Справа № 2а-33/12
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2014 р. м. Київ
К/800/13240/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.

Винокурова К.С.

Кочана В.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Чернівцях на постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 14 лютого 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Чернівцях, третя особа -
Територіальне управління Державної
судової адміністрації в Чернівецькій
області про визнання протиправними дій
щодо відмови призначення щомісячного
довічного грошового утримання, з
зарахуванням до стажу роботи на посаді
судді періоду проходження строкової
військової служби і половини строку
навчання у вищому юридичному
навчальному закладі та зобов'язання
вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівцях
за участю третьої особи - Територіальне
управління Державної судової
адміністрації в Чернівецькій області,
в якому (з врахуванням заяви про
збільшення позовних вимог від 15.10.2012р.)
просив визнати протиправними дії УПФ
України з м.Чернівці згідно листа
20.04.2012р. у відмові в призначенні та
виплаті позивачу щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці з урахуванням до судового
стажу роботи за вислугою років, періоду
проходження строкової військової
служби у Збройних Силах СРСР та
половини строку навчання за денною
формою у вищих юридичних навчальних
закладах, визначених згідно розрахунку
та подання Територіального управління
державної судової адміністрації в
Чернівецькій області №4 від 13.12.2011р.;
зарахувати позивачу до судового стажу
роботи за вислугою років, період
проходження строкової військової
служби Збройних Силах СРСР - 2 роки 3 дні,
половину строку навчання за денною
формою в Харківському юридичному
інституті імені Ф.Е.Дзержинського - 1
рік 11 місяців, на посаді судді
Садгірського районного суду м.Чернівці
- 18 років 3 місяці, а всього 22 роки 3
місяці 3 дні, що дає право на
призначення та отримання щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці; зобов'язати УПФ України в
м.Чернівцях призначити та виплачувати
позивачу щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці з
урахуванням до судового стажу роботи
за вислугою років період проходження
строкової військової служби у Збройних
Силах СРСР - 2 роки 3 дні, половину строку
за денною формою навчання в
Харківському юридичному інституті
імені Ф.Е.Дзержинського - 1 рік 11
місяців, на посаді судді Садгірського
районного суду м.Чернівці - 18 років 3
місяці, а всього 22 роки 3 місяці 3 дні, в
розмірі 82 % грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, починаючи з 04 травня 2011 року.

Постановою Садгірського районного
суду м.Чернівцях від 24 жовтня 2012 року
позов задоволено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14 лютого 2013
року постанову суду першої інстанції
скасовано та прийнято нову постанову,
якою позов задоволено частково:
визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівцях
згідно листа 20.04.2012р. у відмові в
призначенні та виплаті позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці з
урахуванням до судового стажу роботи
за вислугою років, періоду проходження
строкової військової служби у Збройних
Силах СРСР та половини строку навчання
за денною формою у вищих юридичних
навчальних закладах, визначених згідно
розрахунку та подання Територіального
управління Державної судової
адміністрації в Чернівецькій області
№4 від 13.12.2011р.; зараховано позивачу до
судового стажу роботи за вислугою
років, період проходження строкової
військової служби Збройних Силах СРСР -
2 роки 3 дні, половину строку навчання за
денною формою в Харківському
юридичному інституті імені
Ф.Е.Дзержинського - 1 рік 11 місяців, на
посаді судді Садгірського районного
суду м. Чернівці - 18 років 3 місяці, а
всього 22 роки 3 місяці 3 дні, що дає право
на призначення та отримання
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці;
Управлінню Пенсійного фонду України в
м.Чернівцях вказано призначити та
виплачувати позивачу щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці з урахуванням до судового
стажу роботи за вислугою років період
проходження строкової військової
служби у Збройних Силах СРСР - 2 роки 3
дні, половину строку за денною формою
навчання в Харківському юридичному
інституті імені Ф.Е.Дзержинського - 1
рік 11 місяців, на посаді судді
Садгірського районного суду м.Чернівці
- 18 років 3 місяці, а всього 22 роки 3
місяці 3 дні, в розмірі 82 % грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді, без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання,
починаючи з 13 грудня 2011 року.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівцях
звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
просило рішення суду апеляційної
інстанції скасувати.

Позивач в письмових запереченнях на
касаційну скаргу проти доводів та
вимог останньої заперечив, вважаючи їх
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню, а рішення суду
апеляційної інстанції, яке він просив
залишити без змін, - обґрунтованим та
законним.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 в період з
04 травня 1980 року по 07 травня 1982 року
проходив строкову військову службу на
посадах рядового складу в Збройних
силах СРСР.

З 01 вересня 1985 року по 30 червня 1989 року
навчався у Харківському юридичному
інститут імені Ф.Е.Дзержинського (тепер
- Національний університет «Юридична
академія України імені Ярослава
Мудрого») на денній формі навчання та
закінчив повний курс навчання за
спеціальністю правознавство.

Рішенням Чернівецької обласної ради
народних депутатів XIV сесії XXI
скликання від 26.01.1993р. позивача обрано
суддею Садгірського районного
народного суду м.Чернівці, а на
підставі наказу №07-к від 27.01.1993р.
начальника Управління юстиції
Чернівецької обласної державної
адміністрації зараховано до штату
Садгірського районного народного суду
м.Чернівці.

Відповідно до постанови Верховної Ради
України від 15 травня 2003 року №809-ІV та
наказу Територіального управління
Державної судової адміністрації в
Чернівецькій області від 26 червня 2003
року №50-к позивача було обрано на
посаду судді місцевого Садгірського
районного суду м.Чернівці безстроково.

Позивач, маючи право на відставку та
отримання щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
в березні 2011 року подав заяву про
відставку й Постановою Верховної Ради
України №3208-ІV від 07 квітня 2011 року та
наказом голови Садгірського районного
суді м.Чернівці №26-к від 04.05.2011р. був
звільнений з посади судді та
відрахований зі штату Садгірського
районного суду м.Чернівці.

13.12.2011р. позивач у встановленому
порядку подав до Управління Пенсійного
фонду України в Садгірському районі
м.Чернівці заяву про призначення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, але
отримав відмову, оформлену листом
№10554/15 від 20.04.2012р. та протоколом №2342
від 20.01.2012р., у зв'язку з відсутністю у
нього необхідного 20-річного стажу на
посаді судді. При цьому, Управлінням
Пенсійного фонду України в
Садгірському районі м.Чернівці такий
висновок було зроблено з огляду на
неврахування до стажу на посаді судді
періоду проходження строкової
військової служби та половини строку
навчання у вищому юридичному
навчальному закладі.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів при здійсненні
ними своїх повноважень, закріпленою у
ч.1 ст.126 Конституції України, є надання
їм за рахунок держави матеріального і
соціального захисту (заробітна плата,
пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання тощо), надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці,
право якого на пенсійне або щомісячне
довічне грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання
судді - це спрямована на забезпечення
гідного його статусу життєвого рівня
особлива форма соціального
забезпечення суддів, яка виражається у
гарантованій державою щомісячній
звільненій від сплати податків
грошовій виплаті, що забезпечує їх
належне матеріальне утримання, та по
своїй правовій природі не є пенсією.

За змістом ч.3 ст.138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді; за
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Відповідно ж до п.11 Перехідних положень
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» судді, призначені чи
обрані на посаду до набрання чинності
цим Законом, зберігають визначення
стажу роботи на посаді судді
відповідно до законодавства, що діяло
на день набрання чинності цим Законом,
а отже, як правильно вказав суд, на час
подання позивачем заяви про відставку
з посади судді та звернення до
Управління Пенсійного фонду України в
Садгірському районі м.Чернівці щодо
призначення йому щомісячного
довічного грошового утримання питання
визначення стажу роботи, що дає право
на відставку судді та отримання
щомісячного довічного грошового
утримання, регулювались, зокрема, ст.43
Закону України «Про статус суддів» від
15.12.1992р. №2862-ХІІ та постановою Кабінету
Міністрів України «Про оплату праці та
щомісячне грошове утримання суддів»
від 03.09.2005р. №865.

Так, ч.4 ст.43 Закону України «Про статус
суддів» визначала, що до стажу роботи,
що дає право на відставку судді та
отримання щомісячного довічного
грошового утримання, крім роботи на
посадах суддів судів України,
державних арбітрів, арбітрів відомчих
арбітражів України, зараховується
також час роботи на посадах суддів і
арбітрів у судах та державному і
відомчому арбітражі колишнього СРСР та
республік, що раніше входили до складу
СРСР, час роботи на посадах,
безпосередньо пов'язаних з
керівництвом та контролем за
діяльністю судів у Верховному Суді
України, в обласних судах, Київському і
Севастопольському міських судах,
Міністерстві юстиції України
підвідомчих йому органах на місцях, за
діяльністю арбітражів у Державному
арбітражі країни, Вищому арбітражному
суді України, а також на посадах
прокурорів і слідчих за умови
наявності у всіх зазначених осіб стажу
роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з п.3-1 постанови Кабінету
Міністрів України від 03.09.2005р. №865 до
стажу роботи, що дає судді право на
відставку та одержання щомісячного
грошового утримання, за умови роботи на
посаді судді не менш як 10 років
зараховується, крім стажу трудової
діяльності, визначеного законом,
половина строку навчання за денною
формою у вищих юридичних навчальних
закладах, на юридичних факультетах
вищих навчальних закладів та
календарний період проходження
строкової військової служби.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про наявність у
позивача 22 років 3 місяців 3 днів стажу
роботи, які дають йому право на
отримання щомісячного довічного
грошового утримання, з яких: 18 років 3
місяці - на посаді судді, 2 роки 3 дні -
строкової військової служби та 1 рік 11
місяців - половини строку навчання у
вищому навчальному закладі та,
відповідно, про протиправність дій
відповідача щодо відмови у зарахуванні
позивачу до стажу роботи, який дає
право на призначення щомісячного
довічного грошового утримання, періоду
проходження дійсної строкової
військової служби і половини строку
навчання у вищому юридичному
навчальному закладі та зобов'язання
його зарахувати позивачеві такі
періоди до стажу роботи для
призначення щомісячного довічного
грошового утримання, а також
призначити й виплачувати останнє в
розмірі 82 відсотки заробітку судді

Крім того, суд апеляційної інстанції з
врахуванням приписів Порядку подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України,
затвердженого постановою Правління
Пенсійного фонду України від 25.01.2008р.
№3-1, відповідно до якого щомісячне
довічне утримання призначається з дня,
наступного після відрахування судді зі
штату суду згідно з наказом, виданим на
підставі акта Верховної Ради України
або Президента України про звільнення
у зв'язку з поданням заяви про
відставку, у тому числі у відставку за
станом здоров'я, що перешкоджає
продовженню виконання обов'язків, та
припинення виплати щомісячного
грошового утримання працюючому судді,
якщо звернення за призначенням
щомісячного довічного утримання
відбулося не пізніше трьох місяців з
дня відрахування судді зі штату суду, а
у разі звернення пізніше трьох місяців
з дня відрахування судді зі штату суду
щомісячне довічне утримання
призначається з дня звернення, яким
вважається день приймання органом, що
призначає щомісячне довічне утримання,
письмової заяви та документів, перелік
яких наведено в розділі II цього
Порядку, а в разі пересилання заяви і
документів поштою - дата, що зазначена
на поштовому штемпелі місця
відправлення заяви, правильно визначив
початковою датою, з якої мають бути
задоволені позовні вимоги, саме 13
грудня 2011 року (дату звернення позивача
до відповідача із заявою про
призначення довічного грошового
утримання), оскільки, пропустивши
вищенаведений трьохмісячний строк,
позивач втратив право на призначення
йому щомісячного довічного грошового
утримання з 04 травня 2011 року (дати
наказу про його відрахування зі штату
Садгірського районного суду
м.Чернівці).

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про часткове
задоволення позовних вимог.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо визнає,
що суд апеляційної інстанції не
допустив порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, що призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення спору, а тому підстав для
скасування ухваленого судом
попередньої інстанції судового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівцях
залишити без задоволення, а постанову
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14 лютого 2013
року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.