Справа № 262/2877/14-а
Суддя: Лебеденко С. В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 262/2877/14-а
Провадження № 2-а/262/112/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2014 року
м. Донецьк

Пролетарський районний суд м.
Донецька у складі головуючого судді
Лебеденко С.В., при секретарі
Матроскіній Н.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради про стягнення недоотриманої
допомоги на оздоровлення за 2014 рік -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, в обґрунтування якого
зазначив, що він є інвалідом 3 групи,
посилався на ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», згідно
якої він має право на щорічну
компенсаційну виплату за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат. Просив
визнати дії відповідача у відмові
перерахунку та виплаті щорічної
компенсації на оздоровлення у розмірі
4-х мінімальних заробітних плат на
момент виплати - протизаконними та
зобов'язати перерахувати і виплатити
за 2014 рік чотири мінімальні заробітні
плати.

Позивач уточнив позовні вимоги, про що
надав відповідну заяву, згідно якої,
просив стягнути з УПСЗН Пролетарської
районної у м. Донецьку ради 4782 гривні з
перерахунком на момент виплати. (а.с. 18).

До судового засідання позивач не
з'явився, про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином. (а.с. 15). Відповідно до
заяви, просив розглянути справу за його
відсутності. (а.с. 19).

Представник відповідача у судове
засідання також не з'явився, про час,
дату, місце судового розгляду
повідомлялись належним чином у
встановленому законом порядку.
Відповідно до заяви, просили
розглядати справу за відсутності їх
представника. (а.с. 16). Також надали
заперечення проти позову, згідно яких,
просили відмовити в задоволенні
позовних вимог. (а.с. 12).

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС
України є підстави для розгляду справи
у письмовому провадженні.

Суд, дослідивши матеріали справи,
встановив наступне.

ОСОБА_1 має статус постраждалого
громадянина внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, що підтверджено
посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Позивач як учасник ліквідації аварії
на ЧАЕС 1 категорії щорічно отримує від
Управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської
районної в м. Донецьку ради компенсацію
на оздоровлення, право на отримання
якої встановлено ст. 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

З інформації відповідача вбачається,
що позивачу щорічна допомога на
оздоровлення за 2014 рік нараховується
відповідно до постанови КМУ від 12.07.2005
року № 562 в розмірі 90 гривень та буде
виплачена по мірі надходження грошових
коштів. (а.с. 7).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам,
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи» установлено конкретні
розміри щорічної допомоги на
оздоровлення в твердій грошовій сумі і,
зокрема для інвалідів 3 групи,
починаючи з 2005 р. в розмірі 90,00 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, визнані
неконституційними, втрачають силу з
дня ухвалення Конституційним судом
рішення про їх неконституційність.
Частиною 3 цієї статті передбачено, що
матеріальна або моральна шкода,
спричинена фізичним або юридичним
особам актами або діями, визнаними
неконституційними, відшкодовується в
установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Право на щорічну допомогу (соціальну
виплату), а також її розмір встановлено
ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Встановлений законом розмір
допомоги (п'ять мінімальних заробітних
плат для інвалідів ІІ групи та чотири
мінімальних заробітних плати для
інвалідів ІІІ групи) не повинен
зменшуватись ніякими іншими
нормативно-правовими актами (ні
законами, ні підзаконними актами
Кабінету Міністрів України та інших
органів влади), оскільки ст. 22
Конституції України прямо це
забороняє.

Відповідач, керуючись постановами
Кабінету Міністрів України, які
фактично зменшили розмір допомоги,
порушив ст. 113 ч. 3 Конституції України.
Таким чином, відбулося значне звуження
обсягу прав, які існували на той час
щодо відповідної категорії громадян, а
саме звуження обсягу права позивача на
спірну допомогу.

У відповідності із ст. 9 КАСУ в разі
невідповідності будь-якого
нормативно-правового акту Конституції
або закону України, суд повинен
застосувати правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Отже, відповідно до положень абзацу 4
частини 4 статті 48 Закону № 796-ХII від
8.02.1991 року щорічна допомога на
оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 групи виплачується - у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, а
інвалідам 3 групи - у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат. При цьому
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати
інвалідам.

Таким чином, право позивача на
спірну виплату прямо встановлено
Конституцією України та Законом
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Крім того, вказане право гарантовано
ст. 17 ЗУ «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії», а також гарантований і
розмір спірної соціальної допомоги. До
цього ж, в ч.1 ст. 17 закону зазначено, що
соціальні гарантії встановлюються
тільки законами з метою забезпечення
конституційного права громадян на
достатній життєвий рівень.

Тобто, при виплаті спірної допомоги
Управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської
районної в м. Донецьку ради повинно
було керуватися ст. 48 спеціального
закону, а саме Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

ЗУ «Про Державний бюджет на 2014 рік»
встановлює, що мінімальна заробітна
плата складає 1218 гривень. Відповідно,
чотири мінімальні заробітні плати на
момент виплати складає 4872 гривень.
Однак, оскільки відповідачем була
виплачена сума в розмірі 90 гривень, з
відповідача підлягає стягненню сума в
розмірі 4782 гривень.

На підставі ст. 94 КАС України суд вважає
можливим віднести судові витрати за
рахунок держави, оскільки УПСЗН є
бюджетною організацією.

Враховуючи викладене, на підставі ст.
ст. 19, 92 Конституції України, ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
керуючись ст. ст. 11, 17-20, 69-72, 86, 94, 121, 158-163,
167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради про стягнення недоотриманої
допомоги на оздоровлення за 2014 рік -
задовольнити повністю.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної в м. Донецьку
ради на користь ОСОБА_1 суму щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення
згідно Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2014 рік у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат
на момент виплати з урахуванням
фактично здійснених виплат в розмірі
4782 гривень.

Судові витрати віднести за
рахунок держави.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Суддя
С.В. Лебеденко