Справа № 2-а-3410/2011/2107
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 р.м.ОдесаСправа №
2-а-3410/2011/2107

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Крапівіна Олена Павлівна

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

розглянувши в місті Одесі в порядку
письмового провадження у зв'язку з
неявкою сторін в судове засідання
апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
постанову Генічеського районного суду
Херсонської області від 25 жовтня 2011
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Генічеської міської
ради (треті особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2) про
визнання незаконним та скасування
рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до Генічеської міської
ради про визнання незаконним та
скасування рішення від 25 березня 2011
року № 121.

В обґрунтування позову зазначалось, що
п. 13 рішення Генічеської міської ради
від 22 жовтня 2010 року № 1410 затверджено
позивачу технічну документацію із
землеустрою щодо складання державного
акта на право власності на земельну
ділянку пл. 0,0503 га по АДРЕСА_1 для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, із земель житлової
та громадської забудови Генічеської
міської ради. Рішенням відповідача від
25 березня 2011 року № 121 скасовано пункт 13
рішення Генічеської міської ради від 22
жовтня 2010 року № 1410. На думку позивача,
органи місцевого самоврядування не
можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення, а відтак
рішення від 25 березня 2011 року № 121 є
незаконним та підлягає скасуванню.

Постановою Генічеського районного
суду Херсонської області від 25 жовтня
2011 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено. Визнано незаконним та
скасовано рішення Генічеської міської
ради від 25 березня 2011 року № 121.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
зазначають, що судом неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, і, крім того, порушено норми
матеріального права. Так, ОСОБА_3 у 2009
році вже зверталась до Генічеської
міської ради та рішенням від 14 квітня
2009 року № 920 було надано дозвіл
позивачу на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку площею
(орієнтовно) 498 квадратних метрів по
АДРЕСА_1. Ухвалою Генічеського
районного суду Херсонської області від
18 серпня 2009 року зупинено
вищезазначене рішення Генічеської
міської ради та заборонено відповідачу
приймати рішення і вчиняти будь-які
дії, направлені на відчуження, надання
в користування або у власність
вказаної земельної ділянки до
вирішення справи по суті. Постановою
Генічеського районного суду
Херсонської області від 17 листопада 2009
року визнано неправомірним та
скасовано рішення Генічеської міської
ради від 14 квітня 2009 року № 920. На думку
апелянтів, Генічеська міська рада не
мала права рішенням від 22 травня 2010
року № 1283 давати згоду на розробку
технічної документації, а також
виносити рішення від 22 жовтня 2010 року №
1410 про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання державного акта на право
власності на спірну земельну ділянку,
оскільки на той час діяло рішення
Генічеського районного суду
Херсонської області від 18 серпня 2009
року, а відтак, рішенням від 25 березня
2011 року № 121, яким скасовано рішення від
22 жовтня 2010 року № 1410, Генічеська
міська рада виправила свою помилку. У
зв'язку з викладеним в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови суду першої
інстанції з винесенням нової постанови
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку
про необхідність її часткового
задоволення.

Судом встановлено, що п. 13 рішення
Генічеської міської ради від 22 жовтня
2010 року № 1410 затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку площею
0,0503 га по АДРЕСА_1 для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, із
земель житлової та громадської
забудови Генічеської міської ради.

Пунктами 7 та 8 рішення Генічеської
міської ради від 25 березня 2011 року № 121
скасовано пункт 9 рішення відповідача
від 22 травня 2010 року № 1283 про надання
ОСОБА_3 дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
складання державного акта на право
безоплатної власності на земельну
ділянку площею 0,0503 га по АДРЕСА_1, а
також п. 13 рішення Генічеської міської
ради від 22 жовтня 2010 року № 1410 про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
державного акта на право власності на
земельну ділянку площею 0,0503 га за
вказаною вище адресою.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що рішення відповідача
від 25 березня 2011 року № 121 щодо
скасування свого ж рішення від 22 жовтня
2010 року № 1410 є незаконним та таким, що
підлягає скасуванню.

Проте, скасувавши оскаржене рішення
Генічеської міської ради від 25 березня
2011 року № 121 у повному обсязі, суд
першої інстанції неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, а також порушив норми
матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Система та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування визначені Законом
України «Про місцеве самоврядування в
Україні».

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 названого Закону
питання регулювання відповідно до
закону земельних відносин вирішуються
виключно на пленарних засіданнях
міської ради.

На підставі п. «б» ч. 1 ст. 12 Земельного
кодексу України до повноважень міських
рад у галузі земельних відносин на
території міст належить передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу.

Частинами 1 та 10 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
передбачено, що рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

В Рішенні Конституційного Суду України
від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (у справі
за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) вказано, що
органи місцевого самоврядування не
можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Це є
«гарантією стабільності суспільних
відносин» між органами місцевого
самоврядування і громадянами,
породжуючи у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становище не буде
погіршене прийняттям більш пізнього
рішення. Тому, на думку Конституційного
Суду України, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Ненормативні
правові акти місцевого самоврядування
є актами одноразового застосування,
вони вичерпують свою дію фактом
їхнього виконання, а тому не можуть
бути скасовані чи змінені органом
місцевого самоврядування після їх
виконання.

Матеріалами справи встановлено, що
пунктами 7 та 8 рішення Генічеської
міської ради від 25 березня 2011 року № 121
скасовано пункт 9 рішення відповідача
від 22 травня 2010 року № 1283 про надання
ОСОБА_3 дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
складання державного акта на право
безоплатної власності на земельну
ділянку площею 0,0503 га по АДРЕСА_1, а
також п. 13 рішення Генічеської міської
ради від 22 жовтня 2010 року № 1410 про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
державного акта на право власності на
земельну ділянку площею 0,0503 га за
вказаною вище адресою для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, із
земель житлової та громадської
забудови Генічеської міської ради.

Таким чином, відповідачем, тобто
органом місцевого самоврядування,
скасовано свої попередні рішення,
відповідно до приписів яких виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів
ОСОБА_3, яка заперечує проти зміни чи
припинення цих правовідносин.

За таких обставин, із врахуванням
наведених вище положень чинного
законодавства України, апеляційний суд
приходить до висновку про
протиправність пунктів 7 та 8 рішення
Генічеської міської ради від 25 березня
2011 року № 121, а отже, про необхідність
скасування названого рішення
відповідача у вказаній частині.

Проте, скасовуючи оскаржене рішення
відповідача від 25 березня 2011 року № 121 у
повному обсязі, суд першої інстанції в
порушення ч. 4 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
не витребував у відповідача копію
цього рішення органу місцевого
самоврядування.

Як вбачається з наданої до суду
апеляційної інстанції копії рішення
Генічеської міської ради від 25 березня
2011 року № 121, названим рішенням
вилучені земельні ділянки не лише у
позивача ОСОБА_3. Крім того, цим же
рішенням відповідача надано дозволи на
розробку проектів відведення
земельних ділянок певним особам.

За таких обставин, скасування судом
першої інстанції рішення Генічеської
міської ради від 25 березня 2011 року № 121
у повному обсязі призвело до порушення
прав та законних інтересів фізичних та
юридичних осіб, яких не було залучено
до участі в справі, та щодо яких не
заявлялися позовні вимоги ОСОБА_3.

Оскільки судом першої інстанції
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, і, крім того,
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постановлене судове рішення на
підставі пунктів 1 та 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України підлягає скасуванню з
винесенням нової постанови про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_3, а саме в частині визнання
протиправними та скасування пунктів 7
та 8 рішення Генічеської міської ради
від 25 березня 2011 року № 121.

Одночасно апеляційний суд приходить до
висновку про необхідність роз'яснення
апелянтам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 можливості
захисту своїх прав шляхом звернення до
суду першої інстанції з позовом про
скасування рішень Генічеської міської
ради, які були прийняті під час дії
ухвали Генічеського районного суду
Херсонської області від 18 серпня 2009
року.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2
задовольнити частково.

Постанову Генічеського районного суду
Херсонської області від 25 жовтня 2011
року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
пункти 7 та 8 рішення Генічеської
міської ради від 25 березня 2011 року № 121.

В іншій частині відмовити ОСОБА_3 у
задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: