повноважень та
згідно діючого законодавства.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Закон України "Про державний контроль
за використанням та охороною земель"
(далі - Закон) визначає правові,
економічні та соціальні основи
організації здійснення державного
контролю за використанням та охороною
земель і спрямований на забезпечення
раціонального використання і
відтворення природних ресурсів та
охорону довкілля.

Відповідно до статті 5 Закону державний
контроль за використанням та охороною
земель усіх категорій та форм
власності здійснює центральний орган
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі.

Згідно пунктів 1-3 Положення про
державну інспекцію сільського
господарства в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 23.12.2011 року №
770, Державна інспекція сільського
господарства в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі (далі -
Держсільгоспінспекція) є
територіальним органом Державної
інспекції сільського господарства
України та їй підпорядковується.
Голови місцевих державних
адміністрацій координують діяльність
Держсільгоспінспекцій і сприяють їм у
виконанні покладених на них завдань.
Повноваження Держсільгоспінспекції
поширюються на територію Автономної
Республіки Крим, відповідної області,
міст Києва і Севастополя.
Держсільгоспінспекція у своїй
діяльності керується Конституцією та
законами України, актами та
дорученнями Президента України, актами
Кабінету Міністрів України,
дорученнями Прем'єр-міністра України,
наказами Міністерства аграрної
політики та продовольства України,
дорученнями Міністра аграрної
політики та продовольства, його
першого заступника та заступника,
наказами Державної інспекції
сільського господарства України,
дорученнями Голови Державної
інспекції сільського господарства
України, актами Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, місцевих
державних адміністрацій, органів
місцевого самоврядування, іншими
актами законодавства України, а також
цим Положенням. Основним завданням
Держсільгоспінспекції є реалізація
повноважень Державної інспекції
сільського господарства України у
межах відповідної території.

Відповідно до пункту 4 вказаного
Положення, Держсільгоспінспекція
відповідно до покладених на неї
завдань здійснює державний нагляд
(контроль) у частині дотримання
земельного законодавства,
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності, в тому
числі розраховує розмір шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок,
використання їх не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового
покриву без спеціального дозволу, та
вживає заходів до її відшкодування в
установленому законодавством порядку.

Пунктом 6 цього Положення визначено, що
Держсільгоспінспекція та її посадові
особи в межах своїх повноважень мають
право складати акти перевірок,
протоколи про адміністративні
правопорушення та розглядати
відповідно до законодавства справи про
адміністративні правопорушення,
давати обов'язкові для виконання
приписи (розпорядження), а також
подавати в установленому
законодавством порядку до відповідних
органів матеріали перевірок для
притягнення винних осіб до
відповідальності.

Процедуру планування та здійснення
планових та позапланових заходів
державного нагляду (контролю) з питань
перевірки стану дотримання суб'єктами
господарювання вимог земельного
законодавства, використання та охорони
земель усіх категорій та форм
власності, які використовуються ними у
процесі ведення господарської
діяльності, організаційні заходи, які
необхідно здійснити перед початком
проведення перевірок, загальні вимоги
до їх здійснення, а також вимоги до
оформлення матеріалів за результатами
проведених перевірок визначає Порядок
планування та здійснення контрольних
заходів з питань перевірки стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства,
затверджений Наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 25.02.2013 року № 132 та
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 14.03.2013 року за № 412/22944 (далі -
Порядок), в пункті 1.3 якого вказано, що
інспекційні органи здійснюють планові
та позапланові заходи державного
нагляду (контролю).

Згідно пунктів 3.1., 3.2. Порядку
позаплановим заходом є захід
державного нагляду (контролю), який не
передбачений планом роботи
інспекційного органу. Підставами для
здійснення позапланового заходу,
зокрема, є отримання заяв, скарг чи
звернень фізичних та юридичних осіб, у
яких міститься інформація про
порушення суб'єктом господарювання
вимог земельного законодавства (із
обов'язковим зазначенням суті
порушення). Позаплановий захід у таких
випадках проводиться за наявності
згоди Державної інспекції сільського
господарства України на його
проведення.

Пунктом 3.6. Порядку передбачено, що
перед здійсненням позапланового
заходу інспекційний орган інформує у
разі можливості суб'єкта
господарювання про його проведення.
Повідомлення про проведення
позапланового заходу направляється з
використанням засобів факсимільного
зв'язку або про його проведення
повідомляється телефоном. У разі
неможливості своєчасного повідомлення
суб'єкта господарювання про проведення
позапланового заходу (через обмежені
строки на його проведення, відсутність
телефонного та факсимільного зв'язку,
інформації про номери телефонів та
місцезнаходження/місце проживання)
захід проводиться без попереднього
повідомлення суб'єкта господарювання.

В силу пунктів 4.1. та 4.2. Порядку, для
здійснення планового чи позапланового
заходу інспекційний орган видає наказ,
який підписує керівник інспекційного
органу чи посадова особа, що виконує
його обов'язки. Наказ має містити
найменування суб'єкта господарювання,
щодо якого буде здійснюватися
відповідний захід, та предмет
перевірки. На підставі наказу
інспекційний орган оформляє
направлення на проведення
планової/позапланової перевірки, яке
підписується керівником чи
заступником керівника інспекційного
органу та засвідчується печаткою
інспекційного органу.

Відповідно до пункту 5.3. Порядку, за
результатами здійснення планових та
позапланових заходів з питань
перевірки стану дотримання суб'єктами
господарювання вимог земельного
законодавства, використання та охорони
земель усіх категорій та форм
власності, які використовуються ними у
процесі ведення господарської
діяльності, державні інспектори
складають акт перевірки згідно з
уніфікованою формою акта перевірки
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства.

Пунктом 5.9. Порядку встановлено, що
обстеження земельних ділянок, які
використовуються суб'єктами
господарювання, що перевіряються,
здійснюються інспекційними органами
під час проведення планових та
позапланових заходів, зокрема, у разі,
якщо це пов'язано із необхідністю
визначення розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання
земельних ділянок не за цільовим
призначенням, зняття та перенесення
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) земельних ділянок без
спеціального дозволу.

У разі необхідності в акті перевірки
наводиться план-схема місця
розташування земельної ділянки
(схематичний абрис чи викопіювання з
картографічних матеріалів планів
земельної ділянки з прив'язкою до
місцевості та зазначенням суміжних
землекористувачів). На плані-схемі
вказується загальна площа земельної
ділянки та площа, на якій виявлено
порушення (забруднення, самовільне
зайняття, нецільове використання
земельної ділянки тощо) (пункт 6.1.
Порядку).

Згідно пункту 6.3. Порядку, якщо керівник
суб'єкта господарювання або
уповноважена ним особа чи фізична
особа - підприємець або її представник
не погоджуються з актом перевірки, вони
підписують акт із зауваженнями.
Зауваження є невід'ємною частиною акта
перевірки і повинні надаватися
суб'єктом господарювання не пізніше
трьох робочих днів з дня підписання
акта перевірки із зауваженнями.

Відповідно до пункту 6.6. Порядку, за
результатами проведення обстеження
земельних ділянок державні інспектори
складають акт обстеження земельної
ділянки, форма якого наведена у додатку
4 до цього Порядку.

Статтею 13 Конституції України
визначено, що земля є об'єктом права
власності Українського народу, від
імені якого це право здійснюють органи
державної влади і органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією, іншими
законодавчими актами України.

У відповідності до статті 2 Земельного
кодексу України земельні відносини - це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.
Суб'єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особи, органи
місцевого самоврядування та органи
державної влади.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України, право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно статті 126 Земельного кодексу
України, право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Статтею 4 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" передбачено, що
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право постійного користування
та право оренди земельної ділянки.

Визначення терміну "самовільне
зайняття земельних ділянок" наведене в
статті 1 Закону. За приписами цієї
статті, самовільне зайняття земельної
ділянки - будь-які дії, які свідчать про
фактичне використання земельної
ділянки за відсутності відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Відповідно до статті 6 вказаного
Закону, до повноважень спеціально
уповноваженого органу виконавчої
влади з питань земельних ресурсів у
сфері державного контролю за
використанням та охороною земель
належать, зокрема вжиття відповідно до
закону заходів щодо повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
їх власникам або користувачам.

Згідно ч.1ст.211 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
несуть цивільну, адміністративну або
кримінальну відповідальність
відповідно до законодавства за
самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно пункту 5 Положення про
Державну інспекцію сільського
господарства України, затвердженого
Указом Президента України від 13.04.2011
року № 459/2011 Держсільгоспінспекція
України, яка в силу пункту 6 вказаного
Положення здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
органи - державні інспекції сільського
господарства в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, районах, та її посадові
особи в межах своїх повноважень мають
право, зокрема, складати акти
перевірок, протоколи про
адміністративні правопорушення та
розглядати відповідно до
законодавства справи про
адміністративні правопорушення,
давати обов'язкові для виконання
приписи (розпорядження), а також
подавати в установленому
законодавством порядку до відповідних
органів матеріали перевірок для
притягнення винних осіб до
відповідальності.

Інструкцією з оформлення державними
інспекторами з контролю за
використанням і охороною земель
Держземінспекції та її територіальних
органів матеріалів про
адміністративні правопорушення,
затвердженою наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 28.04.2009 року № 205 та зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 25.05.2009 р.
за № 460/16476 передбачено, що у разі
виявлення порушення вимог земельного
законодавства, за яке Кодексом України
про адміністративні правопорушення
(далі - КУпАП) передбачена
адміністративна відповідальність,
державний інспектор складає протокол
про адміністративне правопорушення. У
протоколі зазначаються: дата та місце
його складання; посада (у точній
відповідності до вимог частини другої
статті 238 1 КУпАП), прізвище, ім.'я та по
батькові державного інспектора, який
склав протокол (указуються повністю,
без скорочень); відомості про особу, яка
притягається до адміністративної
відповідальності (прізвище, ім.'я та по
батькові, день, місяць та рік
народження, місце народження, сімейний
стан, у тому числі кількість утриманців
(у разі наявності інформації), фактичне
місце проживання/реєстрації (поштова
адреса), посада та місце роботи або
навчання (повне найменування юридичної
особи та її місцезнаходження); якщо
особа не працює, про це робиться
відмітка); місце, час учинення та суть
адміністративного правопорушення.
Суть правопорушення описується
якомога точніше згідно з вимогами
відповідної статті КУпАП, на підставі
якої складається протокол; законодавчі
та інші нормативно-правові акти, вимоги
яких порушено та які встановлюють
відповідальність за вчинене
правопорушення (з обов'язковим
зазначенням статей (їх частин), пунктів,
абзаців тощо; прізвища, імена та по
батькові, місце проживання/реєстрації
свідків та потерпілих (за наявності);
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
можуть бути викладені в протоколі або
на окремому аркуші з відміткою про це в
протоколі. Особа, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
має право надати в протоколі пояснення
та зауваження щодо його змісту, а також
викласти мотиви своєї відмови від його
підписання. У разі відмови особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, від надання пояснень
у протоколі чи від його підписання у
ньому обов'язково робиться запис про
це; інші відомості, необхідні для
вирішення справи (наприклад: відомості
про наявність актів обстеження
земельної ділянки, відмітки про
наявність документів і речей, які
підтверджують правопорушення,
клопотання особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності);
якщо правопорушенням заподіяно
матеріальну шкоду земельним ресурсам,
що призвело до втрат
сільськогосподарського або
лісогосподарського виробництва, про це
також зазначається у протоколі.

В силу пункту 3.9. вищезазначеної
Інструкції постанова про закриття
справи виноситься у випадках, якщо під
час розгляду справи державним
інспектором буде виявлено обставини,
визначені статтею 247 КУпАП, що
виключають провадження у справі про
адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суди
попередніх інстанцій вірно зазначили,
що оскаржуваний наказ №906 від 06.08.2013
року був прийнятий в межах чинного
законодавства, на підставі звернення
директора ПП "Агропрогрес" та за згоди
Державної інспекції сільського
господарства України на проведення
позапланового заходу.

При прийнятті рішення по даній справі
суд враховує пункт 3.6. Порядку
планування та здійснення контрольних
заходів з питань перевірки стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства,
затвердженого Наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 25.02.2013 року № 132, відповідно
до якого у разі неможливості
своєчасного повідомлення суб'єкта
господарювання про проведення
позапланового заходу (через обмежені
строки на його проведення, відсутність
телефонного та факсимільного зв'язку,
інформації про номери телефонів та
місцезнаходження/місце проживання)
захід проводиться без попереднього
повідомлення суб'єкта господарювання.

Посилання представника позивача на
невизначеність місця розташування та
меж земельної ділянки спростовується
доданим до акту перевірки та акту
обстеження земельної ділянки
планом-схемою розташування земельних
часток(паїв).

Крім того, позивачем не були надані
судам належні докази на підтвердження
правомірного користування земельними
ділянками, відтак не був спростований
факт користування земельними
ділянками без відповідних правових
підстав на момент проведення
перевірки.

Всі необхідні складові матеріалів
справи про адміністративне
правопорушення відповідачами були
належним чином складені.

Щодо позовних вимог про визнання
незаконними дій під час складання
протоколу № 000464 від 20.08.2013 року та
визнання незаконною та скасування
постанови від 28.08.2013 року, слід
зазначити наступне.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України позивачем є, зокрема, особа, на
захист прав, свобод та інтересів якої
подано адміністративний позов до
адміністративного суду.

З вказаних правових норм вбачається, що
особа може звернутися до
адміністративного суду з позовом про
визнання протиправними дій суб'єкта
владних повноважень лише в тому
випадку, якщо такі дії безпосередньо
впливають на її права, свободи та
інтереси у сфері публічно-правових
відносин.

Тобто, особа наділена правом оскаржити
до суду не будь-які дії суб'єкта владних
повноважень, які на її думку, були
вчинені з порушенням вимог закону, а
лише ті, що зумовлюють виникнення,
зміну або припинення певних
правовідносин, учасником яких є особа,
яка подала адміністративний позов.

Таким чином, звертаючись до суду з
позовом про визнання незаконними дій
під час складання протоколу № 000464 від
20.08.2013 року та визнання незаконною та
скасування постанови від 28.08.2013 року,
позивач зобов'язаний зазначити не лише
в чому полягали протиправні, на його
думку, дії відповідача, а й чим такі дії
порушують саме його права та інтереси у
сфері публічно-правових відносин.

Під час судового засідання, позивачем
не надані до суду докази порушення його
прав та інтересів у сфері
публічно-правових відносин.

Судам не надані докази щодо порушення
прав та інтересів товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Маяк" з боку відповідача, оскільки
зазначений протокол та постанова
винесені саме щодо директора
підприємства ОСОБА_1.

Суди попередніх інстанцій вірно
зазначили, що звернення до суду з
позовом особи, якій не належить право
вимоги (неналежний позивач), є
підставою для відмови у задоволенні
такого позову, оскільки права, свободи
чи інтереси цієї особи у сфері
публічно-правових відносин не
порушені.

Виходячи з наведеного товариством з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Маяк" не доведено, що саме його права чи
інтереси, як вказує позивач, були
порушені винесенням протоколу про
адміністративне правопорушення від
20.08.2013 року № 000464 та постанови про
закриття справи від 28.08.2013 року № 113.

Суди першої та апеляційної інстанції
прийшли до обґрунтованих висновків, що
посилання позивача на порушення
відповідачами вимог Закону України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" та Порядку планування та
проведення перевірок з питань
здійснення державного контролю за
використанням та охороною земель,
затвердженого наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 12.12.2003 року № 312 є необґрунтованими,
оскільки в даних правовідносинах
вказаний Закон не підлягає
застосуванню, а зазначений порядок
втратив чинність на підставі наказу
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 25.02.2013 р. № 132.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій вірно зазначили про
відсутність підстав задоволення
позовних вимог товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Маяк" до
Державної інспекції сільського
господарства в Чернігівській області,
першого заступника начальника
Державної інспекції сільського
господарства в Чернігівській області
Щукіна В.М., заступника начальника
управління - начальника відділу
оперативного контролю за
використанням та охороною земель
Державної інспекції сільського
господарства в Чернігівській області
Зязя О.М. про визнання незаконними дій,
визнання незаконними та скасування
наказу, постанови, припису, оскільки
дії відповідачів були вчинені на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачений нормами діючого
законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої і апеляційної інстанцій
винесені законні і обґрунтовані
рішення, постановлені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Маяк" відхилити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

(підписи)