Справа № 826/1386/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1386/14
інстанції: Кобилянський К.М.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак
Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еверест плюс» на
постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 28 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еверест плюс» до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року, позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
м.Києва з позовом до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про визнання
протиправними дій. Свої позовні вимоги
мотивував тим, що на його думку,
перевірка в частині питання
правильності повноти обчислення та
своєчасності внесення до бюджету
орендної плати за землю, є незаконною
та проведена поза межами компетенції
відповідача на проведення перевірки.
Зазначив, що оскільки перевірка
проведена на підставі постанови
слідчого згідно підпункту 78.1.11 пункту
78.1 статті 78 Податкового кодексу
України, то предметом перевірки могли
бути виключно питання, з'ясування яких
входить до предмету доказування у
кримінальній справі. Просив суд
визнати протиправними дії відповідача
під час проведення позапланової
виїзної перевірки позивача,
призначеної згідно з підпунктом 78.1.11
пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України, результати якої оформлені
актом №14/26-53-22-01-21-32853498 від 15.11.2013 року
«Про результати планової виїзної
перевірки ТОВ «Еверест плюс» () з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2012 року по
31.03.2013 року» в частині здійснення
перевірки питання правильності
повноти обчислення та своєчасності
внесення до бюджету орендної плати за
землю (пункт 3.5.7 акту).

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 28
лютого 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою позов задоволити
повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог, з
огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
посадовими особами відповідача на
підставі наказу Державної податкової
інспекції у Дніпровському у районі
Головного управляння Міндоходів у
місті Києві №812 від 30.10.2013, направлень
від 31.10.2013 року №1820, №1819, №1818, №1810, №1809,
згідно з підпунктом 78.1.11 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України
та на виконання постанови старшого
слідчого з ОВС ГСУ фінансових
розслідувань Міндоходів України від
20.06.2013 року про призначення
позапланової документальної
перевірки, проведено позапланову
виїзну перевірку позивача.

За результатами перевірки складено акт
№14/26-53-22-01-21-328534980 від 15.11.2013 року про
результати позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Еверест плюс» () з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2012 року по
31.03.2013 року.

В ході проведення зазначеної
позапланової виїзної перевірки,
відповідач встановив, зокрема,
заниження позивачем розміру орендної
плати за землю за період з липня по
грудень 2012 року в розмірі 195 709,18 грн. та
за період з січня по березень 2013 року в
розмірі 97 854,59 грн., про що зазначено в
пункті 3.5.7 акту №14/26-53-22-01-21-328534980.

Згідно висновків вказаного акту
перевірки, ТОВ «Еверест плюс», зокрема,
порушив вимоги підпункту 288.5.1 пункту
288.5 статті 288, пункту 274.1 статті 274
Податкового кодексу України.

Позивач подав заперечення на акт
перевірки №14/26-53-22-01-21-328534980, за
результатом розгляду якого відповідач
надав відповідь про залишення без змін
висновків даного акту.

Також встановлено, що у зв'язку із
виявленням порушення законодавства в
частині сплати орендної плати за землю,
відповідач виніс податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
18.12.2013 року №005622220, яким збільшив
грошове зобов'язання за платежем:
орендна плата юридичних осіб на
загальну суму 366 954,72 грн., в т.ч. основний
платіж - 293 563,78 грн., штрафні (фінансові)
санкції 73 390,94 грн., копія корінця якого
наявна в матеріалах справи.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогаи необхідно зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на
адресу відповідача надійшла постанова
старшого слідчого з ОВС ГСУ фінансових
розслідувань Міндоходів України
Борисенка В.М. від 20.06.2013 року про
призначення позапланової
документальної перевірки.

Стосовно посилання представника ТОВ
«Еверест плюс» на те, що відповідач
протиправно здійснив перевірку з
питання дотримання вимог
законодавства щодо сплати позивачем
орендної плати за землю, оскільки, на
його думку, згідно постанови слідчого
можуть бути перевірені виключно
питання, з'ясування яких входить до
предмету доказування у кримінальній
справі, в рамках якої призначено
перевірку, суд зазначає наступне.

Статтею 206 Земельного кодексу України
встановлено, що використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка. Плата за
землю справляється відповідно до
закону.

Земельний податок - обов'язковий
платіж, що справляється з власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв), а також постійних
землекористувачів (підпункт 14.1.72
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України).

Згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності -
обов'язковий платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
плата за землю - загальнодержавний
податок, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності.

Положеннями підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
встановлено, що контролюючі органи
мають право проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків (підпункт 75.1.2
пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу
України).

З правового аналізу вищевикладених
норм законодавства України вбачається,
що відповідач має право перевіряти
питання правильності повноти
обчислення та своєчасності внесення до
бюджету платниками податків орендної
плати за землю.

Відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України,
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки є отримання судового рішення
суду (слідчого судді) про призначення
перевірки або постанову органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, слідчого, прокурора,
винесену ними відповідно до закону.

У відповідності до статті 40
Кримінального-процесуального кодексу
України, до повноважень слідчого,
зокрема, відноситься призначати
ревізії та перевірки у порядку,
визначеному законом.

Як вбачається зі змісту постанови
старшого слідчого з ОВС ГСУ фінансових
розслідувань Міндоходів України
Борисенка В.М. від 20.06.2013 року, даною
постановою у кримінальному
провадженні №0000013 призначено
позапланову комплексну документальну
перевірку ТОВ «Еверест плюс» з питань
дотримання вимог цивільного,
податкового та іншого законодавства і
правильності нарахування та сплати в
бюджет податків за період з 01.01.2010 року
по 31.03.2013 року та доручено її проведення
відповідачу.

Отже, слідчий призначив комплексну
перевірку з питання перевірки
дотримання ТОВ «Еверест плюс» вимог
цивільного, податкового та іншого
законодавства з метою виявлення
можливого ухилення позивачем від
сплати усіх видів податків.

У відповідності до підпункту 79.1 статті
79 Податкового кодексу України,
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником контролюючого органу
рішення про її проведення та за
наявності обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.

Згідно з пунктом 79.2 статті 79
Податкового кодексу України,
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами контролюючого органу виключно
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки.

На підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України
та постанови старшого слідчого з ОВС
ГСУ фінансових розслідувань
Міндоходів України Борисенка В.М. від
20.06.2013 року, керівник ДПІ у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
видав наказ від 30.10.2013 року №812 про
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Еверест плюс». Згідно даного наказу
посадовим особам відповідача було
видано направлення від 31.10.2013 року №1820,
№1819, №1818, №1810, №1809 на документальну
позапланову виїзну перевірку.

Як вбачається з копій зазначених
направлень на перевірку, вказані
направлення та копія наказу були
вручені представнику позивача, а також
були пред'явлені службові посвідчення,
що підтверджується відповідною
розпискою.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81
Податкового кодексу України, посадові
особи контролюючого органу мають право
приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої
перевірки, копії наказу про проведення
перевірки, службового посвідчення
осіб, які зазначені в направленні на
проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
«Еверест плюс» допустило посадових
осіб відповідача до проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки та за результатами
проведення такої перевірки складено
акт №14/26-53-22-01-21-328534980, а також винесено
податкові повідомлення-рішення від
09.12.2013 року №, від 18.12.2013 року
№, від 18.12.2013 року №, від
18.12.2013 року №, від 18.12.2013 року
№, від 18.12.2013 року №, копії
корінців яких наявні в матеріалах
справи.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України викладеної в
постанові від 24.12.2010 року у справі за
позовом ТОВ «Foods and Goods L.T.D.» до Державної
податкової інспекції у Калінінському
районі міста Донецька, третя особа -
Державна податкова адміністрація в
Донецькій області, про скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, платник податків,
який вважає порушеним порядок та
підстави призначення податкової
перевірки щодо нього, має захищати свої
права шляхом не допуску посадових осіб
контролюючого органу до такої
перевірки. Якщо ж допуск до проведення
перевірки відбувся, в подальшому
предметом розгляду в суді має бути лише
суть виявлених порушень податкового та
іншого законодавства, дотримання якого
контролюється контролюючими органами.

Отже, згідно з правовою позицією
Верховного Суду України, саме на етапі
допуску до перевірки платник податків
може поставити питання про
необґрунтованість її призначення та
проведення, реалізувавши своє право на
захист від безпідставного та
необґрунтованого здійснення
податкового контролю щодо себе.
Водночас, допуск до перевірки нівелює
правові наслідки процедурних порушень,
допущених контролюючим органом при
призначенні податкової перевірки.

Вищий адміністративний суд України в
постанові №К/800/29102/13 від 19.12.2013 року
зазначив, що позови платників податків,
спрямовані на оскарження рішень (у тому
числі наказів про призначення
перевірки), дій або бездіяльності
контролюючих органів щодо призначення
та/або проведення перевірок можуть
бути задоволені лише в тому разі, якщо
до моменту винесення судового рішення
не відбулося допуску посадових осіб
контролюючого органу до спірної
перевірки. В іншому разі в задоволенні
відповідних позовів має бути
відмовлено, оскільки правові наслідки
оскаржуваних дій за таких обставин є
вичерпаними, а отже, задоволення позову
не може призвести до відновлення
порушених прав платника податків,
оскільки після проведення перевірки
права платника податків порушують лише
наслідки проведення відповідної
перевірки.

Суд першої інстанції також встановив,
що позивач допустив посадових осіб
відповідача до проведення перевірки,
за результатами якої складено акт
№14/26-53-22-01-21-32853498, з пунктом 3.5.7 якого не
погоджується позивач, вважаючи
протиправними дії відповідача в
частині перевірки повноти та
своєчасності сплати орендної плати за
землю. Таким чином, ТОВ «Еверест плюс»
не використало своє право не допуску
посадових осіб до проведення
перевірки.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних
повноважень, у випадку, якщо він є
відповідачем в адміністративній
справі, покладено обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом
адміністративного судочинства України
на кожну сторону, в не залежності від
того чи є вона суб'єктом владних
повноважень, покладено обов'язок щодо
доведення обставин на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Еверест
плюс» - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 28 лютого 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 10
червня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 05
червня 2014 року.

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.