Справа № 810/5491/13-а
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 810/5491/13-а
Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Вірджині»до про
реєстраційної служби
Ірпінського міського управління
юстиції Київської області визнання
дій протиправними та зобов`язання
ВСТАНОВИВ:Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вірджині»
звернулось до суду з позовом до
реєстраційної служби Ірпінського
міського управління юстиції Київської
області про визнання протиправними дій
відповідача стосовно відмови у
державній реєстрації права власності
на об`єкт нерухомого майна;
зобов`язання відповідача
зареєструвати за позивачем право
власності на об`єкт нерухомого майна.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що звертаючись у червні
2013 року до відповідача із заявою про
державну реєстрацію права власності на
об`єкт нерухомого майна (квартиру №? 21 у
будинку №? 2-в по вул. Кірова в смт.
Гостомель м. Ірпінь Київської області)
ним було подано усі необхідні
документи, що підтверджують виникнення
права власності на це майно. Разом з
тим, відповідачем, за відсутності
визначених чинним законодавством
підстав, за результатами розгляду
заяви позивача відмовлено у державній
реєстрації права власності на вказане
нерухоме майно, у зв`язку з чим позивач
звернувся за захистом порушеного права
з даним адміністративним позовом.
У судове засідання, призначене на
21.01.2014, представники сторін не
з`явились, були своєчасно та належним
чином повідомлені про дату, час та
місце судового розгляду справи.
Матеріали справи містять клопотання
представників позивача та відповідача
про розгляд справи за їх відсутності,
що відповідно до приписів статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України є підставою для здійснення
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами та доказами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення адміністративного позову
з огляду на наступне.
З матеріалів адміністративної справи
вбачається, що у квітні 2005 року
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Вірджині» укладено
з Товариством з обмеженою
відповідальністю "Київінвестбуд"
договір від 10.04.2005 № 28 про дольову
участь у будівництві житла.
Відповідно до умов наведеної вище
угоди, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Київінвестбуд"
зобов`язалось побудувати та передати
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Вірджині», а
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вірджині» оплатити
та прийняти (за умови 100% фінансування)
1379,92 м2 проектної загальної площі житла
згідно адресного переліку квартир за
Гостомель, Київська область.
У жовтні 2006 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вірджині»
звернулось до господарського суду м.
Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Київінвестбуд" про визнання за
позивачем права на отримання від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Київінвестбуд" 1379,92
м2 житлової площі за договором від
10.04.2005 № 28 про дольову участь у
В ході провадження у цій справі
сторонами укладено мирову угоду від
10.11.2006, якою визначено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Київінвестбуд" зобов`язується у
термін, що визначений договором від
10.04.2005 № 28, збудувати та передати
позивачу 1379,92 м2 проектної загальної
площі житла згідно адресного переліку
квартир (додаток № 1 до договору) за
ціною 1450,00 грн. за 1 м2 (з урахуванням
ПДВ) загальною вартістю 2000884,00 грн. (з
урахуванням ПДВ), повернути позивачу
грошові кошти у розмірі 2000884,00 грн. у
разі відмови Товариства з обмеженою
відповідальністю "Київінвестбуд" від
виконання умов договору та сплатити в
якості штрафних санкцій 43 % від
визначеної договором загальної суми,
що становить 860380,12 грн., а Товариство з
обмеженою відповідальністю «Вірджині»
відмовляється від своїх позовних вимог
у вказаній вище господарській справі
та отримує право на уступку своїх прав
за договором від 10.04.2005
№ 28 третім особам.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 28.11.2006 у справі № 31/515 затверджено
укладену Товариством з обмеженою
відповідальністю «Вірджині» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Київінвестбуд"
мирову угоду у наведеній вище редакції.
У 2007 році Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вірджині»
звернулось до господарського суду м.
Києва з позовом про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельно -
інвестиційна компанія "Киевінвестбуд"
2861264,12 грн. у зв`язку з невиконанням умов
укладеної мирової угоди, затвердженої
ухвалою господарського суду м. Києва
від 28.11.2006 у справі № 31/515.
Рішенням господарського суду м. Києва
від 27.12.2007 у справі № 31/423, залишеним без
змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
14.04.2008, позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вірджині»
задоволено частково, стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельно -
інвестиційна компанія "Киевінвестбуд"
заборгованість у сумі 2000884,00 грн. та
штраф у сумі 300000,00 грн. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

З метою звернення наведеного вище
судового рішення до примусового
виконання господарським судом м. Києва
видано наказ від 13.05.2008 № 31/423.

У жовтні 2008 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вірджині»
звернулось до господарського суду м.
Києва із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення від 27.12.2007 у
справі № 31/423.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 27.11.2008 заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вірджині» про зміну
способу і порядку виконання рішення
від 27.12.2007 у справі № 31/423
задоволено, звернуто стягнення
залишкового боргу шляхом зобов`язання
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельно -
інвестиційна компанія "Киевінвестбуд"
передати Товариству з обмеженою
відповідальністю «Вірджині» житлові
приміщення загальною площею 1379,92 м2, які
знаходяться по вул. Кірова
в смт. Гостомель Київської області.

У ході примусового виконання наказу
господарського суду м. Києва від 31.05.2008
№ 31/423 державним виконавцем
державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції складено акт від 20.03.2009 про
передачу представнику Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вірджині»
житлових приміщень №№ 2, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11,
13, 15, 16, 17, 19, 20, 21, 22, 25, 26, 34, 39, 46, 48, 62, 69, 70, що
дорівнює 1379,92 м2, у
85-квартирному будинку по вул. Кірова в
смт. Гостомель Київської області.

Рішенням Виконавчого комітету
Гостомельської селищної ради
Київської області від 07.04.2009
№ 74 присвоєно 85-квартирному житловому
будинку (незавершене будівництво з
готовністю 95 %), що розташований по вул.
Кірова (згідно договору оренди
земельної ділянки від 18.02.2005), адресний
номер 2-в.

У червні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вірджині», з метою
реєстрації права власності на об`єкт
нерухомого майна - квартиру №? 21 у
будинку №? 2-в по вул. Кірова в смт.
Гостомель м. Ірпінь Київської області,
звернулось до реєстраційної служби
Ірпінського міського управління
юстиції Київської області з
відповідною заявою.

За результатами розгляду заяви
позивача та документів, що до неї
додані, державним реєстратором прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Ірпінського міського управління
юстиції Київської області встановлено,
що заяву про державну реєстрацію прав,
пов`язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано Товариством з обмеженою
відповідальністю «Вірджині» після
державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, у
зв`язку з чим прийнято рішення від
10.07.2013 № 3843162, яким на підставі статті 24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV,
пунктів 16 та 23 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №
703, відмовлено у державній реєстрації
права власності на об`єкт нерухомого
майна - квартиру №? 21 у будинку №? 2-в по
вул. Кірова в смт. Гостомель м. Ірпінь
Київської області.

Не погоджуючись з діями відповідача,
пов`язаними з відмовою у реєстрації
права власності на наведений вище
об`єкт нерухомого майна, позивач
оскаржив їх до суду.

Так, позивач зазначає, що законні
підстави для відмови у реєстрацій прав
у відповідача відсутні, оскільки
подані позивачем документи повністю
підтверджують перехід права власності
на квартиру №? 21 у будинку №? 2-в по вул.
Кірова в смт. Гостомель м. Ірпінь
Київської області.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав та їх
обтяжень визначено Законом України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон України
№ 1952-IV).

Відповідно до статті 2 Закону України №
1952-IV, державна реєстрація речових прав
на нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - це офіційне визнання
і підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Абзацом 1 частини сьомої статті 3 Закону
України № 1952-IV передбачено, що державна
реєстрація права власності та інших
речових прав проводиться за місцем
розташування об'єкта нерухомого майна
в межах території, на якій діє
відповідний орган державної
реєстрації права власності та інших
речових прав, крім випадків,
установлених абзацами другим і третім
частини п'ятої цієї статті.

Згідно з приписами частини першої
статті 4 Закону України № 1952-IV,
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: 1) право власності на нерухоме
майно; 2) право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; 3) інші речові права
відповідно до закону; 4)
податкова застава, предметом якої є
нерухоме майно, та інші обтяження.

Повноваження державного реєстратора у
сфері державної реєстрації прав та їх
обтяжень визначено статтею 9
зазначеного Закону.

Так, державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; наявність факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

На виконання покладених цим Законом
повноважень державний реєстратор
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав.

Відповідно до частини першої статті 15
Закону України № 1952-IV, державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку: 1)
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
2) встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; 3) прийняття рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; 4) внесення
записів до Державного реєстру прав;
5) видача свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Цією ж статтею передбачено, що порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень встановлює
Кабінет Міністрів України.

В силу приписів пункту 92 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 № 703, під час розгляду заяви
про державну реєстрацію, відповідно до
якої державну реєстрацію прав у
Державному реєстрі прав заявлено
вперше, державний реєстратор
використовує дані Реєстру прав
власності на нерухоме майно, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек та Державного реєстру обтяжень
рухомого майна для цілей справляння
державного мита та/або перенесення
записів про обтяження речових прав на
нерухоме майно під час проведення
державної реєстрації права власності
або іншого речового права на таке
майно.

Державний реєстратор встановлює
наявність (відсутність) записів про: 1)
державну реєстрацію права власності
або іншого речового права на нерухоме
майно у Реєстрі прав власності на
нерухоме майно; 2) обтяження нерухомого
майна іпотекою в Державному реєстрі
іпотек; 3) обтяження речових прав на
нерухоме майно в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна; 4) обтяження податковою заставою
речових прав на нерухоме майно у
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна, порядок доступу до якого
встановлює Мін'юст.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України № 1952-IV передбачено, що у
державній реєстрації прав може бути
відмовлено у разі, якщо заяву про
державну реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону.

В силу приписів статті 2 цього Закону
обтяженням вважається заборона
розпоряджатися та/або користуватися
нерухомим майном, яка встановлена або
законом, або актами уповноважених на це
органів державної влади, їх посадових
осіб або яка виникає на підставі
договорів.

Згідно з приписами частини другої
статті 19 Закону України № 1952-IV,
державна реєстрація обтяжень
здійснюється на підставі: 1)
встановленої законом заборони
користування та/або розпорядження
нерухомим майном; 2) рішень судів, що
набрали законної сили; 3) ухвали
слідчого судді, суду, постанови
державного виконавця про накладення
арешту на нерухоме майно; 4) накладення
заборони на відчуження нерухомого
майна нотаріусом; 5) рішення органу
місцевого самоврядування про
віднесення об'єктів нерухомого майна
до застарілого житлового фонду; 6) інших
актів відповідних державних органів та
посадових осіб згідно із законом; 7)
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом.

Як вбачається з даних, що викладені у
рішенні відповідача від 10.07.2013 № 3843162,
державним реєстратором прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Ірпінського міського управління
юстиції Київської області відмовлено
позивачу у державній реєстрації права
власності на об`єкт нерухомомого майна
- квартиру №? 21 у будинку №? 2-в по вул.
Кірова в смт. Гостомель м. Ірпінь
Київської області з підстав наявності
зареєстрованих обтяжень щодо цього
майна.

На підтвердження правомірності
власних дій відповідачем подано суду
інформаційну довідку з Єдиного реєстру
заборон відчуження об`єктів нерухомого
майна, з даних якої вбачається, що 21.01.2008
та 21.09.2012 внесено наступні записи щодо
обтяження:

- запис від 21.01.2008 за № 6429515, тип
обтяження: заборона на відчуження
нерухомого майна; підстава обтяження -
договір іпотеки; об`єкт обтяження -
право на оренду земельної ділянки, на
якій розташований об`єкт незавершеного
будівництва, що знаходиться за адресою:
Київська область, смт. Гостомель, вул.
Кірова, загальною площею 47440 м2, згідно
договору оренди землі від 05.08.2005,
укладеного між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Будівельно -
інвестиційна компанія "Киевінвестбуд"
та Гостомельською селищною радою;
власник - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельно -
інвестиційна компанія "Киевінвестбуд";

- запис від 21.09.2012 № 13025082, тип обтяження
- арешт нерухомого майна; підстава
обтяження - постанова відділу
державною виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві від 21.09.2012 ВП № 34244341
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження; об`єкт
обтяження - невизначене майно, все
нерухоме майно; власник - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Будівельно - інвестиційна
компанія "Киевінвестбуд".

Наведені вище відомості дають підстави
вважати, що на майно, яке було передано
позивачу актом державного виконавця на
підставі ухвали господарського суду м.
Києва від 27.11.2008 у справі № 31/423
про звернення стягнення залишкового
боргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельно -
інвестиційна компанія "Киевінвестбуд"
шляхом його зобов`язання передати
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Вірджині» житлові
приміщення загальною площею 1379,92 м2 по
вул. Кірова в смт. Гостомель Київської
області, наявне обтяження, що
зареєстроване раніше за подання
позивачем заяви про державну
реєстрацію прав.

В силу приписів статті 60 Закону України
«Про виконавче провадження»
від 21.04.1999 № 606-XIV особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Жодних належних та допустимих доказів
наявності на момент розгляду
відповідачем заяви позивача про
державну реєстрацію прав рішення суду,
що набрало законної сили, яким знято
арешт з нерухомого майна як набутого
позивачем у власність, представником
позивача суду не надано.

В силу приписів статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, зокрема, чи прийняті
(вчинені) вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Враховуючи, що подання заяви про
державну реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, після
державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, є
підставою для відмови у державній
реєстрації прав, зважаючи, на те, що
позивачем не наведено суду жодних
доводів на спростування тверджень
відповідача про наявність наведених
вище обставин, які перешкоджають
державній реєстрації заявлених прав,
суд дійшов висновку, що вимоги позивача
про визнання дій відповідача
протиправними задоволенню не
підлягають.

Вимога позивача про зобов`язання
відповідача зареєструвати за
позивачем право власності на об`єкт
нерухомомого майна, є похідною від
наведеної вище позовної вимоги, а тому
відмова у задоволенні первинної вимоги
є підставою для відмови у задоволенні і
похідної від неї вимоги.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень, а доказів
понесення ним інших витрат, пов'язаних
з розглядом справи суду не надано,
судові витрати стягненню з позивача не
підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Харченко С.В.