Справа № 759/5942/14-а
Суддя: Лопатюк Н. Г.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ун. № 759/5942/14-а
пр. № 2-а/759/184/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

Головуючої судді
Лопатюк
Н.Г.,

при секретарі
Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним
адміністративним позовом та просила
суд визнати протиправною
бездіяльність та зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської РДА в
м. Києві здійснити перерахунок,
нарахувати та виплатити їй щорічну
допомогу на оздоровлення у розмірі 3-х
мінімальних заробітних плат в порядку
і на умовах, визначених положеннями
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період з 1996 р. по 2013 р.,
включно, що дорівнює 51 розмірам
мінімальних заробітних плат;
зобов'язати відповідача в подальшому
нараховувати та виплачувати їй щорічну
допомогу на оздоровлення у розмірі 3-х
мінімальних заробітних плат в порядку
і на умовах, визначених положеннями
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», посилаючись на те, що вона
має категорію 2 як особа, яка постійно
проживала у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення з моменту
аварії на ЧАЕС до прийняття постанови
про відселення.

В 1986 році вона була евакуйована із
зони відчуження, у зв'язку з чим у
відповідності до ст.48 «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі 3-х мінімальних заробітних
плат.

Оскільки зазначений вид
соціальної виплати виплачувався їй в
зазначений період часу в меншому
розмірі, ніж передбачено вказаним
Законом, просить перерахувати їй
розмір та здійснити відповідні виплати
за період 1996 р. по 2013 р. і виходячи з
прожиткового мінімуму непрацездатних
осіб.

Позивач та її представник в
судове засідання не з'явились, про час
та місце слухання справи повідомлені
належним чином, представник позивача
надіслав до суду клопотання, в якому
просив розглядати справу без його
присутності та присутності позивача.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явилась, про час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, надіслала на адресу суду
заперечення проти позову, в яких
просила відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
її позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, проаналізувавши вимоги
діючого законодавства України, суд
дійшов до висновку про відсутність
законних підстав для задоволення
даного позову, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі
Глазунівка Республіки Казахстан і має
Категорію 2 як особа, що постійно
проживала у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення з моменту
аварії на ЧАЕС до прийняття постанови
про відселення (а.с.7 - копія паспорту;
а.с.8 - копія посвідчення).

Як вбачається з відповіді
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської РДА в
м. Києві від 11 жовтня 2013 року на заяву
позивача про виплату компенсації на
оздоровлення, остання перебуває на
обліку в управлінні з 01.03.2010 року та
отримує компенсаційні виплати згідно
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Виплата щорічної
компенсації на оздоровлення
проводилася в розмірах, визначених
постановою Кабінету Міністрів України
№562 від 12.07.2005 року. Їй особисто, як
евакуйованій із зони відчуження у 1986
році, була призначена щорічна допомога
на оздоровлення за 2010-2013 роки у розмірі
75 грн. (а.с.6 - лист).

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд виходив з наступного.

До видатків, що здійснюються з
Державного бюджету України належать,
зокрема, видатки на державні програми з
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи (пункт 17 ст.87 Бюджетного
кодексу України).

Стаття 4 Бюджетного кодексу
України зазначає, що при здійсненні
бюджетного процесу в Україні положення
нормативно-правових актів
застосовуються лише в частині, в якій
вони не суперечать положенням
Конституції України, Бюджетному
кодексу та Закону про Державний бюджет
України на відповідний рік.

Частиною 3 прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» установлено, що у 2013
р. норми і положення статей деяких
Законів України, зокрема ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосовуються в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Конституційний Суд України в
рішенні №20-рп/2011 зазначив, що
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини 1 ст.4
Бюджетного кодексу України.

Тобто, суди при розгляді справ
щодо соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону України про
Державний бюджет України на
відповідний рік.

Рішення Конституційного Суду
України є обов'язковим до виконання на
території України.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №562 від 12.07.2005р., за
2010-2013 роки позивачці була нарахована і
виплачена допомога на оздоровлення в
сумі 75 грн., тобто, відповідно до
діючого законодавства.

Правових підстав для її
перерахунку судом не встановлено.

Оцінюючи зібрані по справі докази
в їх сукупності та співставленні,
аналізуючи обґрунтування позову
позивачкою і заперечення проти нього
відповідачем, суд приходить до
висновку, що при нарахуванні та виплаті
позивачці щорічної допомоги на
оздоровлення згідно з положеннями ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в період 2013 р. відповідач
діяв відповідно до вимог діючого
законодавства, у зв'язку із чим дії
відповідача є законними, а позов в цій
частині не підлягає задоволенню по
суті.

Вирішуючи питання щодо
дотримання позивачкою строку
звернення до адміністративного суду,
суд дійшов до наступного.

Згідно частини 2 ст.99 КАС України,
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

У відповідності до частини 1 ст.102
КАС України, пропущений з поважних
причин процесуальний строк,
встановлений законом, може бути
поновлений, зокрема, за клопотанням
особи, яка бере участь у справі.

При цьому, позивачка вважає, що до
спірних правовідносин строк звернення
до адміністративного суду, визначений
ч.2 ст.99 КАС України, застосуванню не
підлягає, оскільки спірні
правовідносини, на її думку, випливають
із спричинення їй ядерної шкоди,
відшкодування якої строками не
обмежено.

Однак, з таким твердженням
позивачки суд погодитися не може,
оскільки таке твердження не
ґрунтується на матеріальному і
процесуальному законі, спірні
правовідносини регулюються Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
законами України про Державний бюджет
України на відповідні роки та
відповідними підзаконними актами.

Позовні вимоги ОСОБА_1 охоплюють
строк із 1996 р. по 2012 р., крім 2013 р., за який
позивачці в позові відмовлено по суті,
тобто поза межами річного строку
звернення до адміністративного суду,
правових підстав для поновлення даного
строку судом не встановлено, у зв'язку з
чим в цій частині позовних вимог суд
вважає за необхідне відмовити у зв'язку
із пропуском встановленого ч.2 ст.99 КАС
України річного строку звернення до
адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 48, 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
ст.ст. 7-12, 69-71, 94, 99, 101, 102, 128, 158-163, 183-2 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії, за період 2013 р. -
відмовити по суті, а за період з 1996 р. по
2012 р. - відмовити у зв'язку із пропуском
річного строку звернення до
адміністративного суду.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через районний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя: