Справа № 1806/2а-8121/11
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/7206/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 1.11.2012р. у
справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Головного управління
Пенсійного фонду України в Сумській
області

про зобов'язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В :

19.06.2012р. ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в Сумській
області (далі Пенсійний фонд), в якому
просив визнати дії відповідача по
відмові у нарахуванні та виплаті
пенсії неправомірними та зобов'язати
поновити виплату пенсії як громадянину
України, починаючи з 7.10.2009р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив про неправомірність відмови у
поновленні виплати пенсії з підстав
відсутності відповідних норм, що
регулюють пенсійне питання осіб, які
обрали місцем проживання іншу країну,
та відсутність міждержавного договору
між Україною та Сполученими Штатами
Америки.

Постановою Ковпаківського районного
суду м. Суми від 27.07.2012р. позов
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії Пенсійного фонду
щодо невиплати пенсії та зобов'язано
здійснити нарахування та виплату
пенсії ОСОБА_3 з 4.05.2012р. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що рішенням
Конституційного Суду України від
7.10.2009р. №25-пр/2009 визнано
неконституційними положення п.2 ч.1 ст.49,
другого речення ст.51 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за якими
позивачеві було припинено виплату
пенсії, тому виплата пенсії ОСОБА_3 має
бути поновлена з моменту звернення із
заявою.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 1.11.2012р.
апеляційну скаргу задоволено, рішення
суду першої інстанції скасовано та
відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з постановою суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_3
звернувся з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просив її
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Відповідач надав до суду заперечення, в
яких просив касаційну скаргу залишити
без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
2.09.1987р. по 6.05.1992р. був зареєстрований та
проживав у АДРЕСА_1.

Починаючи з 10.11.1989р. позивачу
призначена пенсія за вислугу років, як
військовослужбовцю.

З 1.01.1993р. виплату пенсії йому було
припинено, в зв'язку з виїздом на
постійне місце проживання до
Сполучених штатів Америки. В даний час
позивач є громадянином України та
проживає в Сполучених штатах Америки.

4.05.2012р. позивач звернувся до Пенсійного
фонду з заявою про поновлення виплати
пенсії, у зв'язку з визнанням
неконституційним положення Закону
України, який передбачає припинення
виплати пенсії громадянам України, які
виїжджають на постійне місце
проживання до країн, з якими Україна не
має відповідних міжнародних договорів.

Пенсійний фонд 1.06.2012р. відмовив
позивачу у поновленні виплати пенсії, у
зв'язку з відсутністю відповідних норм,
що регулюють пенсійне питання осіб, які
обрали місцем проживання іншу країну,
та відсутністю міждержавного договору
між Україною та Сполученими штатами
Америки.

Відповідно до ст.24 Конституції України
громадяни мають рівні конституційні
права і свободи та є рівними перед
законом. Не може бути привілеїв чи
обмежень за ознаками раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» реєстрація
місця проживання чи місця перебування
особи або її відсутність не може бути
умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією, законами чи
міжнародними договорами України, або
підставою для їх обмеження.

Пунктом 2 ч.1 ст.49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що виплата
пенсії за рішенням територіальних
органів Пенсійного фонду або за
рішенням суду припиняється на весь час
проживання пенсіонера за кордоном,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України

Статтею 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що у разі
виїзду пенсіонера на постійне місце
проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 07.10.2009р. №25-рп/2009 щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень пункту 2 частини першої статті
49, другого речення статті 51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
зазначені положення визнані такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України
визначено звернути увагу Верховної
Ради України на необхідність
приведення у відповідність до
Конституції України положень інших
Законів, які регламентують виплату
пенсій пенсіонерам, які постійно
проживають у державах, з якими Україною
не укладено відповідного договору, а
також прийняття Закону про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданою фізичним або
юридичним особам актами і діями, що
визнані неконституційними. З
прийняттям рішення Конституційним
Судом України від 07 жовтня 2009 року
виключена така підстава для припинення
пенсійних виплат як проживання
пенсіонера за кордоном, що є підставою
для поновлення конституційного права
позивача на виплату пенсії, незалежно
від місця його постійного проживання.

Після прийняття зазначеного Рішення і
на теперішній час інших законів, які
регламентують виплату пенсій
пенсіонерам, які постійно проживають у
державах, з якими Україною не укладено
відповідного договору, не прийнято.

Як встановлено ч.2 ст.152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже, положення п.2 ч.1 ст.49 та другого
речення ст.51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» втратили чинність з
07.10.2009р., тобто з дати прийняття Рішення
Конституційним Судом України №25-рп/2009.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що позивач, проживаючи в
США, як громадянин України, має такі ж
самі конституційні права, як й інші
громадяни цієї держави, оскільки
Конституція України та пенсійне
законодавство України не допускають
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії за
ознакою місця проживання, про що
вказано у Рішенні Конституційного
Суду України від 07.10.2009р. №25-рп/2009, яке є
безумовною підставою для нарахування
та виплати пенсії позивачу як особі,
яка проживає за межами України.

Відповідно до статті 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 226, 230, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України ,-

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 1.11.2012р.
скасувати, залишивши в силі постанову
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 27.07.2012р.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України в
порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС
України.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз