Справа № 820/8496/14
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 820/8496/14
Харківський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Біленського О.О.
при секретарі судового засідання
представника позивача - Кірєєва І.І.,
представника відповідача - Коваль В.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
до Сільськогосподарського
виробничого кооперативу агрофірма
"Солоненське" про стягнення
адміністративно - господарських
санкцій за незайняті робочі місця,
призначені для працевлаштування
інвалідів та пені, -
До Харківського окружного
адміністративного суду звернулась
Харківське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів з
адміністративним позовом до
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу агрофірма "Солоненське"
про стягнення адміністративно -
господарських санкцій за незайняті
робочі місця, призначені для
грн. та пені в розмірі 454,25 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідно до звіту відповідача про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік форми 10-ПІ від 10.02.2014
року середньооблікова чисельність
штатних працівників облікового складу
підприємства у 2013 році становила 46
осіб. Відповідно до ст. 19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" №875-ХІІ від 21.03.1991
року (далі - Закон України №875-ХІІ), у
відповідача в 2013 році норматив для
працевлаштування інвалідів складає 2
робочих місця. Фактично, згідно даних,
наданих відповідачем у звіті,
середньооблікова чисельність
інвалідів -штатних працівників на
підприємстві становить 0 осіб. Отже,
відповідачем не виконано норматив 2
робочих місця по працевлаштуванню
інвалідів. Розмір середньорічної
заробітної плати на підприємстві за 2013
сума адміністративно-господарських
санкцій за незайняті робочі місця,
призначені для працевлаштування
Позивач, посилаючись на норми ст.ст. 18,
19, 20 Закону України №875-ХІІ просив суд
задовольнити позовні вимоги про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій за незайняті
робочі місця. Оскільки, станом на день
звернення до суду відповідачем
добровільно не відшкодована сума
заборгованості, просив суд стягнути
Представник позивача в судове
засідання прибув, дав аналогічні
викладеним у позовній заяві пояснення,
позовні вимоги підтримав та просив суд
задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове
засідання прибув, в своїх поясненнях та
в письмових запереченнях поданих до
суду, проти позову заперечував, та
зазначив, що Сільськогосподарським
виробничим кооперативом агрофірма
"Солоненське" у 2013 році щомісяця
направлялися до Борівського районного
центру зайнятості звіти по формі №3 - ПН
про наявність вільних робочих місць
для інвалідів та потребу в
працівниках-інвалідах, що
підтверджується копіями звітів. На
думку відповідача, не зайняття
робочого місця шляхом
працевлаштування на ньому інваліда
сталося не з вини самого підприємства.
Крім того, позивачем не встановлено
фактів відмови у працевлаштуванні
направлених на вакантні посади
інвалідів та не створення робочих
місць для інвалідів. З огляду на
наведене просив відмовити в
Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, долучені
до матеріалів справи, встановив
Відповідно до ст.19 Закону України
№875-ХІІ встановлено, що для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік.
Після самостійного розрахунку
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою вищевказаної статті,
здійснюється та забезпечується
працевлаштування інвалідів.
Згідно зі ст.18 Закону України №875-ХІІ,
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
Судом встановлено, що відповідно до
Звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів, форми 10-ПІ
затвердженої Наказом Міністерства
праці України №42 від 10.02.2007 року, за 2013
рік середньооблікова кількість
штатних працівників облікового складу
підприємства склала 46 осіб. Також,
згідно даних, наданих відповідачем у
звіті, середньооблікова чисельність
інвалідів -штатних працівників на
підприємстві становить 0 особи при
нормативі для працевлаштування
інвалідів 2 робочих місця.
Таким чином, у відповідача було в
наявності 2 вакантних робочих місця для
працевлаштування інвалідів.
При цьому, відповідач вказував 2 наявні
вакансії для працевлаштування
інвалідів, відповідно до наявних в
матеріалах справи звітів про наявність
вакансій, форми статистичної звітності
№3-ПН затвердженої Наказом Державного
комітету статистики №420 від 19.12.2005 року,
за період з січня по грудень 2013 року,
які відповідач надавав до Борівського
районного центру зайнятості звіти
щомісячно, що відповідає інформації з
Борівського районного центру
зайнятості №295 від 22.05.2013 року на адресу
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу агрофірма "Солоненське",
яка також міститься в матеріалах
справи. Також, під час розгляду справи,
позивачем не доведено факту відмов у
працевлаштуванні інвалідів з боку
Статтею 20 Закону України №875-ХІІ
визначено обов'язок підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою ст.19 цього Закону.
Проаналізувавши положення Закону
України №875-ХІІ, суд дійшов висновку, що
на підприємстві лежить лише обов'язок
щодо подачі до державної служби
зайнятості інформації, необхідної для
організації працевлаштування
Судом встановлено, що відповідач діяв в
межах визначених законодавством
України, а саме своєчасно звітував до
Борівського районного центру
зайнятості про наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів та не
відмовляв інвалідам у
працевлаштуванні, вказаний факт не
заперечувався сторонами під час
розгляду справи.
Таким чином відповідачем були у
повному обсязі виконані вимоги Закону
України №875-ХІІ щодо прийняття заходів
для працевлаштування інвалідів, а
позовні вимоги є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись ст.ст. 17, 50, 160-163, 167, 185, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного
позову Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Сільськогосподарського
виробничого кооперативу агрофірма
"Солоненське" про стягнення
адміністративно - господарських
санкцій за незайняті робочі місця,
призначені для працевлаштування
інвалідів та пені - відмовити в повному
Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення протягом десяти днів з дня її
проголошення, у разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження

Постанова у повному обсязі виготовлена
02.06.2014 року.

Суддя
Біленський О.О.