Справа № 872/14127/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2014 рокусправа № 2а/0470/15054/12
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М.
Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
січня 2013 року у справі №2а/0470/15054/12 за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська до відкритого
акціонерного товариства «Дніпрошина»
про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

13 грудня 2012 року управління Пенсійного
фонду України в Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська звернулось до суду
із адміністративним позовом про
стягнення з відкритого акціонерного
товариства «Дніпрошина»
заборгованості у сумі 3393,43 на користь
управління Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
січня 2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
управління Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська звернулось з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом вимог
норм матеріального та процесуального
права, просить оскаржувану постанову
суду скасувати та прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
обов'язок підприємств по відшкодуванню
різниці між сумою призначеної наукової
пенсії та сумою пенсії, обчисленої
відповідно до інших нормативно
правових актів, встановлений Законом, а
відтак сума заборгованості у сумі 3393,43
грн. підлягає стягненню з відповідача в
судовому порядку.

Сторони, які були належним чином
повідомлені про час та місце
проведення розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, у зв'язку з чим
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового процесу не
здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального права, надану правову
оцінку досліджених судом доказів по
справі, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про необхідність
задоволення апеляційної скарги
позивача, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
відкрите акціонерне товариство
«Дніпрошина» перебуває на обліку у
позивача та є платником встановлених
Законом внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

З 01.07.2012 року по 30.11.2012 року відповідач
повинен був перерахувати кошти для
виплати пенсії, призначеної
відповідно до ст. 24 Закону України «Про
наукову та науково-технічну
діяльність» на загальну суму 3393,43 грн..

Однак, позивачем не здійснено
відповідних виплат у встановлений
законом термін, у зв'язку з чим
управління Пенсійного фонду було
направлено на адресу відповідача
повідомлення про суму заборгованості
(а.с.25-29).

На час розгляду справи позивачем не
сплачено суму витрат на виплату пенсій,
призначених за ст. 24 Закону України
«Про наукову та науково-технічну
діяльність».

Вирішення питання щодо можливості
стягнення заборгованості у сумі 3393,43
грн. є предметом спору переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову суд першої
інстанції виходив з того, що ВАТ
«Дніпрошина» не зобов'язаний
відшкодовувати витрати на доставку
пенсій за ст.24 Закону України «Про
наукову та науково-технічну
діяльність» в силу Закону, що зумовлює
відсутність підстав для стягнення
заявлених коштів.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з означеними висновками
суду з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 6 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» (далі - Закон №
1788-XII) особам, які мають одночасно право
на різні державні пенсії,
призначається будь-яка з цих пенсій за
їх вибором.

Відповідно до частини дев'ятої статті 24
Закону № 1977-ХІІ різниця між сумою
пенсії, призначеної за цим Законом, та
сумою пенсії, обчисленої відповідно до
інших законодавчих актів, на яку має
право науковий працівник,
фінансується: для наукових
(науково-педагогічних) працівників
державних бюджетних наукових установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III-IV рівнів акредитації - за
рахунок коштів державного бюджету; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників інших державних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
підприємств, установ, організацій та
закладів, а також коштів державного
бюджету в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. При цьому
за рахунок коштів державного бюджету
науковим (науково-педагогічним)
працівникам оплачується з розрахунку
на одну особу 50 відсотків різниці
пенсії, призначеної за цим Законом; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів.

На виконання наведеної норми
зазначеного Закону, Кабінет Міністрів
України прийняв постанову № 372 про
затвердження Порядку, який визначає
механізм фінансування різниці між
сумою пенсії, призначеної, зокрема,
науковим (науково-педагогічним)
працівникам державних небюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації, та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
вказані особи.

Відповідно до пункту 2 Порядку
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації згідно із Законом № 1977-ХІІ,
та сумою пенсії, обчисленою відповідно
до інших законодавчих актів, на яку
мають право зазначені особи, за рахунок
коштів державного бюджету
фінансується 50 відсотків різниці у
розмірі пенсії наукових
(науково-педагогічних) працівників
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації у розрахунку на одну особу.
Інша частина фінансується за рахунок
коштів цих підприємств, установ,
організацій та закладів.

Згідно з пунктом 4 Порядку у разі
ліквідації або зміни власника
підприємства, установи, організації чи
вищого навчального закладу ІІІ-ІV
рівнів акредитації різниця у розмірі
пенсії фінансується за рахунок коштів
їх правонаступників у порядку, що діяв
стосовно цих підприємств, установ,
організацій та закладів до моменту
ліквідації або зміни власника.

Відповідно до пункту 5 Порядку
перетворення в процесі приватизації
державних підприємств у відкриті
акціонерні товариства, затвердженого
постановою Кабінетом Міністрів
України від 7 грудня 1992 року № 686, з
моменту державної реєстрації
відкритого акціонерного товариства
активи і пасиви державного
підприємства приймаються товариством.
Товариство є правонаступником прав і
обов'язків підприємства, що
приватизується.

Аналіз зазначених норм права дає
підстави вважати, що у випадках, коли
відбувається перетворення в процесі
приватизації державного підприємства
у відкрите акціонерне товариство, до
правонаступника переходять права і
обов'язки державного підприємства, що
приватизується, у тому числі й
обов'язок зі сплати різниці між сумою
пенсії, призначеної відповідно до
Закону № 1977-ХІІ, та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів. (вказана правова
позиція викладена в Постанові
Верхового суду України від 05 червня 2012
року.

Як вбачається з матеріалів справи
управлінням Пенсійного фонду заявлено
до виплати витрати зі сплати різниці
між сумою пенсії, призначеної
відповідно до Закону № 1977-ХІІ, та сумою
пенсії, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів пенсіонерам ОСОБА_1
та ОСОБА_2 - колишнім працівникам
Державного підприємства Дніпровське
виробниче об'єднання «Дніпрошина»,
правоприємником якого є Відкрите
акціонерне товариство «Дніпрошина».

Враховуючи те, що до
правонаступника переходять права і
обов'язки державного підприємства, що
приватизується, у тому числі й
обов'язок зі сплати різниці між сумою
пенсії, призначеної відповідно до
Закону № 1977-ХІІ, та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що ВАТ
«Дніпрошина» не звільнено від сплати
заявлених управлінням платежів, та
зобов'язано сплатити заборгованість у
сумі 3393,43 на користь управління
Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська.

З огляду на викладене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
постанова суду першої інстанції
прийнята з порушенням вимог норм
матеріального права, а відтак її слід
скасувати з прийняттям нового рішення
про задоволення позовних вимог.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1
ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України суд, -

п о с т а н о
в и в

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
січня 2014 року у справі №2а/0470/15054/14 -
скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги управління Пенсійного
фонду України в Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська - задовольнити.

Стягнути з відкритого акціонерного
товариства «Дніпрошина»
заборгованість у сумі 3393,43 на користь
управління Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська.

Постанова суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
Ю.М. Дадим

Суддя:
С.А. Уханенко