Справа № К-29789/10-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2014 р. м. Київ
К-29789/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Гончарук
І.Ю.,

за участю:

представника відповідача-1 - Салтан В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової адміністрації у Донецькій
області

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 16 червня 2010
року

та постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 серпня 2010
року

у справі № 2-а-10126/10/0570

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2

до 1. Державної податкової
адміністрації у Донецькій області,

2. Державної податкової інспекції у
Амвросіївському районі Донецької
області

про визнання незаконними дій та
скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
адміністрації у Донецькій області
(далі - відповідач-1), Державної
податкової інспекції у
Амвросіївському районі Донецької
області (далі - відповідач-2) про
визнання протиправними дій ДПА у
Донецькій області по проведенню
планової перевірки без повідомлення
особи, яка перевіряється; скасування як
незаконних рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 01
квітня 2010 року № 270/23-0//3960/0, №
268/23-0//3958/0, № 267/23-0//3957/0 та
рішення про застосування фінансових
санкцій від 01 квітня 2010 року №
269/23-0//3959.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 16 червня 2010
року позов задоволено частково.
Скасовано рішення ДПІ у
Амвросіївському районі Донецької
області про застосування фінансових
санкцій № 269/23-0//3959 від 01 квітня 2010
року. У решті позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1,70 грн.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 серпня 2010
року постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 16 червня 2010
року скасовано. Позовні вимоги
задоволено частково. Скасовано рішення
ДПІ у Амвросіївському районі Донецької
області № 269/23-0//3959 від 01 квітня 2010
року про застосування фінансових
санкцій в сумі 17608,90 грн. та рішення
Скасовано рішення ДПІ у
Амвросіївському районі Донецької
області № 267/23-0//3957/0 від 01 квітня
2010 року про застосування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 42797,80 грн. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_2
витрати по сплаті судового збору у сумі
2,55 грн.

В касаційній скарзі ДПА у Донецькій
області, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 16 червня 2010
року в частині задоволених позовних
вимог та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 26 серпня 2010 року в частині
задоволених позовних вимог і ухвалити
нове судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу
суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_2, посилаючись на те, що постанова
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 серпня 2010
року є законною та обґрунтованою, а
положення касаційної скарги жодним
чином це не спростовують, просить
відмовити в задоволенні касаційної
скарги та залишити без змін рішення
суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення присутнього у судовому
засіданні представника відповідача-1,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Згідно торгового патенту серії НОМЕР_2
ОСОБА_2 у період з 01 жовтня 2009 року по 30
вересня 2010 року мав право на здійснення
підприємницької діяльності у сфері
роздрібної торгівлі за адресою:
АДРЕСА_1, магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1».

ДПА у Донецькій області була проведена
перевірка за дотриманням суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, а саме:
господарської одиниці -магазину, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
належить суб'єкту господарської
діяльності - ОСОБА_2, за результатами
якої складений акт № 0142/05/99/23/НОМЕР_1 від
12 березня 2010 року.

За висновками акту перевірки позивачем
були порушені: вимоги частини 30 статті
15 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», що мало вираз у зберіганні
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів на загальну суму 4803,15 грн. та
алкогольних напоїв на загальну суму
17608,90 грн. в місці, яке не внесене до
Єдиного реєстру місць зберігання, а
саме - у магазині по АДРЕСА_1 вимоги
пунктів 1, 2, 6, 9, 12, 13 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», які полягали: у
непроведенні через реєстратор
розрахункових операцій розрахункової
операції на суму 9,80 грн. та невидачі
розрахункового документа на вказану
суму; у незабезпеченні зберігання
використаних книг обліку
розрахункових операцій та
розрахункових книжок протягом трьох
років після їх закінчення; у
незабезпеченні зберігання в книзі
обліку розрахункових операцій
фіскального звітного чека № 0493 від 11
березня 2010 року, який лежав на стійці
біля вітрини з жувальними гумками; у
незабезпеченні відповідності суми
коштів на місці проведення
розрахунків, сумі коштів, яка зазначена
у денному звіті реєстратора
розрахункових операцій,
невідповідність склала 1370,20 грн.; у
неведенні у встановленому
законодавством порядку обліку
товарних запасів за місцем їх
реалізації та зберігання на загальну
суму 17608,90 грн.; вимоги пункту 2.6 розділу
2 Положення про ведення касових
операцій в національній валюті в
Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року № 637, які полягали у
не оприбуткуванні готівкових коштів у
сумі 2,40 грн. згідно фіскального
звітного чека № 0493 від 11 березня 2010
року, оскільки вказаний фіскальний
звітний чек не був вклеєний до книги
обліку розрахункових операцій, а запис
про оприбуткування готівкових коштів у
вказаній сумі не був здійснений у
розділі 2 книги обліку розрахункових
операцій; вимоги статей 1, 2, 3, пункту 1
статті 7 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності», які
полягали у незнаходженні у відкритому
та доступному для огляду місці
торгового патенту та ненаданні
оригіналу торгового патенту до
перевірки.

01 квітня 2010 року ДПІ у Амвросіївському
районі Донецької області на підставі
вказаного акта перевірки прийняла
рішення про застосування фінансових
санкцій № 269/23-0//3959, яким згідно з
абзацом 11 частини 2 статті 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів»
застосувала до ОСОБА_2 фінансові
санкції у вигляді штрафу у розмірі 17608,90
грн.

01 квітня 2010 року ДПІ у Амвросіївському
районі Донецької області на підставі
вказаного акта перевірки прийняла
рішення № 267/23-0//3957/0, яким згідно з
пунктами 1, 3, 4 статті 17, статтями 20, 22
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» застосувала до
ОСОБА_2 штрафні (фінансові) санкції у
сумі 42797,80 грн.

01 квітня 2010 року ДПІ у Амвросіївському
районі Донецької області на підставі
вказаного акта перевірки прийняла
рішення № 270/23-0//3960/0, яким згідно
зі статтею 1 Указу Президента України
«Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» застосувала до ОСОБА_2 штрафні
(фінансові) санкції у сумі 117,00 грн.

01 квітня 2010 року ДПІ у Амвросіївському
районі Донецької області на підставі
вказаного акта перевірки прийняла
рішення № 268/23-0//3958/0, яким згідно
зі статтею 8 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності»
застосувала до ОСОБА_2 штрафні
(фінансові) санкції у сумі 80,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги в частині визнання
протиправним та скасування рішення про
застосування фінансових санкцій,
виходив з того, що у розумінні положень
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» поняття «місце зберігання» та
«місце торгівлі» не є тотожними, з
огляду на що внесення в Єдиний реєстр
місця торгівлі не передбачено Порядком
ведення Єдиного державного реєстру
місць зберігання, затвердженим наказом
Державної податкової адміністрації
України від 28 травня 2002року № 251, з
урахуванням того, що доказів
зберігання позивачем таких товарів у
іншому місці податковим органом не
надано. Відмовляючи у задоволенні
решти позовних вимог, суд виходив з
того, що виявлених перевіркою порушень
позивачем вимог Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності» та 2
Положення про ведення касових операцій
в національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року № 637, знайшли своє
підтвердження у процесі розгляду
справи та не були спростовані
належними та допустимими доказами.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
частково задовольняючи позовні вимоги,
виходив з того, що податковий орган
згідно оспорюваного рішення №
267/23-0//3957/0 від 01 квітня 2010 року
застосував до позивача штрафні
(фінансові) санкції за порушення вимог
пунктів 1, 2, 6, 9, 12, 13 статті 6 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», тоді як статті 6
зазначеного Закону складається з
одного абзацу, з урахуванням того, що
податковий орган не вживав будь-яких
заходів щодо виправлення помилки у
спірному рішення та щодо визначення
порушення, за яке до позивача
застосовані штрафні (фінансові)
санкції. В решті суд апеляційної
інстанції погодився з висновками суду
першої інстанції.

Однак, повністю погодитись з такими
висновками суду апеляційної інстанції
колегія суддів не може, з огляду на
наступне.

Частиною 30 статті 15 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів здійснюється в
місцях зберігання алкогольних напоїв
та тютюнових виробів, внесених до
Єдиного реєстру, незалежно від того,
кому належить таке місце зберігання,
або того, за заявою якого суб'єкта
господарювання таке місце зберігання
було внесено до Єдиного реєстру.

Зазначена норма встановлює обов'язок
суб'єктів господарювання зберігати
спирт, алкогольні напої та тютюнові
вироби виключно в спеціальних місцях
зберігання.

При цьому, абзацом 18 статті 1 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
місце зберігання - це місце, яке
використовується для зберігання
спирту, або приміщення, яке
використовується для зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, відомості про
місцезнаходження якого внесені до
Єдиного державного реєстру місць
зберігання, а місцем торгівлі у
відповідності до положень абзацу 11
статті 1 цього Закону є місце
реалізації товарів, у тому числі на
розлив, в одному торговому приміщенні
(будівлі) за місцем його фактичного
розташування, для тютюнових виробів -
без обмеження площі, для алкогольних
напоїв - торговельною площею не менше 20
кв. м, обладнане електронними
контрольно-касовими апаратами
(незалежно від їх кількості) або де є
товарно-касові книги (незалежно від їх
кількості), в яких фіксується виручка
від продажу алкогольних напоїв та
тютюнових виробів незалежно від того,
чи оформляється через них продаж інших
товарів

Відповідно, вказаним Законом
передбачено обов'язковість внесення
відомостей саме про місце зберігання
до Єдиного реєстру.

Порядок ведення Єдиного державного
реєстру місць зберігання затверджено
наказом Державної податкової
адміністрації України від 28 травня 2002
року № 251 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 2.1 зазначеного Порядку (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
до Єдиного реєстру вносяться місця
зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів.

Виходячи з аналізу наведених вище
правових норм, якщо суб'єкт
господарювання, який здійснює
реалізацію і збереження алкогольних
напоїв та тютюнових виробів в одному
торгівельному приміщенні (будівлі), не
має відокремленого від об'єкта
роздрібної торгівлі місця зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, то у такого суб'єкта
господарювання відсутні підстави для
внесення до Єдиного реєстру відомостей
про місце зберігання, з огляду на його
відсутність.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
правомірного висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції
про відсутність підстав для
притягнення позивача до
відповідальності, встановленої
абзацом 11 частини 2 статті 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», та, які
наслідок, наявність підстав для
скасування оспорюваного рішення про
застосування фінансових санкцій від 01
квітня 2010 року № 269/23-0//3959.

Відповідно до положень пунктів 1, 2, 6, 9,
12, 13 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок; видавати
особі, яка отримує або повертає товар,
отримує послугу або відмовляється від
неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму
проведеної операції; забезпечувати
зберігання використаних книг обліку
розрахункових операцій та
розрахункових книжок протягом трьох
років після їх закінчення; щоденно
друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій; вести у
порядку, встановленому законодавством,
облік товарних запасів на складах
та/або за місцем їх реалізації,
здійснювати продаж лише тих товарів,
які відображені в такому обліку, за
винятком продажу товарів особами, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку обсягів
реалізованих товарів (наданих послуг);
забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Відповідальність за недотримання
вказаних вище положень встановлена у
пунктах 1, 3, 4 статті 17, статтях 20, 22
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин).

Як правомірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, доказів, які б
спростовували встановлені перевіркою
факти порушень вимог вказаного Закону,
як-то: первинних бухгалтерських
документів, належним чином заповненої
книги обліку розрахункових операцій
тощо, позивачем в процесі розгляду
справи надано не було. Натомість,
матеріали справи містять опис
інвентаризації коштів, що знаходились
на місці проведення розрахунків,
денний звіт реєстратора розрахункових
операцій за 12 березня 2010 року, а також
пояснення продавця господарської
одиниці позивача (арк. справи 39, 77),
якими підтверджуються факти виявлених
перевіркою порушень позивачем вимог
пунктів 1, 2, 6, 9, 12, 13 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов помилкового висновку про
наявність підстав для скасування
рішення суду першої інстанції у
зазначеній частині лише з підстав
допущення податковим органом у
оспорюваному рішення описки щодо
номеру статті.

З огляду на те, що касаційна скарга не
містить посилань на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог, а судом касаційної
інстанції не встановлено таких
порушень згідно положень частини 2
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для часткового задоволення касаційної
скарги та скасування рішення суду
апеляційної інстанції із залишенням в
силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 226, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової
адміністрації у Донецькій області
задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 серпня 2010
року скасувати, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 16
червня 2010 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна