Справа № 806/1050/14
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"04" червня 2014 р.
Справа № 806/1050/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Жизневської А.В.

суддів:
Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

при секретарі
Зеліковій О.В. ,

за участю представника товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрполіскорм",

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "02" квітня
2014 р. у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрполіскорм" до Житомирської
митниці Міністерства доходів і зборів
України, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Житомирській області про
визнання протиправними та скасування
рішення і картки відмови,стягнення
коштів ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
р. позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано прийняте
20.11.2013 року Житомирською митницею
Міндоходів України (далі-Митниця)
рішення про коригування митної
вартості товарів № 101060000/2013/300775/2 та
картку відмови в митному оформленні
товарів № 101060000/2013/00922. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрполіскорм"
(далі-Товариство) суму надміру
сплачених митних платежів у розмірі
26343,26 грн. Присуджено товариству
понесені ним судові витрати у розмірі
328,86 грн. з Державного бюджету України.

Апелянт в апеляційній скарзі просить
скасувати вказану постанову та
прийняти нову про відмову у задоволені
позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25
січня 2013 року ТОВ "Укрполіскорм"
Україна (покупець) укладено з компанією
"Evonik Industriеs AG" Німеччина (постачальник)
прямий зовнішньоекономічний контракт
№00005 від 25.01.2013 року, за яким
постачальник продає, а покупець купує
МетАМІНО DL - Метфіонін кормовий (MetFMINO DL -
Methionine feed grade), в кількості та за цінами
зазначеними у інвойсах на кожну окрему
партію товару. Крім того, на кожну
поставку товару контракт має
доповнюватися специфікацією, яка
визначає кількість та вартість товару,
погодженого постачальником з покупцем
відповідно до п. 2.1 контракту (а.с.8-13).
Відповідно до п. 2.3 контракту доставка
товару здійснюється вантажівкою в
мішках по 25 кг. на умовах СІР, Україна
(Інкотермс 2010) або у відповідності з
іншими умовами погодженими сторонами і
зафіксованими в специфікаціях і
інвойсах (а.с.8).

За умовами договору згідно розділу 4
Контракту "ціна і оплата", інвойс на
оплату з відстрочкою платежу або 100%
передоплата за товари виставляється в
Євро і оплата здійснюється покупцем в
Євро, ціна погоджується між
постачальником і покупцем на кожну
поставку товару і фіксується в кожному
інвойсі на кожну окрему партію товару,
та є невід'ємною частиною контракту.
Передоплата здійснюється що найменше
за 10 календарних днів до підтвердженої
дати поставки товару. Податок на додану
вартість, якщо застосовується
додається до ціни (а.с.9).

Суд встановив, що 20 листопада 2013 року
ТОВ "Укрполіскорм" подано до митного
органу митну декларацію (далі - МД) №
101060000/2013/019851 (а.с.24) на митне оформлення
товару кормова добавка DL-Methionine feed grade 99%
(DL- метіонін кормової якості 99%)
кормової якості, у вигляді білого
кристалічного порошку хімічна формула
(S)-2 аміно - 4 (метілтіо) бутанова кислота.
Призначений для виробництва кормів для
тварин, вагою нетто 20000 кг. З загальною
митною вартістю товарів визначеною
позивачем 54200,00 Євро.

До декларації на підтвердження митної
вартості товару було надано контракт
№00005 від 25.01.2013 року, специфікацію №1
від 04.11.2013 року, інвойс від 15.11.20143 року №
, товарно-транспортну накладна (CMR)
від 15.11.2013 року б/н, експортну митну
декларацію країни відправлення від
15.11.2013 року №13DE80Е0, та інші
документи, із заявленою митною
вартістю зазначеного товару за
основним методом її визначення, тобто
за ціною договору (контракту).

За результатами здійснення аналізу
супровідних документів поданих разом з
МД №101060000/2013/019851, Житомирською митницею
винесено рішення про коригування
митної вартості товарів № 101060000/2013/300775/2
від 20.11.2013 року (а.с.33).

Згідно зазначеного рішення, митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), оскільки документи,
зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу
України (далі - МК України), подані для
митного оформлення містять
розбіжності (в інвойсі від 15.11.2013 року №
не конкретизовано відомості про
вантажовідправника товару, а саме про
його адресу), а також в зв'язку з
неподання декларантом на письмову
вимогу митного органу відповідно до ч. 3
ст. 53 МК України, додаткових документів,
що підтверджують заявлену митну
вартість, а саме: висновку про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями.

За інформацією, яка наявна у митного
органу, вартість схожих товарів є вищою
в порівнянні з митною вартістю
оцінюваних товарів.

Проведено процедуру консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору другорядних
методів відповідно до вимог статей 59-64
МКУ. За результатами проведеної
консультації встановлено що, методи 2а
та 2б не можуть бути застосовані у
зв'язку з відсутністю цінової
інформації на ідентичні та подібні
(аналогічні) товари; методи 2в та 2г - в
зв'язку з відсутністю основи для
віднімання та додавання вартості.
Митна вартість визначена за резервним
методом, яка ґрунтується на раніше
визнаних (визначених) митними органами
митних вартостях: на основі МД
№101060000/2013/017898 від 15.10.2013 року, з
урахуванням коригувань на обсяг
партії, умови поставки, комерційні
умови тощо, що відповідає принципам і
критеріям, визначеними Угодою про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

При розгляді справи з'ясовано, що
джерелом інформації є інформація
цінової бази ЄАІС ДМСУ щодо товарів,
митне оформлення яких вже здійснено,
Митний кодекс від 13.03.2012 р. №4495-УІ (а.с.33).

Згідно рішення про коригування митної
вартості товару № 101060000/2013/300775/2 від
20.11.2013 року, митним органом було
скориговано ціну товару в сторону її
завищення з 54200,00 Євро (2,71 Євро за кг.) до
63000,00 Євро (3,15 Євро за кг.) та надано
картку відмови в митному оформленні
випуску товару № 101060000/2013/00922 від 20.11.2013
року (а.с.34).

Крім наданих до декларації документів,
на вимогу митного органу, декларантом
додатково було надано для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, відповідно до ч.3 ст.53
МК України, наступні документи:
комерційну пропозицію (прайс - лист)
виробника, видаткову накладну №
РН-0000180, податкову накладну №1 від 04.11.2013
року та інші додаткові документи (а.с.
35).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
про коригування митної вартості товару
в сторону її завищення, декларантом
відповідно до ч.1 ст.55 МК України,
здійснено випуск товарів у вільний
обіг зі сплатою митних платежів згідно
із заявленою митною вартістю та
надання гарантій відповідно до розділу
Х МК України за МД № 101060000/2013/019984 від
22.11.2013 року (а.с.38).

Суд вірно зазначив, що порядок
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, подання декларантом
відомостей для її підтвердження
визначено у статтях 52 та 53 Митного
кодексу України від 13.03.2012, № 4495-VI .

За ст.49 МК України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частинами 1, 2 ст. 52 МК України
встановлено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом;

2) подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або надання митному органу
додаткової інформації.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини п'ятої статті 53
МК України, забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Виходячи з аналізу наведених вище
правових норм, суд вірно зазначив, що
Митним кодексом України передбачено
вичерпний перелік документів, що
подається декларантом митному органу
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів та обраного методу її
визначення. Дана норма кореспондується
з положеннями статті 318 МК України, якою
встановлено, що митний контроль
передбачає виконання митними органами
мінімуму митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи.

Між тим, відповідно до вимог частини ч.3
ст.53 МК України у разі, якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс - листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Частиною першою ст.54 Митного кодексу
визначено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України,
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Суд правильно зазначив, що за змістом
вказаних право митного органу на
витребування від декларанта
додаткових документів виникає лише у
разі наявності обґрунтованого сумніву
у повноті та/або достовірності
відомостей про митну вартість товарів,
однією з підстав виникнення якого є
виявлення розбіжностей у поданих
декларантом документах і такі
розбіжності мають впливати саме на
числове значення складових митної
вартості товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У частині другій ст.58 МК України
визначено, що метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

В ході розгляду справи встановлено, що
Товариством при поданні МД було подано
необхідні документи, що підтверджують
митну вартість товару.

Під час розгляду даної справи судом не
встановлено обставин, які б свідчили
про існування достатніх підстав для
виникнення обґрунтованого сумніву у
Житомирської митниці щодо вартості
імпортованого товару, а зазначені
додаткові документи були надані
Товариством на вимогу контролюючого
органу.

При цьому, суд доречно послався на
правову позицію з даного питання, яку
викладено у постанові Верховного Суду
України від 01.10.2013 року (справа № 21-354а13),
де зазначено, що "... наявність
обґрунтованого сумніву у правильності
визначення митної вартості митниця
зобов'язана доводити в суді, оскільки з
цією обставиною закон пов'язує
можливість витребовування додаткових
документів у декларанта та надає
митниці право вчиняти наступні дії,
спрямовані на визначення дійсної
митної вартості товарів".

Суд з'ясував, що під час контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару декларантом одночасно
з поданням МД, митному органу було
надано всі необхідні документи, які
підтверджують ціну товару зазначену у
декларації, зокрема, умовами розділом 4
Контракту, встановлено, що інвойс на
оплату з відстрочкою або 100%
передоплата за товари виставляється в
Євро і оплата здійснюється покупцем в
Євро, ціна погоджується між
постачальником і покупцем на кожну
поставку товару і фіксується в кожному
інвойсі на кожну окрему партію товару,
і є невід'ємною частиною Контракту.
Передоплата здійснюється що найменше
за 10 календарних днів до підтвердженої
дати поставки товару (а.с.9). Здійснюючи
аналіз товаросупровідних документів
поданих разом з МД № /2013/019851,
митним органом зазначено, що в інвойсі
від 15.11.2013 року № не
конкретизовано відомості про
вантажовідправника товару, а саме: його
адресу.

Суд вірно зазначив, що відповідно до
роз'яснень Міністерства фінансів
України, форма рахунку - фактури
(інвойсу) не відноситься до типових
форм, які затверджуються Державним
комітетом статистики України,
застосування її нормативно - правовими
актами не передбачено. Також, суд
звертає увагу, на те, що в інвойсі від
15.11.2013 року зазначено відправника
товару та його реквізити, а саме адресу:
"Efonik Industries AG - Rellinghayser Str. 1-11, 45128 Essen, Germany",
відповідно до реквізитів сторін
зазначених у контракті від 25.01.2013 року
(а.с.15-19).

Крім того, митний орган не погодився з
наданою декларантом до митного
оформлення відомостями по основному
методу, оскільки, на його думку, митна
вартість товару визначена товариством,
значною мірою відрізнялася від
вартості товару на схожий (аналогічний)
товар, яка містяться у Єдиній
автоматизованій інформаційній системі
Державної митної служби України, на
підставі чого відповідачем зроблено
висновок, що товариством було занижено
митну вартість товару, в наслідок чого,
було прийнято рішення про коригування
митної вартості товару та видано
картки відмови в митному оформленні
товару.

Однак, за приписами Митного кодексу
зазначена система носить
інформаційний характер і не є
виключною підставою для відмови у
визнанні задекларованої митної
вартості декларантом, оскільки така
підстава для коригування не
передбачена ст.55 МК України і не
викладена в ст.VII Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) та в Угоді
про застосування ст. VII ГАТТ (1994 року).
Відповідно до наказу МФУ №598 від 24.05.2012
року, яким затверджено форму рішення
про коригування митної вартості,
допускається посилання на
використання інформаційної системи
ДМСУ тільки при визначенні митної
вартості відповідно до ст. ст. 59, 60 та 64
МК України із зазначенням номера та
дати митної декларації, яка була взята
за основу для визначення митної
вартості оцінюваних товарів, з
поясненнями щодо зроблених коригувань
обсяг партії ідентичних, подібних
товарів, умов поставки, комерційних
умов тощо, що в порушення зазначеного
наказу не зроблено митним органом в
оскаржуваних рішеннях про коригування
митної вартості товару.

Суд правильно зазначив, що
автоматизована система аналізу та
управління ризиками з об'єктивних
причин не містить усієї інформації, що
стосується суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
товарів і умов їх продажу, тому такі
дані не можуть мати першочергового
значення у порівнянні з наданими
декларантом первинними документами
про товар.

В ході розгляду справи встановлено, що
під час проведення митного контролю,
одночасно з поданням МД, для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів Товариством було
надано всі необхідні документи, які
підтверджують ціну товару. Однак,
Митницею було запропоновано
декларанту надати додаткові документи
для підтвердження заявленого рівня
митної вартості товарів, визначених ч.3
ст.53 МК України, у зв'язку з наявними на
її думку розбіжностями в поданих
документах.

Проте, в порушення вимог ст.266 МК
України, митний орган не навів
обґрунтованих підстав для
застосування саме резервного методу,
тобто ним порушено послідовність
застосування передбачених зазначеною
нормою Митного кодексу України методів
визначення митної вартості товару, не
обґрунтувавши неможливість
застосування попередніх.

Прийняття оскаржуваного рішення
призвело до безпідставного збільшення
митної вартості товарів, у зв'язку з чим
Товариство було змушене випустити
товар у вільний обіг під фінансові
гарантії шляхом сплати до бюджету сум
митних платежів у розмірі 26343,26 грн., з
яких 6159,40 грн. - ввізне мито та 20183,86 грн. -
податок на додану вартість.

Враховуючи необґрунтованість і
протиправність рішення Митниці про
коригування митної вартості товару,
суд вирішив, що надмірно сплачені
декларантом при митному оформленні
товару кошти підлягають поверненню і
вимога позивача про повернення цих
коштів є обґрунтованою і підлягає
задоволенню.

Однак, такий висновок суду не
грунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права.

Так, аналіз положень ст.ст.265, 266 МК
України та Порядку здійснення контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою КМУ від 9 квітня 2008 року №339
(чинного на час виникнення спірних
відносин) дає підстави для висновку, що
питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обгрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.
Тому суди, встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
нармірно сплачену з такої вартості
суму ПДВ, фактично визнаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості. І таким чином суд,
постановляючи рішення щодо стягнення з
державного бюджету на користь
Товариства суми надмірно сплаченого
ПДВ, фактично визначив митну вартість
ввезеного ним товару за першим методом,
чим підмінив митний орган.

Така правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
17.12.2013 року по справі за позовом ПП "СПС"
до Харківської обласної митниці.

Крім того, за приписами ст.43
Податкового кодексу України помилково
або надмірно сплачені суми грошового
зобов'язання підлягають поверненню
платнику відповідно до цієї статті та
ст.301 МК України. Пунктом 43.3 ст.43
Податкового кодексу України
передбачено, що повернення сум
здійснюється за заявою платника.

У ч.3 ст.301 МК України визначено, що
помилково або надмірно зараховані до
державного бюджету суми митних
платежів повертаються з державного
бюджету в порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Згідно Порядку повернення платникам
податків коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних і інших платежів,
помилково або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженого наказом Державної
митної служби від 20.07.2007 року
№618,платник податків має право на
повернення залишків коштів з
депозитного рахунку, відкритого на ім'я
митного органу в Головному управлінні
Державного казначейства України в
місті Києві, та з відповідного
банківського балансового рахунку,
відкритого митному органу в
уповноваженому банку. Для повернення
цих коштів необхідно подати заяву,
підписану керівником і головним
бухгалтером суб'єкта господарської
діяльності або фізичною особою.

Відтак, постанова суду в частині
стягнення з державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрполіскорм" суми
надміру сплачених митних платежів у
розмірі 26342,26 грн. підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови в цій
частині про відмову у задоволені
позову.

Митний орган, у відповідності до
приписів ч.2 ст.71 КАС України, не довів
правомірності прийнятого ним рішення
від 20.11.2013 року про коригування митної
вартості товарів №101060000/2013/00922 та
картки відмови в митному оформленні
випуску товарів від 20.11.2013 року
№101060000/2013/00922, не надав доказів на
спростування вище викладеного.

Щодо посилання Митниці на наявність
цінової інформації на аналогічний
товар, яка відрізняється від заявленої
Товариством, на підставі якої прийнято
спірні рішення, то суд вірно його
відхилив, оскільки відповідні
відомості спеціалізованої бази даних
Єдиної автоматичної інформаційної
системи Держмитслужби України не
відображають жодних параметрів, які б
вказували на подібність, аналогічність
чи ідентичність товарів, так як не
відображають складових митної
вартості вказаних в них товарів.
Доказів проведення порівняння
документів. поданих при оформленні
товарів, визначених Митницею як
ідентичні (аналогічні) ним не надано.
Відтак, висновок митного органу про
ідентичність товару є недоведеним.
Крім того, вказані відомості не містять
всієї цінової інформації про факти
митних оформлень митницями по Україні.

Суд вірно визнав їх неправомірними та
скасував. Постанова в цій частині
підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирська митниця
Міністерства доходів і зборів України
задовольнити частково. Постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "02" квітня
2014 р. скасувати в частині стягнення з
державного бюджету України на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрполіскорм" суми
надміру сплачених митних платежів у
розмірі 26342,26 грн. та прийняти нову
постанову в цій частині про відмову у
задоволені позову.

У решті постанову залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.В. Жизневська

судді:
Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "04" червня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Укрполіскорм" вул. Жуйка,3,м.Житомир,10002

3- відповідачу/відповідачам: Головне
управління Державної казначейської
служби України в Житомирській області
вул. 1-го Травня,24,м.Житомир,10008

Житомирська митниця Міністерства
доходів і зборів України
вул.Перемоги,25,м.Житомир,10000

4-Представник позивача Лебідь
Олександр Павлович АДРЕСА_1