Справа № 821/1565/14
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/1565/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Войтович І.І.,

при секретарі - Сердюк О.О.,

за участю:

представника позивача - Довбиш Г.В.,

представника відповідача - Бєлінська
Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро Транс Сервіс"

до Каховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

встановив:

До Херсонського окружного
адміністративного суду звернулося
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агро Транс Сервіс"
(далі - позивач) до Каховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області (далі
- відповідач) про скасування податкових
повідомлень - рішень від 08.02.2014 року №
та від 28.04.2014 року №.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
зазначаючи, що відповідачем при
проведенні перевірки не з'ясовано усіх
фактичних обставин здійснення
позивачем господарських операцій,
односторонньо та не в повному обсязі
досліджено первинні документи, що
підтверджують придбання товарів
(послуг), невірно застосовано до
спірних правовідносин норми чинного
законодавства, що призвело до
помилкових висновків та визначення
позивачу грошових зобов'язань та
застосування санкцій. Просив позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечив з підстав викладених в
письмових запереченнях та зазначив
наступне. Відповідачем під час
проведення перевірки позивача
встановлено відсутність виконання
робіт/послуг, що свідчить про укладання
угод без мети настання реальних
наслідків. Тому, договори укладені між
позивачем та СФГ «Адоніс» є
безтоварними та не створюють юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з їх
безтоварністю. Вважає прийняті
контролюючим органом оскаржувані
податкові повідомлення - рішення
правомірними та просить відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши письмові докази, судом
встановлено наступне.

Тавариство з обмеженою
відповідальністю «Агро Транс Сервіс»
зареєстроване Виконавчим комітетом
Каховської міської ради Херсонської
області, Свідоцтво про державну
реєстрацію від 02.06.2011 року № 0000709.
Взято на податковий облік в органах
податкової служби 03.06.2011 року за №24547.

У період з 15.01.2014 року по 21.01.2014 року
відповідачем проведена документальна
позапланова виїзна перевірка ТОВ "Агро
Транс Сервіс" () з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по податку на додану
вартість по взаєморозрахунках з СФГ
«Адоніс», за період з 01.11.2011 року по
30.11.2011 року, за період з 01.01.2012 р. по 31.01.2012
р., за період з 01.06.2012 р. по 30.06.2012 р., та
податок на прибуток по
взаємовідносинах з СФГ «Адоніс» за IVкв.
2011 року та І півріччя 2012 року.

За результатами даної перевірки
складено акт від 27.01.2014 року
№26/21-15-22-026/37631009 (далі - акт). (а.с. 12-27).

З наведеного вище акта перевірки
вбачається, що перевіркою встановлено
порушення ст..44, п.138.1 ст. 138, п. 138.2 ст. 138,
п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із
змінами і доповненнями), що призвело до
завищення валових витрат по
взаємовідносинам з СФГ «Адоніс» у
листопаді 2011 року, всього в сумі 80000,00
грн., у січні 2012 року всього у сумі 26017,00
грн., у червні 2012 року всього у сумі 25100,00
грн., та занижено податок на прибуток за
ІІІ кв. 2011 року на загальну суму 80000,00
грн., за І півріччя 2012 року на загальну
суму 51117,00 грн.

Також, перевіркою встановлено
порушення п.44.1 ст.44, п.44.3 ст.44, п. 44.5 ст.44,
44.6 ст. 44, п.185.1 ст.185, п. 198.1 ст. 198, п. 198.2 ст.
198, п.198.3 ст. 198, п.198.5 ст. 198, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-VI (із змінами і доповненнями),
в результаті чого занижено податок на
додану вартість що перевірявся, на
загальну суму 26223,00 грн., у тому числі за
листопад 2011 року на суму 16000,00 грн., за
лютий 2012 року на суму 5203,00 грн. за
червень 2012 року на суму 5020,00 грн.,
зазначені правочини є безтоварними. (с.
акта 15, а.с. 123).

Підставою для встановлення таких
порушень слугувало те, що перевіркою
неможливо підтвердити факт придбання
послуг ТОВ "Агро Транс Сервіс" від СФГ
«Адоніс» з врахуванням реального часу
здійснення операцій,
місцезнаходженням майна, відсутністю
необхідних трудових ресурсів,
транспорту та іншого майна, які
економічно необхідні для виконання
такого постачання або здійснення
господарської діяльності .

На підставі вищенаведеного акта
перевірки позивача, відповідачем
прийняте податкове
повідомлення-рішення від 08.02.2014 року №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість у сумі 32779,00
грн., в тому числі за основним платежем
в сумі 26223,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 6556,00 грн.(а.с. 9).

Також, прийнято податкове повідомлення
- рішення від 28.04.2014 року № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств у сумі
31819,00 грн., в тому числі за основним
платежем в сумі 29135,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 2684,00 грн. (а.с. 10).

Не погоджуючись з вищенаведеним
податковим повідомленнями- рішенням
позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить з
наступного.

З огляду на те, що відповідач
стверджував про те, що у ТОВ "Агро транс
Сервіс" відсутні документи щодо
здійснення господарських операцій з
СФГ «Адоніс» судом досліджено
реальність здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом та встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Господарського
кодексу України, під господарською
діяльністю розуміється господарська
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначає господарську
діяльність як діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь- яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Між ТОВ «Агро Транс Сервіс» та СФГ
«Адоніс» було укладено договори про
надання послуг від 28.11.2011р. № 14 та
29.06.2012р. №29/06. Відповідно до умов
зазначених договорів з позивач
протягом листопада 2011р., січня 2012р. та
червня 2012р. придбавав послуги по
виконанню механізованих ремонтних
робіт вантажних автомобілів у СФГ
«Адоніс».(а.с. 50-53).

Придбання ремонтних робіт
підтверджується актами виконаних
робіт (№1 /11 від 28.11.2011р. на суму 96000,0грн.,
№33 від 30.01.2012р. на суму 31219,99грн., №1/06 від
29.06.2012р. на суму 30120,0грн.), формування
податкового кредиту підтверджено
належним чином оформленими
податковими накладними: №14/2 від
28.11.2011р. на загальну суму 96000,00 грн. у т.ч.
ПДВ 16000,00 грн. , №7/2 від 30.01.2012р. на
загальну суму 31219,99 грн. у т.ч. ПДВ 5203,33
грн., №40/2 від 29.06.2012р. на загальну суму
30120,00 грн. у т.ч. ПДВ 5020,00 грн. (а.с. 54-59).

Факт оплати за виконані роботи
проводилась готівкою та
безготівковими розрахунками, що
підтверджується наданими суду
платіжними дорученнями: № 116 від 27.12.2011
року на загальну суму 96000,00 грн. у т.ч.
ПДВ 16000,00 грн., № 150 від 30.01.2012 року на
загальну суму 31150,00 грн. у т.ч. ПДВ 5191,67
грн., квитанціями до прибуткового
касового ордеру №3 від 29.06.2012 року на
загальну суму 10000,00 грн., №4 від 30.06.2012 р.
на загальну суму 10000,00 грн., №6 від 02.07.2012
р. на загальну суму 10000,00 грн., №7 від
03.07.2012 р. на загальну суму 120,00 грн. (а.с.60-
65).

Крім цього, судом встановлено, що
ватажні автомобілі, ремонт яких було
виконано СФГ "Адоніс",
використовувались ТОВ «Агро Транс
Сервіс» на підставі договорів оренди
від 21.06.2011р., укладених з фізичною
особою ОСОБА_4 (договори оренди
нотаріально посвідчені та
зареєстровані в реєстрі за №№1511,1514).
(а.с. 149-152).

Основним видом діяльності позивача,
відповідно до установчих документів, є
діяльність вантажного, автомобільного
транспорту ( згідно довідки статистики
присвоєно код КВЕД 49.41). Тому,
орендовані автомобілі
використовуються у власній
господарській діяльності ТОВ «Агро
Транс Сервіс». Відповідно до умов
договорів оренди, орендар зобов'язаний
проводити за власний рахунок
капітальний та поточний ремонт
транспортних засобів, їх технічне
обслуговування, з придбанням для цієї
мети запасних частин, вузлів та деталей
(п.7 обох договорів).

З наведеного вбачається, що придбання
послуг з ремонту орендованого
транспорту безпосередньо стосується
основного виду господарської
діяльності позивача.

Так, на момент укладення договорів та
виконання їх умов СФГ було
зареєстровано в ЄДР, про що свідчить
копія витягу із ЄДР станом на 26.12.2012р.
Відповідно до копії витягу зазначено
шість основних видів діяльності, які
здійснює фермерське господарство.
Проведення ремонтних робіт
автотранспорту серед основних видів
діяльності не зазначено, але згідно ч.2
ст.259 Господарського Кодексу для
віднесення суб'єкта господарювання до
відповідної категорії обліку
визначаються не тільки основні, а й
другорядні та допоміжні види
господарської діяльності. (а.с. 144-145).

В копії статуту СФГ «Адоніс» зазначено,
що господарство самостійно здійснює
ремонт та технічне обслуговування
сільськогосподарської техніки,
тракторів, вантажних автомобілі (п.8.4
Статуту) та може займатися іншими
видами діяльності, що не заборонені
чинним законодавством (п.3.1 Статуту).
(а.с. 146-148).

З огляду на наведене, СФГ «Адоніс» мав
підстави та можливості здійснити
незаборонений чинним законодавством
вид господарської діяльності, а саме
здійснити операції із ремонту належним
ТОВ «Агро Транс Сервіс» вантажних
автомобілів.

Суд зазначає, що позивачем надано
первинні документи, які підтверджують
факт здійснення господарських
операцій щодо придбання послуг та
використання іх у власній
господарській діяльності.

Враховуючи, що позивачем, як доказ
здійснення господарської операції,
були надані суду належним чином
засвідчені копії первинних документів,
які відповідно до вимог статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність" фіксують факт
здійснення господарської операції та
подальшої її реалізації, суд вважає
висновок контролюючого органу про
неможливість підтвердження факту
реального здійснення господарських
операцій між позивачем та його
котрагентом безпідставним.

Також, суд зазначає, що єдиною
підставою для встановлення
нереальності господарських операцій
позивача з контрагентом слугував Акт
перевірки від 24.09.2012 року № 425/22-2/31711235
«Про результати документальної
невиїзної позапланової перевірки СФГ
«Адоніс» з дотримання вимог
податкового валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2010 року по
31.07.2012 року». (а.с. 125-134).

Щодо встановлення контролюючим
органом порушень п.44.1 ст.44, п.44.3 ст.44, п.
44.5 ст.44, 44.6 ст. 44, п.185.1 ст.185, п. 198.1 ст. 198,
п. 198.2 ст. 198, п.198.3 ст. 198, п.198.5 ст. 198, п. 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і
доповненнями), в результаті чого
занижено податок на додану вартість що
перевірявся, на загальну суму 26223,00 грн.,
у тому числі за листопад 2011 року на
суму 16000,00 грн., за лютий 2012 року на суму
5203,00 грн. за червень 2012 року на суму 5020,00
грн., зазначені правочини є
безтоварними, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України (далі - ПКУ)
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПКУ
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною. Для
операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати (нарахування) податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а
для операцій з постачання послуг
нерезидентом на митній території
України - дата сплати (нарахування)
податку за податковими зобов'язаннями,
що були включені отримувачем таких
послуг до податкової декларації
попереднього періоду. Датою виникнення
права орендаря (лізингоотримувача) на
збільшення податкового кредиту для
операцій фінансової оренди (лізингу) є
дата фактичного отримання об'єкта
фінансового лізингу таким орендарем.
Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами). Для товарів/послуг,
постачання (придбання) яких
контролюється приладами обліку, факт
постачання (придбання) таких
товарів/послуг засвідчується даними
обліку.

В пункті 198.3 статті 198 ПКУ
зазначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПКУ
визначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу. У разі
якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної. Платники
податку, що застосовували касовий
метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку. Для
банківських установ при одержанні ними
права власності на заставне майно з
метою подальшого продажу таке право
зберігається до моменту продажу такого
заставленого майна.

Таким чином, виникнення права
платника податку на податковий кредит
є наслідком фактичного проведення
господарської операції, яка є об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість, за наявності первинних
документів.

Враховуючи, те що позивачем, як доказ
здійснення господарської операції,
були надані суду належним чином
засвідчені копії первинних документів,
які відповідно до вимог статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність" фіксують факт
здійснення господарської операції, суд
вважає висновок відповідача щодо
порушень п.44.1 ст.44, п.44.3 ст.44, п. 44.5 ст.44,
44.6 ст. 44, п.185.1 ст.185, п. 198.1 ст. 198, п. 198.2 ст.
198, п.198.3 ст. 198, п.198.5 ст. 198, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України,
безпідставним.

Щодо встановлення контролюючим
органом порушень ст.44, п.138.1 ст. 138, п. 138.2
ст. 138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI
(із змінами і доповненнями), що призвело
до завищення валових витрат по
взаємовідносинам з СФГ «Адоніс» у
листопаді 2011 року, всього в сумі 80000,00
грн., у січні 2012 року всього у сумі 26017,00
грн., у червні 2012 року всього у сумі 25100,00
грн., та занижено податок на прибуток за
ІІІ кВ. 2011 року на загальну суму 80000,00
грн., за І півріччя 2012 року на загальну
суму 51117,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно зі статтею 1 Податкового кодексу
України, Податковий кодекс України
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

За правилами статті 16 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів;
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Пунктом 135.2. статті 135 Податкового
кодексу України встановлюється, що
доходи визначаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
отримання платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 137.1. Податкового
кодексу України, дохід від реалізації
товарів визнається за датою переходу
покупцеві права власності на такий
товар.

Відповідно до пункту 138.2. статті 138
Податкового кодексу, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта
оподаткування має право на врахування
витрат, підтверджених документами, що
складені нерезидентами відповідно до
правил інших країн.

Таким чином, у зв'язку з наявністю у
позивача відповідних первинних
документів, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку, суд дійшов
висновку про обґрунтованість дій
позивача щодо формування валових
витрат по взаємовідносинах з СФГ
«Адоніс».

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що на підставі наявних належно
оформлених первинних документів
податкового обліку позивач правомірно
включив до складу валових витрат у
перевіряємому періоді витрати по
взаємовідносинам з СФГ «Адоніс», у
зв'язку з чим висновки акту перевірки
про порушення позивачем ст.44, п.138.1 ст.
138, п. 138.2 ст. 138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139
Податкового кодексу України є
необґрунтованими та безпідставними.

Статтями 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості. Суд вживає
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку про те, що податкові
повідомлення-рішення від 08.02.2014 року №
та від 28.04.2014 року №,
прийняті відповідачем безпідставно, а
тому підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позов є підставним та обґрунтованим,
а тому його слід задовольнити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86,
94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Каховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
№ від 08.02.2014 року, яким Товариству
з обмеженою відповідальністю "Агро
Транс Сервіс" визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 32779,00 грн., у тому числі
за основним платежем в сумі 26223,00 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 6556,00 грн.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Каховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
№ від 28.04.2014 року, яким Товариству
з обмеженою відповідальністю "Агро
Транс Сервіс" визначено грошове
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств в сумі 31819,00 грн.,
у тому числі за основним платежем в
сумі 29135,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 2684,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро Транс Сервіс" (
) судовий збір в сумі 182,
70 грн. (Сто вісімдесят дві гривні 70
коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 04 червня 2014 р.

Суддя
Войтович І.І.

кат. 8.3.1