Справа № 812/2417/14
Суддя: А.А. Лагутін
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2417/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Лагутіна А. А.,

при секретарі судового засідання:
Горбачовій Г. Є.,

за участю сторін:

представників позивача: Волошиної М.В.
(довіреність № 30 від 25.12.2013 року),
Василевської О. В. (довіреність № 34 від
25.12.2013 року),

представника відповідача: Щербатюк М.О.
(довіреність № бн від 13.01.2014 року,
працює: заступник начальника),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Луганська
справу за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Луганськгаз" до Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції про визнання неправомірним
рішень, скасування постанов про
стягнення виконавчого збору та
відкриття виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Луганськгаз" (далі - Позивач або ПАТ
„Луганськгаз") до Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції (далі - Відповідач або ВДВС) про
визнання неправомірним рішень,
скасування постанов про стягнення
виконавчого збору та відкриття
виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що 15.08.2013 року
відповідно до вимог ст.ст. 18,19,25 Закону
України «Про виконавче провадження»
відповідачем було винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
та надано позивачу 7-денний строк для
самостійного виконання рішення, що
зазначено у постанові та повідомлено
про наслідки невиконання рішення суду.

Позивачем зазначену постанову від
15.08.2013 року отримано 22.08.2013 року,
тобто після спливу строку для
добровільного виконання рішення.

Позивач вважав, що відповідач позбавив
його права та можливості виконати
рішення самостійно протягом
встановленого у оскаржуваній
постанові часу, що в подальшому
призвело до негативних наслідків для
позивача у вигляді винесення постанови
від 22.08.2013 року ВП № 39358314 та постанови
про відкриття провадження від 14.02.2014
року ВП№ 42098445 про стягнення з
підприємства виконавчого збору.

З підстав викладених у позові позивач
просив суд визнати незаконними дій
посадових осіб Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції по винесенню постанови про
відкриття провадження від 14.02.2014 року
ВП№ 42098445, визнати незаконною та
скасувати постанову про відкриття
провадження від 14.02.2014 року ВП№ 42098445.

У подальшому позивачем подано
уточнення до позовних вимог (вх.№ 13580
від 22.04.2014 року), та заяву про уточнення
позовних вимог (вх. № 16910 від 15.05.2014
року), з урахуванням яких остаточні
позовні вимоги позивача викладені як
визнати неправомірним рішення
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції про
стягнення з ПАТ „Луганськгаз"
виконавчого збору та скасувати
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору від 22.08.2013 року ВП №
39358314; визнати неправомірним рішення
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції щодо
прийняття рішення про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання постанови № 3181 від 22.08.2013
року ВП № 42098445 у сумі 10197,00 грн. та
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження від 14.02.2014 року
ВП № 42098445.

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
надали пояснення аналогічні,
викладеним у позовній заяві, просили
суд задовольнити уточнені позовні
вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
надав суду письмові заперечення на
позовну заяву, просив суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі
(а.с. 239-242).

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши всі документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступного.

Судом встановлено, що публічне
акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Луганськгаз", , є
юридичною особою, зареєстроване
виконавчим комітетом Луганської
міської ради 11.05.1994 року за № 0002601
(а.с. 5)

З матеріалів справи вбачається, що
12.08.2013 року на виконання до відділу
надійшов виконавчий лист № 2-1209/2011
виданий Перевальським районним судом
Луганської області про стягнення з ПАТ
«Луганськгаз» боргу у розмірі 101970,00
грн.(а.с. 59).

15.08.2013 року відповідно до вимог ст.ст.
18,19,25 Закону України «Про виконавче
провадження» було винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
та надано боржнику 7-денний строк для
самостійного виконання рішення, що
зазначено у постанові та повідомлено
про наслідки невиконання рішення суду
(а.с. 52).

Постанова про відкриття виконавчого
провадження від 15.08.2013 року направлена
відповідачем до ПАТ „Луганськгаз"
19.08.2013 року рекомендованим листом без
поштового повідомлення.

Позивачем зазначену постанову від
15.08.2013 року отримано 22.08.2013 року, що
підтверджується відміткою на
супровідному листі та записом в
журналі вхідної кореспонденції
(а.с.133-214).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 25
Закону України "Про виконавче
провадження", державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

З наведеного вбачається, що боржник
повинен отримати постанову про
відкриття виконавчого провадження та,
як слід, вчинити дії з її виконання або
відмовитися від її виконання з
повідомленням причин невиконання або
без будь-якого повідомлення таких
причин.

Обов'язковою умовою вчинення дій з
примусового виконання рішення є
обізнаність боржника про відкриття
виконавчого провадження.

Боржник має право самостійно виконати
рішення та лише невикористання такого
права є підставою для його примусового
виконання.

Державний виконавець на час прийняття
постанови про стягнення виконавчого
збору повинен встановити, що має місце
свідоме невиконання постанови про
відкриття виконавчого провадження.

Контроль за отриманням поштової
кореспонденції, якою направляється
постанова про відкриття виконавчого
провадження, є засобом встановлення
факту ухилення від виконання рішення, а
не засобом контролю за діями боржника.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження" в постанові про
відкриття виконавчого провадження
відповідачем було надано строк на
самостійне виконання рішення
боржником сім днів з моменту винесення
постанови, тобто, останній день на
самостійне виконання був - 22.08.2013 року,
що фактично є днем отримання постанови
уповноваженою особою позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
відповідач позбавив позивача права та
можливості виконати рішення
самостійно протягом встановленого у
оскаржуваній постанові часу, що в
подальшому призвело до негативних
наслідків для позивача у вигляді
винесення постанови від 22.08.2013 року ВП
№ 39358314.

Відповідно до Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
ухвалою про порушення провадження у
справі про банкрутство Господарського
суду Луганської області від 10.01.2013 року
у справі №913/105/13-г порушено справу та
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів (а.с.215-216).

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
мораторій на задоволення вимог
кредиторів - зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до дня введення
мораторію.

10.06.2013 року ухвалою Господарського суду
Луганської області заяву ПАТ
"Укртрансгаз" про порушення справи про
банкрутство боржника - залишено без
розгляду та скасовано мораторій на
задоволення вимог кредиторів, у зв'язку
з тим, що ініціюючий кредитор - ПАТ
"Укртрансгаз" не виконав вимоги ухвали
Господарського суду Луганської
області від 20.05.2013 року щодо публікації
в 10-денний строк в газеті "Голос
України" або "Урядовий Кур'єр"
оголошення про порушення справи про
банкрутство боржника (а.с. 217-219).

20.08.2013 року ухвалою Господарського суду
Луганської області скасовано ухвалу
від 10.06.2013 року по справі №913/105/13-г (а.с.
220-230).

У зв'язку із скасуванням ухвали
Господарського суду Луганської
області від 10.06.2013 року, дія мораторію
була відновлена та, відповідно,
мораторій діяв без переривання з 10.01.2013
року до 30.10.2013 року.

28.08.2013 року позивачем направлено
відповідачу заяву № 01-25.1/2334 про
зупинення виконавчих проваджень щодо
стягнень накладених на підприємство
які перебувають на виконанні у ВДВС,
разом з якою надано копії ухвал
Господарського суду Луганської
області від 10.01.2013 року та від 20.08.2013
року (а.с. 109).

29.08.2013 року відповідачем винесено
постанову про зупинення виконавчого
провадження ВП №39358314. Проте, обставини,
які обумовлюють обов'язкове зупинення
виконавчого провадження відповідно до
ст. 37 Закону України "Про виконавче
провадження", враховуючи ухвалу
Господарського суду Луганської
області від 20.08.2013 року по справі
№913/105/13-г, діяли на момент відкриття
виконавчого провадження, а саме - 15.08.2013
року.

23.10.2013 року позивачем сплачено суму
стягнення за виконавчим провадженням
від 15.08.2013 року № 441/7, що
підтверджується платіжними
дорученнями № 10/287 від 23.10.2013 та № 10/286
від 23.10.2013 року, та свідчить про
виконання рішення суду у повному
обсязі (а.с. 55).

30.12.2013 року постановою про закінчення
виконавчого провадження відповідачем
завершено виконавче провадження № 441/7
за п. 8 ст. 49 Закону України "Про
виконавче провадження", у зв'язку з його
виконанням (а.с. 78-88).

Таким чином, з часу відкриття
виконавчого провадження і до моменту
самостійного виконання рішення суду
позивачем (23.10.2013 року) діяли обставини
при яких виконання рішення було не
обов'язком боржника, а тільки правом.
Судом встановлено, що відповідачем з
часу відкриття виконавчого
провадження не було вчинено жодних дій
направлених на примусове виконання
рішення суду за виконавчим
провадженням № 441/7 від 15.08.2013 року
передбачених ст. 32 Закону України "Про
виконавче провадження".

Саме під час знаходження позивача, як
боржника, в стадії банкрутства
останнім були сплачені грошові кошти
на виконання постанови від 15.08.2013 року.

Суд дійшов висновку, що відповідач не
перевіривши отримання позивачем
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 15.08.2013 року, будучи
обізнаним про те, що у відношенні ПАТ
„Луганськгаз" відкрито справу про
банкрутство, та останній перебував під
дією мораторію на задоволення вимог
кредиторів, виніс постанову від 22.08.2013
року про стягнення з позивача
виконавчого збору.

Зазначену постанову про стягнення з
позивача виконавчого збору від 22.08.2013
року ВП № 39358314 позивачем, на момент
вирішення справи по суті, не отримано,
що також є порушенням з боку
відповідача. Зазначений факт
підтверджується витягами з журналу
вхідної кореспонденції підприємства
(а.с. 133-214).

14.02.2014 року відповідачем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 42098445 на виконання
постанови №3181 від 22.08.2013 року про
стягнення з боржника виконавчого збору
в сумі 10197,00 грн. Вказану постанову
позивачем отримано лише 25.03.2014 року (а.с.
92).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження" постанова про
стягнення з боржника виконавчого збору
є виконавчим документом, проте вона не
відповідає вимогам встановленим до
виконавчих документів відповідно до
ст. 18 цього Закону, а саме відсутні
певні реквізити: дата набрання
чинності документу, строк пред'явлення
до виконання.

Вказане свідчить, що прийняття
відповідачем постанови про стягнення з
позивача виконавчого збору та
постанови про відкриття провадження
про стягнення виконавчого збору є
неправомірним, оскільки ч. 3 ст. 27 Закону
України "Про виконавче провадження"
передбачає, що у разі отримання
документального підтвердження про
повне виконання рішення боржником до
початку його примусового виконання
державний виконавець закінчує
виконавче провадження в порядку,
встановленому цим Законом. Виконавчий
збір та витрати, пов'язані з
організацією та проведенням
виконавчих дій, у такому разі з
боржника не стягуються.

Враховуючи обставини отримання
позивачем постанови про відкриття
виконавчого провадження від 15.08.2013
року, зупинення виконавчого
провадження та перебування боржника в
стані банкрутства, у відповідача були
відсутні підстави для стягнення з
позивача виконавчого збору, так як
державним виконавцем не вчинялись дій
передбачені Законом України "Про
виконавче провадження" з примусового
виконання рішення, тим самим
відповідачем не були понесені витрати,
пов'язані з організацією та
проведенням цих дій (ст. 41 цього Закону).

З урахуванням викладеного уточнені
позовні вимоги щодо скасування
постанови про стягнення виконавчого
збору від 22.08.2013 року ВП№ 39358314
підлягають задоволенню.

Враховуючи, що за результатами
розгляду даної справи суд прийшов до
висновку про необхідність скасування
постанови про стягнення виконавчого
збору від 22.08.2013 року ВП№ 39358314, суд
вважає за необхідне скасувати також
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 42098445 від 14.02.2014 року щодо
стягнення з Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Луганськгаз" на користь
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції
виконавчого збору у розмірі 10197,00 грн.,
так як скасування підстави для
відкриття виконавчого провадження
обумовлює необхідність скасування
також і постанови про відкриття
виконавчого провадження.

Позовні вимоги про визнання
неправомірним рішення відповідача про
стягнення з позивача виконавчого збору
та про визнання неправомірним рішення
відповідача щодо відкриття
виконавчого провадження з виконання
постанови про стягнення виконавчого
провадження є необґрунтованими, так як
під час розгляду справи встановлено, що
відповідач окремі рішення, окрім
постанови про стягнення виконавчого
збору та постанови про відкриття
виконавчого провадження від 14.02.2014 року
не приймав, та вчинення дій суб'єктом
владних повноважень по винесенню
оскаржуваних постанов є способом
реалізації наданої суб'єкту владних
повноважень компетенції. Здійснення
дії являє собою процес реалізації
наданих законом функцій суб'єкту
владних повноважень. Самі по собі дії
щодо прийняття рішення не тягнуть за
собою будь-яких правових наслідків для
особи. Правові наслідки для позивача
несуть акти індивідуальної дії - в
даному випадку оскаржувані постанови.
Саме вони мають вплив на його права та
інтереси.

Виходячи із завдань Кодексу
адміністративного судочинства
України, як то захист прав, свобод та
інтересів фізичних (юридичних) осіб,
прав та інтересів юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства,
судовий захист права може бути
здійснений лише за умови наявності
порушення для фізичної (юридичної)
особи прав (чи інтересів).

У зв'язку з чим у суду відсутні правові
підстави для задоволення позовних
вимог в цій частині.

Згідно вимог ст. 94. Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 17, 18, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Уточнені позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Луганськгаз" до Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції про визнання неправомірним
рішень, скасування постанов про
стягнення виконавчого збору та
відкриття виконавчого провадження,
задовольнити частково.

Скасувати постанову Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції ВП № 39358314 від 22.08.2013 року про
стягнення з публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Луганськгаз" судового
збору в сумі 10197,00 грн..

Скасувати постанову Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції ВП № 42098445 від 14.02.2014 року про
відкриття виконавчого провадження з
виконання постанови про стягнення
виконавчого збору № 3181 від 22.08.2013 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Луганськгаз" () судові витрати зі сплати судового
збору у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят
дві грн. 70 коп.).

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до суду апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

Постанову суду у повному обсязі
складено та підписано 03 червня 2014 року.

Суддя
А.А. Лагутін