Справа № 826/5251/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19 травня 2014 року 17 год. 37
хв. № 826/5251/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Данилишина В.М., при секретарі судових
засідань Приходько О.В., за участю
представників позивача та відповідача,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Хім Торг" до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення відповідача.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у судовому
засіданні 19 травня 2014 року проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 18 квітня 2014 року надійшов
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Хім Торг" (далі -
позивач) до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів (далі - відповідач)
про визнання протиправним та
скасування рішення відповідача про
коригування митної вартості товарів
від 20 лютого 2014 року № 100260001/2014/200027/2
(далі - оскаржуване рішення).

В обґрунтування позову законний
представник позивача зазначив, що
відповідачем порушено процедуру
прийняття оскаржуваного рішення,
зокрема, у частині необґрунтованого
застосування резервного методу
визначення митної вартості товарів.

Ухвалою суду від 22 квітня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду у судовому
засіданні.

У ході судового розгляду справи
представники позивача підтримали
позов та просили задовольнити його
повністю.

Представник відповідача не визнав
позов та просив відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову, наданих суду у судовому
засіданні 12 травня 2014 року.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем, як покупцем, та Indexmark
Limited, як продавцем, 18 листопада 2013
року укладено договір № 1-13, за умовами
якого продавець зобов'язався передати
у власність покупця товар (поліетилен),
а покупець - прийняти та оплатити його.

На підставі договору № 1-13 позивачем
вчинені дії, направлені на здійснення
митного оформлення товару.

За митною декларацією № 100260001/2014/134547
позивачем визначено митну вартість
товару за основним методом - ціною
договору.

Для митного оформлення товару
позивачем надано відповідачу копії:
договору № 1-13; додаткової угоди від 18
листопада 2013 року № 01/13HDPE до договору №
01-13; інвойсу від 18 листопада 2013 року №
HDPE-13-01НТ; декларацій про походження
товару від 18 листопада 2013 року
№ HDPE-13-01HT; коносаменту від 23 січня 2014
року № B/L No.20-KR; міжнародних
автомобільних накладних від 17 лютого
2014 року, що підтверджується наявною у
матеріалах справи копією картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
100260001/2014/00039.

Факт надання позивачем для митного
оформлення товару документів,
передбачених ч. 2 ст. 53 Митного кодексу
України (далі - МК України),
відповідачем не заперечувався.

При цьому, як пояснив у ході судового
розгляду справи представник
відповідача, при дослідженні наданих
позивачем документів для розмитнення
товару відповідачем виявлено, що митна
вартість імпортованого товару не може
бути визначена за ціною договору у
зв'язку з тим, що надані позивачем
документи містять розбіжності.
Позивачем для митного оформлення
товару не надано відповідачу: страхові
документи, а також документи, які
містять відомості про вартість
страхування (страховий поліс);
банківські платіжні документи, що
стосуються оцінюваного товару;
банківські платіжні документи, що
стосуються оцінюваного товару та
підтверджують факт попередньої оплати
за товар.

Згідно з п. 5.2 договору № 1-13, п. 9
додаткової угоди № 01/13HDPE, покупець
здійснює попередню оплату за товар у
розмірі 20% на рахунок продавця. Залишок
суми у розмірі 80 % покупець
зобов'язується сплатити на рахунок
продавця не пізніше 10 календарних днів
до заходу судна у порт.

До того ж, в інвойсі не зазначено умови
оплати за товар.

При вирішенні даної справи суд
враховує позицію Верховного Суду
України, зазначену ним у постанові від
15 жовтня 2013 року № 21-270а13 про те, що
наявність у ЄАС інформації про іншу
митну вартість ідентичних або
аналогічних товарів може бути
підставою для витребування у
декларанта додаткових документів для
підтвердження митної вартості.

Відповідно до ст. 266 МК України, на
декларанта покладений обов'язок надати
митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
процедур.

З наявної у матеріалах справи копії
листа (електронного повідомлення) від 20
лютого 2014 року вбачається, що між
відповідачем та позивачем проведено
процедуру консультацій. Позивач
відмовився від надання додаткових
документів.

Факт відмови позивача від надання
додаткових документів, що передбачено
ст. 53 МК України, підтверджено
представниками позивача у ході
судового розгляду справи.

Суд не погоджується з доводами
представників позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів та аналізу наступних
положень і обставин.

Так, згідно з ч. 1 ст. 54, ч. 3 ст. 53, п. 1 ч. 4
ст. 54, ч. 1 ст. 55 МК України, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

У разі якщо документи, зазначені у ч. 2
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) відповідні
додаткові документи.

Митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особи митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених ч. 6
ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Враховуючи викладені положення та
фактичні обставини, зокрема виявлений
судом факт ненадання позивачем у
встановлений строк витребуваних
відповідачем додаткових документів,
які б підтверджували заявлену митну
вартість товару, суд прийшов до
висновку про правомірність прийняття
відповідачем оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується,
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України, метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 МК України, у
разі якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у ст.ст. 58-63 цього Кодексу,
митна вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) органами доходів і зборів
митних вартостях.

Стосовно доводів представників
позивача про неправомірність
застосування відповідачем резервного
методу визначення митної вартості
товарів суд зазначає, що у графі 33
оскаржуваного рішення обґрунтовано
неможливість застосування попередніх
методів визначення митної вартості
товарів.

Оскільки позивачем станом на момент
прийняття оскаржуваного рішення у
встановленому порядку не підтверджено
заявлену ним митну вартість товару, як
того вимагають положення
законодавства, а саме ним не надано
додаткові документи, які б підтвердили
заявлену митну вартість товару, та
враховуючи наявну у відповідача цінову
інформацію, вірним є рішення
відповідача про необхідність
застосування резервного методу
визначення митної вартості товарів.

Отже, визначення відповідачем митної
вартості товару здійснювалось
відповідно до ст. 57 МК України шляхом
послідовного використання методів
визначення митної вартості товарів.

Таким чином, дії відповідача щодо
коригування митної вартості товару є
законними та такими, що відповідають
чинному законодавству, а тому відсутні
підстави для скасування оскаржуваного
рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі викладених положень та
обставин суд прийшов до висновку, що
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Хім Торг" до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення відповідача є
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. У зв'язку з
ухваленням судового рішення на користь
суб'єкта владних повноважень та
відсутністю з його сторони судових
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 122, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні
позову товариства з обмеженою
відповідальністю "Хім Торг".

Копії постанови у повному обсязі
направити сторонам (вручити їх
уповноваженим представникам) у порядку
та строки, встановлені ст. 167 КАС
України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 26
травня 2014 року