Справа № 2а/1870/1354/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/61750/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" до Сумського
прикордонного загону Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України про
скасування рішення, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 15 березня 2012 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20 серпня 2012
року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року Державне
територіально-галузеве об'єднання
"Львівська залізниця" звернулося до
суду з позовом до Сумського
прикордонного загону Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України, в якому
просив суд скасувати постанову № 96 про
правопорушення, пов'язане зі
здійсненням перевізником міжнародних
пасажирських перевезень від 07 лютого
2012 року, відповідно до якої позивачу
було застосовано штрафну санкцію у
розмірі 8500,00 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 15 березня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20 серпня 2012
року, позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Державне
територіально-галузеве об'єднання
"Львівська залізниця" звернулося з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та ухвалити нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 23 січня 2012 року, під час
здійснення прикордонного контролю
потягу №74 сполученням "Львів-Москва" у
вагоні №8 виявлено неповнолітню
громадянку України ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у якої під час проходження
паспортного контролю були відсутні
документи на право перетину Державного
кордону, а саме відсутній оригінал
свідоцтва про народження, замість
якого на контроль було пред'явлено
кольорову копію свідоцтва про
народження, намагаючись при цьому
здійснити незаконний перетин
Державного кордону України у
міжнародному пункті пропуску
(контролю) "Хутір-Михайлівський"
Сумського прикордонного загону без
документів, які дають право перетину
Державного кордону України та в'їзду до
держави прямування.

В зв'язку з цим, відносно громадянки
ОСОБА_3 прийнято Рішення від 23
січня 2012 року про відмову в перетині
державного кордону України
громадянину України, який не досягнув
16-річного віку.

Вказані обставини зафіксовані у
протоколі про правопорушення, яке
пов'язане зі здійсненням перевізником
міжнародних пасажирських перевезень
№531209 від 23 січня 2012 року.

На підставі вказаного протоколу, 07
лютого 2012 року першим заступником
начальника Сумського прикордонного
загону - начальником штабу
підполковником Федорчуком А.В.,
винесено постанову № 96 про
правопорушення, пов'язане зі
здійсненням перевізником міжнародних
пасажирських перевезень, якою до
позивача застосований штраф у розмірі
8500,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону
України «Про прикордонний контроль»
від 5 листопада 2009 року №1710-VI процедура
здійснення контролю іноземців та осіб
без громадянства під час в'їзду в
Україну передбачає проведення
перевірки паспортного документа з
метою встановлення його дійсності,
наявності відповідно до вимог
законодавства посвідки на постійне
проживання чи візи; наявності чи
відсутності у базах даних Державної
прикордонної служби України
інформації про заборону в'їзду в
Україну та про доручення
правоохоронних органів щодо осіб, які
перетинають державний кордон; відміток
про перетинання державного кордону в
паспортному документі іноземця або
особи без громадянства для перевірки
виконання іноземцем або особою без
громадянства вимог щодо строку
перебування на території України.

Відповідно до статті 22-1 Закону України
«Про залізничний транспорт» від 04
липня 1996 року №273/96-ВР під час
перевезення у міжнародному
залізничному сполученні пасажир
зобов'язаний мати належним чином
оформлені документи, необхідні для
в'їзду до держави прямування, держав за
маршрутом слідування, та пред'явити їх
перевізникові на його вимогу.
Перевізник при перевезенні пасажира у
міжнародному залізничному сполученні,
крім обов'язків, передбачених статтею
22 цього Закону, зобов'язаний до
початку перевезення перевірити
наявність у пасажира документів,
необхідних для в'їзду до держави
прямування, держав за маршрутом
слідування, та відмовити у перевезенні
пасажиру, який на його вимогу не
пред'явив необхідні документи.

Статтею 1 Угоди між Урядом України і
Урядом Російської Федерації «Про
безвізові поїздки громадян України і
Російської Федерації» встановлено, що
громадяни держави однієї Сторони
можуть в'їжджати, виїжджати та
пересуватися територією держави іншої
Сторони без віз з дотриманням правил
перебування, що діють в цій державі, по
документах, що посвідчують особу і
підтверджують громадянство,
зазначених у Додатках 1 та 2 до цієї
Угоди.

Згідно з пунктом 3 Додатку 2 до вказаної
Угоди до переліку документів для
в'їзду, виїзду і пересування територією
Російської Федерації громадян України
є, зокрема, свідоцтво про народження
(для дітей до 16 років).

Отже, з наведеного вбачається, що суди
прийшли до правильного висновку, що
документом який дає право в'їзду,
виїзду і пересування територією
Російської Федерації для громадян
України (дітей віком до 16 років), є саме
оригінал свідоцтва про народження, а не
його ксерокопія.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, 16 червня 2012 року громадянка
України ОСОБА_3 намагалася виїхати з
території України на територію
Російської Федерації потягом №74
сполученням «Львів-Москва» та
пред'явила для паспортного контролю
копію свідоцтва про народження.

Виходячи з викладеного правильними є
висновки судів, що факт відсутності у
громадянки України належним чином
оформленого документа, необхідного для
перетину державного кордону, а саме -
оригіналу свідоцтва про народження, не
дає права на перетинання державного
кордону України, та свідчить про
порушення Львівською залізницею вимог
чинного законодавства у сфері
міжнародних перевезень залізничним
транспортом.

Згідно статей 1, 2 Закону України «Про
відповідальність перевізників під час
здійснення міжнародних пасажирських
перевезень» №2920-ІІІ підприємства (їх
об'єднання), установи, організації,
фізичні особи - підприємці, які
здійснюють міжнародні пасажирські
перевезення (далі - перевізники), за
невиконання обов'язку перевірити перед
початком міжнародного пасажирського
перевезення наявність у пасажира
документів, необхідних для в'їзду до
держави прямування, транзиту, що
призвело до перевезення чи спроби
перевезення пасажира через державний
кордон України без необхідних
документів, несуть відповідальність у
вигляді штрафу від п'ятисот до однієї
тисячі неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян за кожного такого
пасажира, але не більше двадцяти тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян за одне перевезення. Справи
про правопорушення, передбачені
статтею 1 цього Закону, розглядають
відповідні органи охорони державного
кордону України. Від імені органів
охорони державного кордону України
розглядати справи про правопорушення
та накладати штрафи мають право
начальники органів охорони державного
кордону України та їх заступники.

Оскільки Львівською залізницею не було
виконано обов'язку щодо перевірки
перед початком міжнародного
пасажирського перевезення наявності у
пасажира - громадянки України ОСОБА_3
документа, необхідного для перетину
державного кордону, а саме: оригіналу
свідоцтва про народження, відповідач
при винесенні спірної постанови про
притягнення до відповідальності діяв
правомірно.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком судів попередніх
інстанцій, що посилання позивача, що в
Протоколі не вказано, хто саме брав
участь у його складанні, а лише
зазначено ОСОБА_5, а також зазначається
про те, що ОСОБА_5 не був уповноважений
підписувати Протокол є безпідставним,
оскільки від імені ДТГО "Львівська
залізниця" виступив провідник ОСОБА_5,
що підтверджується його посвідченням
серії НОМЕР_1, видане Державною
адміністрацією Залізничного
транспорту України "Львівська
залізниця" від 26 грудня 2011 року,
дійсне до 31 грудня 2012року.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" залишити без
задоволення, а постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 15
березня 2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: