Справа № 817/4606/13-а
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"28" травня 2014 р.
Справа № 817/4606/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Жизневської А.В.

суддів:
Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "19" лютого
2014 р. у справі за позовом управління
капітального будівництва виконавчого
комітету Рівненської міської ради до
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання протиправними дій та
скасування податкового повідомлення -
рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Державної податкової служби
(далі-ДПІ) № від 08.01.2013 року. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Апелянт в апеляційній скарзі просить
скасувати вказану постанову та
прийняти нову про відмову у задоволені
позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги.
колегія суддів вважає, що вона не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Суд встановив, що ДПІ у м. Рівному
Рівненської області було проведено
перевірку своєчасності сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання по орендній платі за
земельні ділянки державної та
комунальної власності Управлінням
капітального будівництва ВК РМР
(далі-Управління). За наслідками
проведення перевірки ДПІ у м. Рівному
Рівненської області ДПС складено акт
про своєчасність сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання по
орендній платі за земельні ділянки
державної та комунальної власності від
20.12.2012р. №327 (далі по тексту - акт
перевірки). У відповідності до акту
перевірки податковим органом
проведено перевірку своєчасності
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання по орендній платі за
земельні ділянки державної та
комунальної власності на підставі
пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами
та доповненнями).

Відповідно до ст.62 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями), одним із способів
здійснення податкового контролю є
перевірки та звірки відповідно до
вимог цього Кодексу, а також перевірки
щодо дотримання законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи у
порядку, встановленому законами
України, що регулюють відповідну сферу
правовідносин.

За пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) органи державної
податкової служби мають право
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Статтею 75 Податкового кодексу України
від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) визначено види
перевірок, які мають право проводити
органи державної податкової служби, а
саме: камеральні, документальні,
фактичні. Документальні перевірки
можуть бути плановими або
позаплановими, а також виїзними або
невиїзними.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні органу державної
податкової служби (пп.75.1.2 п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. №2755-VI (із змінами та доповненнями).

Особливості проведення документальної
невиїзної перевірки визначено ст.79
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями).

Так, документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу. Документальна невиїзна
перевірка здійснюється на підставі
зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 цього Кодексу документів та
даних, наданих платником податків у
визначених цим Кодексом випадках, або
отриманих в інший спосіб, передбачений
законом (п.79.1 ст.79 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями).

У відповідності до п.79.2 ст.79
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями), документальна
позапланова невиїзна перевірка
проводиться посадовими особами органу
державної податкової служби виключно
на підставі рішення керівника органу
державної податкової служби,
оформленого наказом, та за умови
надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

Суд вірно зазначив, що виконання умов
цієї статті надає посадовим особам
органу державної податкової служби
право розпочати проведення
документальної невиїзної перевірки.

Представником відповідача, на
запитання суду, було надано пояснення
про проведення податковим органом саме
документальної невиїзної позапланової
перевірки позивача, однак рішення
керівника органу державної податкової
служби, оформленого наказом не
приймалося та не надсилалося (не
вручалося) посадовим особам позивача.
Копія такого наказу на проведення
перевірки Управління капітального
будівництва ВК РМР на вимогу суду до
матеріалів справи відповідачем не
долучено.

У відповідності до п.81.3 ст.81
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями), під час проведення
перевірок посадові (службові) особи
органів державної служби повинні діяти
у межах повноважень, визначених цим
Кодексом.

При розгляді справи зясовано, що
Управління не було обізнане про
проведення перевірки; податковим
органом не приймалося рішення, яке було
б оформлене належним наказом керівника
податкового органу, про проведення
документальної невиїзної позапланової
перевірки Управління; копія наказу про
проведення документальної невиїзної
позапланової перевірки не була вручена
(надіслана) посадовим особам
Управління; ДПІ не надсилалося
письмове повідомлення про дату початку
та місце проведення такої перевірки.

Однак, за результатами проведеної
перевірки було винесено податкове
повідомлення-рішення, яке Управління
оскаржило.

Оцінюючи вище викладене, суд вірно
зазначив, що предметом розгляду в суді
має бути лише суть виявлених порушень
податкового та іншого законодавства,
дотримання якого контролюється
контролюючими органами, оскільки
наказ, як такий вичерпав своє правове
значення.

Відтак, вимоги щодо визнання
неправомірними дій податкового органу
щодо проведення перевірки
своєчасності сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання, не
підлягають до задоволення.

Щодо податкового повідомлення-рішення
винесеного за результатом проведеної
перевірки, то суд встановив, що
приймаючи податкове
повідомлення-рішення форми «Ш» від
08.01.2013 р. №, яким Управління на
підставі встановленого порушення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання з орендної
плати з юридичних осіб визначеного
п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) та на підставі ст.126
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) за затримку на 226
календарних днів сплати суми грошового
зобов'язання у розмірі 42225,45 грн.
зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20%
у сумі 8445,09 грн. за платежем орендна
плата з юридичних осіб, ДПІ у м. Рівному
Рівненської області ДПС стверджує про
несвоєчасність сплати Управлінням
капітального будівництва ВК РМР
узгодженої суми податкового
зобов'язання по орендній платі за
земельні ділянки державної та
комунальної власності за березень,
квітень 2012 р.

Згідно акту перевірки від 20.12.2012р. №327
ДПІ у м. Рівному Рівненської області
ДПС Управління порушило п.287.3 ст.287
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. №2755-VI (із змінами та доповненнями)
затримавши сплату узгодженої суми
податкового зобов'язання нарахованого
у звітній податковій декларації з
плати за землю (орендної плати за
земельні ділянки державної і
комунальної власності) від 20.02.2012р.
№; у звітній податковій
декларації з плати за землю (орендної
плати за земельні ділянки державної
або комунальної власності) від 20.03.2012р.
№, а саме: на 213 днів по строку
сплати 30.04.2012р., фактично погашено
29.11.2012р. на суму 3809,70 грн.; на 214 днів по
строку сплати 30.04.2012р., фактично
погашено 30.11.2012р. на суму 28422,11 грн.; на 226
днів по строку сплати 30.04.2012р., фактично
погашено 12.12.2012р. на суму 1742,58 грн.; на 196
днів по строку сплати 30.05.2012р., фактично
погашено 12.12.2012р. на суму 8251,07 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди (п.288.1 ст.288 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями). Платником орендної
плати є орендар земельної ділянки (п.288.2
ст.288 Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями). Об'єктом оподаткування є
земельна ділянка, надана в оренду (п.288.3
ст.288 Податкового кодексу України від
02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями). Розмір та умови внесення
орендної плати встановлюються у
договорі оренди між орендодавцем
(власником) і орендарем (п.288.4 ст.288
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. №2755-VI (із змінами та доповненнями).

Податковий період, порядок обчислення
орендної плати, строк сплати та порядок
її зарахування до бюджетів
застосовується відповідно до вимог
статей 285-287 цього розділу (п.288.7 ст.288
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями). Базовим податковим
(звітним) періодом для плати за землю є
календарний рік (п.285.1 ст.285 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із
змінами та доповненнями). Базовий
податковий (звітний) рік починається 1
січня і закінчується 31 грудня того ж
року (для новостворених підприємств та
організацій, а також у зв'язку із
набуттям права власності та/або
користування на нові земельні ділянки
може бути меншим 12 місяців) (п.285.2 ст.285
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. №2755-VI (із змінами та доповненнями).

При розгляді справи зясовано, що
платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 1 січня і не
пізніше 20 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі (п.286.2 ст.286 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами
та доповненнями).

Власники землі та землекористувачі
сплачують плату за землю з дня
виникнення права власності або права
користування земельною ділянкою (п.287.1
ст.287 Податкового кодексу України від
02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями).

Податкове зобов'язання щодо плати за
землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця (п.287.3 ст.287
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. №2755-VI (із змінами та доповненнями).

Суд з"ясував, що у відповідності до
поданих податкових декларацій за 2012 р.
Управління задекларовано до сплати
орендної плати за земельні ділянки
державної і комунальної власності у
наступних розмірах:

За поданою 20.02.2012 р. основною звітною
декларацією Управлінням задекларовано
до сплати орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності за березень у розмірі 47648,55
грн., квітень у розмірі 47648,55 грн. За
поданою 20.03.2012р. новою звітною
декларацією за 2012р. Управлінням
задекларовано до сплати орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності за березень у
розмірі 10227,46 грн., квітень у розмірі
15177,23 грн.

За уточнюючою декларацією за 2012 р. від
17.05.2012 р. Управління задекларовано до
сплати орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності за березень у розмірі 43915,69
грн., квітень у розмірі 43646,73 грн.
Нараховано до зменшення податкового
зобов'язання по орендній платі за землі
державної або комунальної власності на
2012 р. (позитивне значення (р.14-р.13) за
березень у розмірі 3732,86 грн., за квітень
у розмірі 4001,82 грн.. Розмір завищення
(переплата) податкового зобов'язання по
орендній платі за землі державної або
комунальної власності минулих
податкових періодів не зазначено.

У відповідності до поданої 28.08.2012 р.
уточнюючої декларації за 2012р.
Управління задекларовано до сплати
орендної плати за земельні ділянки
державної і комунальної власності за
березень у розмірі 10227,46 грн., квітень у
розмірі 13607,21 грн. Нараховано до
зменшення податкового зобов'язання по
орендній платі за землі державної або
комунальної власності на 2012 р.
(позитивне значення (р.14-р.13)) за квітень
у розмірі 1570,02 грн. Розмір завищення
(переплата) податкового зобов'язання по
орендній платі за землі державної або
комунальної власності минулих
податкових періодів становить за
квітень 1570,02 грн.

У відповідності до поданої 28.08.2012р.
уточнюючої декларації за 2012р.
Управління задекларовано до сплати
орендної плати за земельні ділянки
державної і комунальної власності за
березень у розмірі 43038,51 грн., квітень у
розмірі 42769,55 грн.. Нараховано до
зменшення податкового зобов'язання по
орендній платі за землі державної або
комунальної власності на 2012р.
(позитивне значення (р.14-р.13)) за
березень у розмірі 877,18 грн., за квітень
у розмірі 877,18 грн. Розмір завищення
(переплата) податкового зобов'язання по
орендній платі за землі державної або
комунальної власності минулих
податкових періодів становить за
березень у розмірі 877,18 грн., за квітень
у розмірі 877,18 грн.

Управлінням сплачено за березень 2012 р.
у відповідності до платіжного
доручення від 23.04.2012 р. №194 на суму 4053,00
грн., від 25.04.2012 р. №24 на суму 8687,56 грн.,
від 26.04.2012 р. №210 на суму 8047,00 грн., від
27.04.2012 р. №213 на суму 6100,00 грн.; сплачено
за квітень 2012р. у відповідності до
платіжного доручення від 16.05.2012 р. №25на
суму 44868,38 грн., від 28.05.2012 р. №270 на суму
14000,00 грн.

Суд встановив, що сплачені кошти за
орендну плату за земельні ділянки
державної та комунальної власності за
березень, квітень 2012 р. податковим
органом спрямовано в погашення
податкового боргу, що існував у 2009-2010
роках.

Однак, суд правильно зазначив, що таке
не відповідає вимогам чинного
законодавства.

Так, на момент сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання по орендній
платі за земельні ділянки державної та
комунальної власності, а саме за 2009-2010
рр., був чинний Закон України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000р. №2181-ІІІ (із змінами та
доповненнями).

Пунктом 7.7 ст.7 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000р. №2181-ІІІ (із змінами та
доповненнями) визначений принцип
рівності бюджетних інтересів.
Установлено, що податковий борг
погашається попередньо погашенню
податкових зобов'язань, які не є
податковим боргом, у порядку
календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Як визначено пп.7.1.1 п.7.7 ст.7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000р. №2181-ІІІ (із
змінами та доповненнями), джерелами
самостійної сплати податкових
зобов'язань або податкового боргу
платника податку є будь-які власні
кошти такого платника податку. Отже,
грошовий платіж є єдиною формою сплати
податкових зобов'язань і погашення
податкового боргу.

Згідно з п.6 ст.7 Закону України «Про
Національний банк України» від 20.05.1999р.
№679-XIV (із змінами та доповненнями),
національний банк України визначає
систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004р. №22, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 29.03.2004р.
за №377/89/76, кошти з рахунків клієнтів
банки списують лише за дорученнями
власників цих рахунків (включаючи
договірне списання коштів згідно з
главою 6 цієї Інструкції) або на
підставі платіжних вимог стягувачів у
разі примусового списання коштів
згідно з главою 5 цієї Інструкції. При
цьому згідно з п.3.8 зазначеної
Інструкції реквізит «Призначення
платежу» платіжного доручення
заповнюється платником так, щоб
надавати повну інформацію про платіж
та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

З огляду на вказане, суд зробив
правильний висновок, що право
визначати призначення платежу
відповідно до чинного законодавства
України належить виключно платнику.
Тому, суми податкових зобов'язань або
податкового боргу з урахуванням пп.16.5.2
п.16.5 ст.16 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000р. №2181-ІІІ
(із змінами та доповненнями) слід
вважати сплаченими у день реєстрації
банківською установою платіжного
документа із зазначеним у ньому
призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків.

Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000р. №2181-ІІІ (із
змінами та доповненнями), який є
спеціальним законом з питань
оподаткування і установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), нарахування і сплати пені та
штрафних санкцій, що застосовуються до
платників податків, визначено
вичерпний перелік заходів, які
вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
немає зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків.

Таким чином, у разі недотримання
платником податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, передбаченого
п.7.7 ст.7 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000р. №2181-ІІІ
(із змінами та доповненнями),
податковий орган не наділений правом
чи обов'язком змінювати призначення
платежу, визначене платником податків.

Суд вірно зазначив, що самостійне
зарахування податковим органом
сплачених платником податку сум у
рахунок податкового боргу або тих
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним.

Виходячи з аналізу норм Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000р. №2181-ІІІ (із змінами та
доповненнями), які встановлюють
відповідальність за порушення
податкового законодавства, перелік
таких порушень є вичерпним і не
підлягає розширеному тлумаченню. Серед
зазначених порушень немає
недотримання порядку погашення
податкового боргу та податкових
зобов'язань, встановленого п.7.7 ст.7
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000р. №2181-ІІІ (із
змінами та доповненнями).

Таким чином. чинним законодавством
України (на час сплати Управлінням
узгодженої суми податкового
зобов'язання по орендній платі за
земельні ділянки державної та
комунальної власності за 2009-2010 рр.) не
передбачено застосування спеціальних
заходів відповідальності за порушення
платником податків вимог щодо
першочергового погашення податкового
боргу та виконання податкових
зобов'язань у порядку календарної
черговості їх виникнення. У вказаних
випадках до платника податків
вживаються передбачені Законом
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000р. №2181-ІІІ (із
змінами та доповненнями) заходи
примусового стягнення податкового
боргу, а також застосовуються штрафні
санкції за порушення граничних строків
сплати податкових зобов'язань.

Аналогічно вказані норми права було
застосовано Верховним Судом України в
постанові від 20.06.2011р. у справі №21-80а11.
Відповідно до ст.244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
- рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Судом, також, з'ясовано, що іншими
судовими рішеннями встановлено
спрямування податковим органом
поточних платежів позивача на
погашення податкового боргу в порядку
черговості його виникнення в
попередніх звітах податкових періодах,
до набрання чинності Податковим
кодексом України і це призвело до
викривлення показників задекларованих
та сплачених сум в обліковій картці
платника податку та, як наслідок, до
невірного визначення суми недоїмки
станом на 01.01.2011 року.

У відповідності до ч.1 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України
від 06.07.2005р. №2747-IV (із змінами та
доповненнями), обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін (ч.2
ст.255 Кодексу адміністративного
судочинства України від 06.07.2005р. №2747-IV
(із змінами та доповненнями).

Обставини недотримання податковим
органом законодавства щодо зміни
призначення платежів без згоди
платника податків у 2009-2010 роках
підтверджується: постановою
Рівненського окружного
адміністративного суду від 22.06.2011р. в
адміністративній справі №2а/1770/1910/2011 за
позовом Управління капітального
будівництва ВК РМР до ДПІ у м. Рівне про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 05.01.2012р.;
постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 13.10.2011р. в
адміністративній справі №2а/1770/3173/2011 за
позовом Управління капітального
будівництва ВК РМР до ДПІ у м. Рівне про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 21.12.2011р.;
постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 09.11.2011р. в
адміністративній справі №2а/1770/3663/2011 за
позовом Управління капітального
будівництва ВК РМР до ДПІ у м. Рівне про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2012р.;
постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 09.11.2011р. в
адміністративній справі №2а/1770/3665/2011 за
позовом Управління капітального
будівництва ВК РМР до ДПІ у м. Рівне про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 13.03.2012р.;
постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 16.02.2012р. в
адміністративній справі №2а/1770/4691/2011 за
позовом Управління капітального
будівництва ВК РМР до ДПІ у м. Рівне про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 03.07.2012р.;
постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 02.04.2012р. в
адміністративній справі №2а/1770/854/2012 за
позовом Управління капітального
будівництва ВК РМР до ДПІ у м. Рівне про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 12.11.2012р.;
постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 24.12.2012р. в
адміністративній справі №2а/1770/4606/2012 за
позовом Управління капітального
будівництва ВК РМР до ДПІ у м. Рівне про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 14.02.2013р.;
постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 22.02.2013р. в
адміністративній справі №817/49/13-а за
позовом Управління капітального
будівництва ВК РМР до ДПІ у м. Рівне про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 23.04.2013р.;
постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 27.02.2013р. в
адміністративній справі №817/169/13-а за
позовом Управління капітального
будівництва ВК РМР до ДПІ у м. Рівне про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29.04.2013р.;
постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 25.04.2013р. в
адміністративній справі №817/1049/13-а за
позовом Управління капітального
будівництва ВК РМР до ДПІ у м. Рівне про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 03.07.2013р.;
постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 10.10.2013р. в
адміністративній справі №817/1088/13-а за
позовом Управління капітального
будівництва ВК РМР до ДПІ у м. Рівному
Рівненської області ДПС про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 10.12.2013р..

В судовому засіданні представником
відповідача не заперечувалося, що
всупереч приписам пп.66.1.5 п.66.1 ст.66
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) податковий орган не вніс
змін до облікових даних платника
податків на підставі рішень суду, що
набрали законної сили.

У відповідності до постанови
Верховного Суду України від 05.12.2006р.,
суд не може підміняти державний орган,
рішення якого оскаржується, приймаючи
замість рішення, яке визнається
протиправним, інше рішення, яке б
відповідало закону, та давати вказівки,
які б свідчили про вирішення питань,
які б свідчили про вирішення питань,
які належать до компетенції такого
суб'єкта владних повноважень. Рішення,
в якому недійсну частину не можна
виокремити, ідентифікувати, є
недійсним в цілому.

Відтак, суд вірно зазначив про
безпідставність доводів ОДПІ про
здійснення зарахування поточних
податкових зобов'язань за березень,
квітень 2012 р. в рахунок погашення
податкового боргу у 2009-2010 р., оскільки
ним невірно реалізовано повноваження,
що передбачені п.87.9 ст.87 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із
змінами та доповненнями).

Податковим органом, у відповідності до
приписів ч.2 ст.71 КАС України, не
доведено правомірності прийнятого ним
рішення та не надано доказів на
спростування вищевикладеного.

Судом досліджено представлені докази,
надано їм належну правову оцінку,
зясовано обставини, що мають значення
для вирішення справи та зроблено
обгрунтований висновок, що дії
податкового органу суперечать
приписам Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000р. №2181-ІІІ
(із змінами та доповненнями) та
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004р. №22, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 29.03.2004р.
за №377/89/76, як наслідок податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному
Рівненської області ДПС форми «Ш» від
08.01.2013р. №, яким Управління
капітального будівництва ВК РМР на
підставі встановленого порушення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання з орендної
плати з юридичних осіб визначеного
п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України
від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) та на підставі ст.126
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями) за затримку на 226
календарних днів сплати суми грошового
зобов'язання у розмірі 42225,45 грн.
зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20%
у сумі 8445,09 грн. за платежем орендна
плата з юридичних осіб є протиправним
та підлягає скасуванню в повному
обсязі.

Постанову прийнято з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстави для її скасування відсутні.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"19" лютого 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.В. Жизневська

судді:
Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління
капітального будівництва виконавчого
комітету Рівненської міської ради вул.
Лермонтова, 6,м.Рівне,33028

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області
вул.Відінська,8,м.Рівне,33023

4-третій особі: - ,