Справа № 2а/2110/43/12
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/46058/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06 червня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Херсонської області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови,-

в с т а н о в и в :

У січні 2012 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом про
визнання дій державного виконавця
неправомірними та скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Херсона від 03 лютого 2012 року
позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06 червня 2012
року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись з постановою
апеляційного суду, позивач звернувся
до суду з касаційною скаргою, в який
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
постанову суду першої інстанції,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Дніпровським районним
судом м.Херсона 14.01.2008 року видано
виконавчий лист № 2а-285, яким визнано
право ОСОБА_2 на перерахунок розміру
разової грошової допомоги, як інваліду
війни у розмірі визначеному ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та зобов'язано Головне
управління праці та соціального
захисту населення в Херсонській
області забезпечити ОСОБА_2
перерахунок виплати розміру разової
грошової допомоги за період з 2005 року
по 2007 рік в сумі 7788,00 грн.

15.01.2008 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження за вказаним
виконавчим документом.

У зв'язку із невиконанням боржником
рішення суду, на підставі якого було
видано вищезазначений виконавчий лист,
у строк, наданий для добровільного
виконання, державним виконавцем
винесено постанову від 21.02.2008 року про
накладення штрафу у розмірі 340 грн.

15.07.2008 року державним виконавцем на
адресу боржника надіслано вимогу щодо
виконання зазначеного рішення.

У зв'язку із повторним невиконанням
рішення суду державним виконавцем
винесено постанову від 08.08.2008 року про
накладення штрафу у розмірі 680 грн.

Рішення суду боржником виконано не
було.

У зв'язку з цим державним виконавцем до
прокурора м. Херсона двічі були
направлені подання про притягнення
осіб, які винні в навмисному
невиконанні рішення суду та вирішенні
питання про притягнення їх до
кримінальної відповідальності.

Останнє подання державного виконавця
до прокуратури Херсонської області про
притягнення до кримінальної
відповідальності службових осіб
Головного управління праці та
соціального захисту населення в
Херсонській області повернуто
прокуратурою 21.11.2011 року на
доопрацювання.

Державним виконавцем на вимогу
прокуратури у період з 13.12.2011 року по
28.12.2011 року виконано всі можливі дії з
приводу виконання вимог прокурора.

В ході примусового виконання
судового рішення було встановлено , що
боржник не має можливості виконати
рішення суду у зв'язку із відсутністю
кошторисних призначень на 2012 рік, та
іншого майна на яке можливо звернути
стягнення відповідно до закону на
виконання рішення суду на користь
стягувача.

28 грудня 2011 року державним виконавцем
винесена оскаржувана постанова про
закінчення виконавчого провадження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
неправомірність дій відповідача,
оскільки відповідачем не вжито всіх
заходів при виконанні постанови суду,
які передбачені Законом України "Про
виконавче провадження" та передчасно
закрито виконавче провадження.

З таким висновком суду погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, з
огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України "Про
виконавче провадження".

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 49
Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадової особи),
який його видав, у випадку,
передбаченому частиною третьою статті
75 цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 75 Закону
України "Про виконавче провадження" у
paзi, якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно iз законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
i повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

В силу положень частини 1 статті 89
Закону України "Про виконавче
провадження" (у редакцій чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) У разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно i в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, дії державного виконавця є
протиправними, оскільки ним не були
виконані усі дії, що передбачені
законом та передують винесенню
постанови про закінчення виконавчого
провадження. Відтак, постанова про
повернення виконавчого листа винесена
відповідачем передчасно, без
врахування всіх обставин у справі, а
тому підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування,
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 5 статті 124 Конституції
України передбачено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України i є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Згідно з частиною 1
статті 255 Кодексу адміністративного
судочинства України постанова або
ухвала суду, яка набрала законної сили,
є обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб i підлягає
виконанню на всій території України.

При цьому слід зазначити, що
відсутність коштів на виконання
рішення суду, не є підставою для
закриття виконавчого провадження на
підставі наступного.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті
74 рішення у справі "Іммобільяре Саффі
проти Італії" зазначив, що орган
державної влади не має права
посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
судове рішення про виплату боргу.

В той же час, статтею 6 Конвенції
передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі "Горнсбі проти
Греції" від 19 березня 1997 року зазначив,
що право на суд було б ілюзорним, якби
національна правова система
Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий)
орган відмовляється виконувати, не
виконує чи затягує виконання судового
рішення, то передбачені статтею 6
гарантії, які забезпечуються стороні
на етапі судового розгляду справи,
фактично втрачають свій сенс (рішення у
справі "Піалопулос та інші проти
Греції" від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Отже, вирішуючи спір та оцінюючи
правомірність дій відповідача, суд
першої інстанції, обґрунтовано
зазначив, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно i в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а
тому апеляційний суд помилково
скасував законне та обґрунтоване
рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06 червня 2012
року скасувати, а постанову
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 03 лютого 2012 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Херсонської
області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.Загородній

З оригіналом згідно.

Пом. судді
О.П.Торута