Справа № 2а-3506/11
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
Справа № 117396/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Макарика В.Я.

суддів
Большакова О.О.,

Глушка
І.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської області на постанову
Маневицького районного суду
Волинської області від 14 жовтня 2011 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області про зобов'язання здійснити
перерахунок і виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И
В:

Позивач, ОСОБА_2 26 вересня 2011 року
звернулася з позовом в суд до
управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області (далі-УПФУ) та просила
зобов'язати відповідача провести
перерахунок пенсії згідно ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка повинна бути встановлена в розмірі
двох мінімальних заробітних плат;
згідно статті 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
повинна становити 25% мінімальної
пенсії за віком в межах позовної
давності по день розгляду справи в
суді.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що
є потерпілою внаслідок аварії на
Чорнобильській атомній електростанції
третьої категорії, їй призначена
пенсія, яку відповідач виплачує менше
передбаченого розміру, встановленого
чинним законодавством. Позивач вважає,
що відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) має право на отримання
доплати до пенсії як непрацюючий
пенсіонер в розмірі двох мінімальних
заробітних плат, тоді як виплата
здійснювалась у сумі 10,50 грн. щомісячно.
Не відповідає також вимогам ч.2 ст. 51
Закону нарахування і виплата
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, оскільки особам, віднесеним
до 3-ї категорії, така додаткова пенсія
призначається у розмірі 25% мінімальної
пенсії за віком, яка встановлюється на
рівні прожиткового мінімуму та не може
будь-яким чином обмежуватися.

Постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 14 жовтня 2011
року адміністративний позов
задоволено частково. Зобов'язано УПФУ
здійснити перерахунок та виплатити
позивачу додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров»ю в розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком з 26.03.2011
року по 22.07.2011 року на підставі
положень ст.ст. 51, 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком у
відповідності до ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з
врахуванням виплачених сум. Звернути
постанову до негайного виконання.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням УПФУ подано апеляційну
скаргу, в якій просить постанову
Маневицького районного суду
Волинської області від 14 жовтня 2011 року
скасувати та прийняти нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі. В обґрунтування
апеляційних вимог покликається на
постанову Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
постанову Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530 «Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян», та доводиться непоширенням
на дані правовідносини ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому, колегія суддів, у
відповідності до пп. 1,2, ч.1 ст. 197 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у матеріалах
справи. Справу може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу УПФУ слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін з
наступних міркувань.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи та сторонами не
заперечувалось, що позивачка є
непрацюючим пенсіонером, яка постійно
проживає в зоні гарантованого
добровільного відселення, що
підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_1 від 20.12.1992 року виданого
Волинською обласною державною
адміністрацією.

Згідно ч.2 ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні гарантованого
добровільного відселення проводиться
доплата до пенсії в розмірі двох
мінімальних заробітних плат.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 51 цього
Закону особам, віднесеним до 3
категорії, щомісячна додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 25% мінімальної
пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачу доплата до пенсії
виплачувалась згідно постанови
Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали від наслідків
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
10,50 грн. Тобто така доплата проводилась
не на рівні мінімальної заробітної
плати, як це передбачено Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 3
категорії призначалась розмірі 10%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність відповідно до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік», Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року «Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян».

Однак згідно положення ч.4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачу застосуванню підлягають не
постанови Кабінету Міністрів України,
оскільки останні істотно звужують
обсяг встановлених законом прав
позивача згідно ст.39 та ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положення ч.3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч.1 цієї статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

На підставі викладеного колегія суддів
приходить до висновку, що позивач має
право на виплату щомісячної грошової
доплати як непрацюючому пенсіонеру, що
проживає в зоні гарантованого
добровільного відселення, та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 25% мінімальної
пенсії за віком з 26.03.2011 року по 22.07.2011
року із врахуванням шестимісячного
строку звернення до адміністративного
суду, а тому позов підлягає до частково
задоволення.

Слід зазначити, що при вирішенні
адміністративного позову щодо
проведення перерахунку пенсії, судом
першої інстанції вірно враховано, що
згідно із ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст.. 201 КАС України
підставою для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Вирішуючи даний спір суд першої
інстанції по суті правильно вирішив
справу, однак при цьому помилково
допустив негайне виконання ухваленої
постанови в цілому, хоча системний
аналіз положень ч.1 та 2 ст. 256 КАС
України вказує на можливість негайного
виконання судових рішень у справах
цієї категорії виключно у межах суми
стягнення за один місяць. Тому у цій
частині оскаржувану постанову
необхідно змінити.

Керуючись ст. 183-2, 195, 196, ч.1 ст. 197, п.1 ч.1
ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області - задоволити частково, а
постанову Маневицького районного суду
Волинської області від 14 жовтня 2011р. у
справі №2а-3506/11 в частині її допущення
до негайного виконання змінити.

На підставі п.1 ч.1 ст. 256 КАС України
допустити вищезазначену постанову до
негайного виконання у межах суми
стягнення за один місяць.

У іншій частині постанову Маневицького
районного суду Волинської області від
08 листопада 2011 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п»ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В.Я. Макарик

Судді
О.О.
Большакова

І.В. Глушко