Справа № 808/2501/14
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року 11:51Справа № 808/2501/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Чернової
Ж.М.

за участю:

секретаря судового засідання:
Батигіна О.В.,

представників:

від позивача: Демченко І.В.,

від відповідача: Міщенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя
адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТДС ГРУПП»

до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про: скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТДС ГРУПП» до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області, в якій позивач
просить скасувати податкове
повідомлення-рішення від 11.12.2013
№-22-11.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги і просив їх
задовольнити у повному обсязі. В
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що висновки податкового органу щодо
завищення податкового кредиту за
вересень 2013 року на суму 6500,00грн. є
безпідставними, так як позивачем сума
податкового кредиту визначена вірно,
лише допущена описка в номері
податкової накладної в Реєстрі
отриманих податкових накладних, що не
може вплинути на розмір податкового
кредиту і суми, що підлягає до сплати в
бюджет. Висновок відповідача про
відсутність податкової накладної є
припущенням, так як перевірка
первинних документів, в тому числі
наявності податкових накладних,
можлива лише під час проведення
документальної перевірки, при
камеральній перевірці це зробити
неможливо. Крім того, зазначає, що
протягом п'яти робочих днів після
отримання акту перевірки надав
пояснення і документи, в тому числі
податкову накладну, яка визначена
відповідачем як відсутня, і яку
відповідач повинен був врахувати
відповідно до п.44.7 ст.44 Податкового
кодексу України.

Відповідач проти позову заперечив,
зазначив, що позивач відповідно до
Порядку ведення реєстру виданих та
отриманих податкових накладних,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 17.12.2012 №1340, який
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 01.02.2013 №201/22733 повинен був
виправити помилку в Реєстрі методом
«сторно» у момент виявлення таких
помилок. Згідно наданих до ДПІ реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних операції з виправленням
помилки за методом «сторно», в т.ч по
контрагенту «Бумпак плюс» не
задекларовані. Згідно з пунктом 198.6
статті 198 Податкового кодексу України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). З
метою виправлення даних поданої
податкової декларації з податку на
додану вартість (з додатками) всупереч
норм податкового законодавства,
позивачем не було надано до ДПІ ні нову
податкову декларацію ні уточнену
декларацію з ПДВ з уточненими
показниками.

Відповідно до ст.160 КАС України, 08.05.2014
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови та оголошено про час
виготовлення постанови у повному
обсязі.

Відповідно до ст. 41 КАС України, в ході
судового розгляду здійснювалось повне
фіксування судового засідання за
допомогою технічних засобів, а саме:
комплексу "Камертон".

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
матеріали і з'ясувавши обставини
адміністративної справи, дослідивши
інші наявні у справі докази у їх
сукупності, прийшов до наступного
висновку.

Фахівцями ДПІ у Жовтневому районі
м.Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
здійснено камеральну перевірку даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість, за
результатами якої складено акт
камеральної перевірки від 20.11.2013 №
60/08-26-22-11/37834883.

За висновками цього акту дані
документальної невиїзної (камеральної)
перевірки ТОВ «ТДС ГРУПП» свідчать про
завищення суми податкового кредиту,
заявленої в податковій декларації з
податку на додану вартість за вересень
2013 року, що свідчить про заниження суми
ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати
в бюджет, а саме позивачем в порушення
п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України зайво включено до складу
податкового кредиту суму 6500,00грн. по
податковій накладній, виписаній
підприємству ТОВ «БУМПАК ПЛЮС».

На підставі цього акту 11 грудня 2013 року,
Державною податковою інспекцією у
Жовтневому районі м.Запоріжжя ГУ
Міндоходів у Запорізькій області
прийняте податкове
повідомлення-рішення №-22-11, яким
позивачу збільшено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 6500,00грн. за основним
платежем і 1625,00грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

З акту перевірки та наявних у справі
матеріалах вбачається наступне:

18 жовтня 2013 року Товариством з
обмеженою відповідальністю «ТДС
ГРУПП» до податкового органу подана
податкова декларація з податку на
додану вартість за вересень 2013 року
(вх.№ ) з додатками та реєстром
виданих та отриманих податкових
накладних (вх.№ ). В рядку 17
«усього податкового кредиту»
податкової декларації заявлена сума
92296,00грн. Сума податкового кредиту,
заявлена в податковій декларації,
відповідає сумі податкового кредиту,
визначеній в додатку 5 «Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів», та в
реєстрі отриманих податкових
накладних за вересень 2013 року.

До Реєстру отриманих податкових
накладних за вересень 2013 року включені
податкова накладна №468 від 26.09.2013 на
загальну суму 45000,00грн., в т.ч. ПДВ
7500,00грн., отримана від ТОВ «БУМПАК ПЛЮС»
(рядок 68 Реєстру) і податкова накладна
№468 від 26.09.2013 на загальну суму 39000,00грн.,
в т.ч. ПДВ 6500,00грн., отримана від ТОВ
«БУМПАК ПЛЮС» (рядок 69 Реєстру).

06.11.2013 відповідачем підприємству
направлений запит №4043/10/08-26-2200, який
стосується податкової накладної №468
від 26.09.2013 на суму ПДВ 14000,00грн.

До спливу встановленого законом для
відповіді на запит строку, 20.11.2013
відповідач провів камеральну
перевірку, за наслідками якої
складений акт, що зазначений вище, на
підставі якого винесене спірне
податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до пояснень позивача,
підприємство при формуванні
електронного реєстру в програмі М.Е.DOC
за вересень 2013 року допустило помилку
(опечатку) в номері податкової
накладної: замість №469 помилково було
надруковано №468. У підприємства є в
наявності обидві ці податкові
накладні, оригінали податкових
накладних були оглянуті судом в
судовому засіданні, копії долучені до
матеріалів справи.

28 листопада 2013 року позивачем поданий
до податкового органу Реєстр виданих
та отриманих накладних, порція 2
(№), яким виправлена помилка в
номері податкової накладної.

Відповідно до Порядку ведення реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних, затвердженого наказом ДПА
України від 17.12.2013 №1340, який
зареєстрований у Міністерстві юстиції
України 01.02.2013 №201/22733 виправлення
помилки в Реєстрі здійснюється методом
«сторно» за правилами, передбаченими
для бухгалтерського обліку, у момент
виявлення таких помилок.

При виправленні помилки методом
«сторно» до Реєстру одночасно
вноситься два записи: помилковий запис
із знаком «-» та правильний запис із
знаком «+».

Як вбачається з Реєстру виданих та
отриманих накладних, порція 2 (№
від 28.11.2013) позивачем помилка
виправлена в порядку, встановленому
законом.

03 грудня 2013 року позивачем подані до
податкового органу заперечення до акту
перевірки, в яких надані пояснення щодо
сум ПДВ, які включені до складу
податкового кредиту, завірені копії
податкових накладних №468 від 26.09.2013 та
№469 від 26.09.2013, та копії Реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних в первинному і виправленому
вигляді.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України визначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу.

Суд, оглянувши надані позивачем
податкові накладні №486 від 26.09.2013 та №469
від 26.09.2013, вважає, що вони оформлені
належним чином і підстав для їх
неврахування у складі податкового
кредиту позивача немає. Суд не
встановив також інших порушень норм
законодавства, що визначають порядок
формування податкового кредиту, з боку
позивача за спірний період.

Отже, враховуючи наявність у позивача
податкових накладних, на підставі яких
відповідні суми ПДВ у складі вартості
придбаних товарі (послуг) були включені
до податкового кредиту, приймаючи до
уваги, що зазначені податкові накладні
складені з дотриманням норм
законодавства, позивач правомірно
включив суми податку на додану
вартість по цим податковим накладним
до складу податкового кредиту.

Суд приймає також до уваги те, що
відповідачем проводилась камеральна
перевірка, яка відповідно до підпункту
75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу
України проводиться у приміщенні
органу державної податкової служби
виключно на підставі даних, зазначених
у податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків. Отже, перевірка
фактичної наявності податкових
накладних під час такої перевірки не є
можливою. При цьому позивачем у
встановлений законом строк подані
пояснення і копії документів, в тому
числі податкових накладних, які
підтверджують дані його податкового
обліку, і виправлена помилка у номері
податкової накладної.

Відповідно до абз.2 п.44.7 ст.44 ПК в
редакції, що діяла на час перевірки,
протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта перевірки платник
податків має право надати до
контролюючого органу, що призначив
перевірку, документи, визначені в акті
перевірки як відсутні.

Відповідно до абз.2 п.44.6 ст.46 ПК якщо
платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Позивач цим правом скористався і надав
документи, що підтверджують показники,
відображені ним у податковій
звітності.

Таким чином, на дату винесення
податкового повідомлення-рішення
позивач мав всю необхідну інформацію і
документи на підтвердження того, що,
позивачем була допущена описка, яка не
вплинула на розмір податкового кредиту
і суму податку, що підлягає сплаті до
бюджету.

Відповідно до п.54.3.2 ст.54 ПК
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків, крім електронної перевірки,
свідчать про заниження або завищення
суми його податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках.

В порушення цієї норми відповідач
визначив податкові зобов'язання
позивача за відсутності заниження суми
податку, що підлягає сплаті в бюджет.

Заперечення відповідача щодо
того, що позивачем для виправлення
помилки не виконані дії, які визначені
законодавством, судом до уваги не
приймаються, так як надані до справи
документи це спростовують. Також
матеріалами справи спростовуються
доводи відповідача щодо того, що
позивач повинен був внести виправлення
у показники податкової декларації за
вересень 2013р. Розглянуті під час
судового розгляду документи свідчать
про те, що помилка відповідача не
торкнулась показників податкової
декларації, які були визначені вірно.

Отже, прийнявши податкове
повідомлення-рішення, яке є предметом
спору, відповідач поклав на платника
податку зобов'язання сплатити суму
податку більшу, ніж визначена на
підставі норм податкового
законодавства, що є порушенням
законних прав позивача.

Відповідно до ч.2, 4 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання, контролюючий
орган має довести наявність в діях
цього платника податку порушень норм
податкового законодавства, які
призвели до заниження платником
податку суми податку, що підлягає
сплаті в бюджет.

Відповідачем не доведена
правомірність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення, у
зв'язку з чим позовні вимоги є
доведеними, обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 7-11, 69, 71, 94, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
прийняте Державною податковою
інспекцією у Жовтневому районі
м.Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
№-22-11 від11.12.2013.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТДС ГРУПП»
сплачений судовий збір у сумі 182,70 (сто
вісімдесят дві гривні 70 коп.)

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Ж.М.Чернова