Справа № 2а-2504/2011
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Київ К/9991/22157/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі Автономної Республіки Крим на
постанову Совєтського районного суду
Автономної Республіки Крим від 08
листопада 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Совєтському районі Автономної
Республіки Крим про скасування рішення
та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі Автономної Республіки Крим про
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії. Позивач просив суд
визнати незаконними дії управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі Автономної Республіки Крим про
відмову в призначенні пенсії за віком
на пільгових умовах та зобов'язати
відповідача призначити пенсію за віком
на пільгових умовах по Списку №2
згідно пункту "в" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" з 26
лютого 2011 року.

Постановою Совєтського районного суду
Автономної Республіки Крим від 08
листопада 2011 року, залишеною без змін
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року, позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі Автономної Республіки Крим.
Зобов'язано відповідача призначити
позивачу з 25 травня 2011 року пенсію на
пільгових умовах відповідно до пункту
«в» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначені судові
рішення і ухвалити нове - про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
14.06.1981 було прийнято на роботу до
колгоспу «Росія» Совєтського району
Автономої Республіки Крим (згідно
наявних у матеріалах справи архівних
довідок від 07.02.1995 перейменовано у КСП
«Росія», від 28.02.2000 реорганізовано у СК
«Русь», що постановою Господарського
суду Автономної Республіки Крим від
02.02.2008 визнано банкрутом та виключено з
Єдиного Державного реєстру України
юридичних і фізичних осіб) на посаду
тракториста (наказ № 10 від 07.08.1981), де
позивач працював по час звільнення за
власним бажанням до 02.01.2000 (наказ №1 від
27.01.2000).

Позивач 25.05.2011 звернувся до управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі Автономної Республіки Крим із
заявою про призначення йому пенсії за
віком на пільгових умовах.

Рішенням відповідача від 25.08.2011 № 153
позивачу відмовлено у призначенні
пенсії за підпунктом 1 пункту 2 розділу
№ XV Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» у зв'язку із відсутністю
необхідного загального стажу, який за
рішенням Комісії про підтвердження
стажу роботи № 103/1180 від 20.06.2011
склав 23 роки 02 місяці 20 днів.

Пунктом "в" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" передбачено, що
на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи, працівники, зайняті
повний робочий день на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
Списком N 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць.
При цьому чоловіки мають право на таку
пенсію після досягнення 55 років і при
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Задовольняючи позовні вимоги суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з наступного.

Основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі
інших документів, виданих за місцем
роботи, служби, навчання, а також
архівними установами.

У разі, коли документи про трудовий
стаж не збереглися, підтвердження
трудового стажу здійснюється органами
Пенсійного фонду відповідно до Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 N 637.

Згідно з пунктом 1 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

У разі коли документи про трудовий стаж
не збереглися, підтвердження трудового
стажу здійснюється органами
Пенсійного фонду на підставі показань
свідків (пункт 2 Порядку).

Пунктом 3 Порядку передбачено, що у разі
відсутності трудової книжки, а також у
тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, та доведено матеріалами
справи, що зазначені в трудовій книжці
позивача відомості підтверджуються
архівними довідками за № 7, 8 від 09.02.2011
та архівними довідками за № 24, 25, 26, 27
від 21.03.2011, виданими Пушкінською
сільрадою Совєтського району АР Крим,
належність позивачу яких підтверджено
рішенням Совєтського райсуду АР Крим
від 27 квітня 2011 року, яке набрало
законної сили 11 травня 2011 року, та
архівною довідкою за № 9 від 09.02.2011, яка
видана Пушкінською сільрадою
Совєтського району АР Крим, належність
позивачу якої підтверджено рішенням
Совєтського райсуду АР Крим від 15
серпня 2011 року, яке набрало законної
сили 26 серпня 2011 року, згідно яких
ОСОБА_2 дійсно працював у сільському
господарстві і отримував заробітну
плату за виконану роботу.

Таким чином, задовольняючи позов, суди
попередніх інстанцій правильно
виходили з того, що позивач мав
необхідний загальний стаж роботи, а,
отже, у відповідача не було підстав для
відмови в призначенні позивачу пенсії
на пільгових умовах по Списку №2 згідно
пункту "в" статі 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

За приписами статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводами
касаційної скарги не спростовуються
висновки, викладені в судовому
рішеннні, підстави для їх скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі Автономної Республіки Крим
залишити без задоволення, а постанову
Совєтського районного суду Автономної
Республіки Крим від 08 листопада 2011 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 28 лютого 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Совєтському районі
Автономної Республіки Крим про
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.Загородній

З оригіналом згідно

Помічник судді О.П.
Торута