Справа № 686/19410/13-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Мазурок О. В.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової
Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної інспекції сільського
господарства в Хмельницькій області на
постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 13 березня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Державної інспекції сільського
господарства в Хмельницькій області
про скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення , -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державної інспекції
сільського господарства у
Хмельницькій області, в якому просив
визнати дії Державної інспекції
сільського господарства в
Хмельницькій області щодо винесення
постанови про накладення
адміністративного стягнення №4/204 від
06.09.2013 року неправомірними; скасувати
постанову про накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в сумі 170 грн., а адміністративну
справу закрити.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 13 березня 2014 року позов
задоволено: скасовано постанову
винесену державним інспектором
сільського господарства в
Хмельницькій області Мартинчуком В. В.
від 23 серпня 2013 року про накладення
адміністративного стягнення на ОСОБА_2
у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції від 13 березня 2014 року та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом при ухваленні рішення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про час, дату та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, однак на адресу
суду надійшло заперечення позивача на
апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, відповідно до пунктів 1, 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, а постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 13 березня 2014 року - змінити,
виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначені Законом України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" від 5 квітня 2007 року №877-V.

Згідно з вимогами пункту 6 статті 7
Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" за
результатами здійснення планового або
позапланового заходу посадовою особою
органу державного нагляду (контролю), у
разі виявлення порушень вимог
законодавства, складається акт, в якому
зазначається стан виконання вимог
законодавства суб'єктом
господарювання, а в разі невиконання -
детальний опис виявленого порушення з
посиланням на відповідну вимогу
законодавства.

Пунктами 7, 8 статті 7 зазначеного вище
закону визначено, що на підставі акта,
який складено за результатами
здійснення планового заходу, в ході
якого виявлено порушення вимог
законодавства, протягом п'яти робочих
днів з дня завершення заходу
складається припис, розпорядження або
інший розпорядчий документ про
усунення порушень, виявлених під час
здійснення заходу. Приписом є
обов'язкова для виконання у визначені
строки письмова вимога посадової особи
органу державного нагляду (контролю)
суб'єкту господарювання щодо усунення
порушень вимог законодавства. Припис
не передбачає застосування санкцій
щодо суб'єкта господарювання. Припис
видається та підписується посадовою
особою органу державного нагляду
(контролю), яка здійснювала перевірку.

За правилами підпункту 6.1. пункту 6
Положення про державну інспекцію
сільського господарства в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого Наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України 23.12.2011 № 770,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12 січня 2012 за № 34/20347,
Держсільгоспінспекція та її посадові
особи в межах своїх повноважень мають
право: складати акти перевірок,
протоколи про адміністративні
правопорушення та розглядати
відповідно до законодавства справи про
адміністративні правопорушення,
давати обов'язкові для виконання
приписи (розпорядження), а також
подавати в установленому
законодавством порядку до відповідних
органів матеріали перевірок для
притягнення винних осіб до
відповідальності.

Приймаючи до уваги відповідні норми
законодавства, суд апеляційної
інстанції вважає, що відповідач вправі
був видавати обов'язковий до виконання
припис лише щодо усунення порушень
вимог законодавства, якщо такі були
виявлені під час здійснення
контрольного заходу і за умови, що
відповідні порушення відображені в
акті перевірки з детальним описом
виявлених порушень та з посиланням на
відповідні вимоги законодавства.

Як вбачається з акта перевірки №4/272 від
05 серпня 2013 року у результаті
перевірки встановлено, що згідно
повторного кадастрового плану,
виготовленого ПП «Діоріт Плюс 1» від
29.07.2013 року площа самовільно зайнятої
земельної ділянки ОСОБА_2 складає 0,0150
га, що є порушенням ст. 125 ЗКУ.

В приписі Держсільгоспінспекції в
Хмельницькій області від 09 серпня 2013
року №4/337 встановлено 30-денний термін
для усунення порушень вимог земельного
законодавства.

15 серпня 2013 року відповідачем
складений протокол №00467 про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2, від підписання якого
позивач відмовився.

Крім того, відсутні відомості про
отримання другого примірнику
протоколу та запису про присутність
ОСОБА_2 на розгляді справи про
адміністративне правопорушення.

Постановою Держсільгоспінспекції в
Хмельницькій області від 23 серпня 2013
року №4/204 ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ст.. 53-1 КУпАП та
накладено на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170
грн.

Позивач, не погоджуючись з діями та
вищевказаною постановою
Держсільгоспінспекції в Хмельницькій
області, оскаржив їх в судовому
порядку.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про скасування оскарженої постанови
відповідача, з чим погоджується і суд
апеляційної інстанції з огляду на
наступне.

Згідно із статтею 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

За відсутності рішення органу
виконавчої влади або місцевого
самоврядування про надання земельної
ділянки у власність або в користування
фізична особа не має права
використовувати земельну ділянку
державної або комунальної форми
власності.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі матеріалів справи 21.05.2008
комісією Пироговецької сільської ради
встановлено, що межовий знак «стовп
кінця огорожі по АДРЕСА_1» між
садибами ОСОБА_2 і ОСОБА_4 з часу
ревізії присадибних ділянок в 1991 році
ОСОБА_2 в сторону земельної ділянки
ОСОБА_4 не переставлявся, в тому числі
і спірна огорожа.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 08 грудня 2008
року, залишеним без змін згідно з
ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 27 січня 2009
року встановлено, що порушень з
сторони ОСОБА_2 як суміжного
землекористувача в користуванні
земельною ділянкою не було
встановлено, і земельна ділянка
відповідає розмірам земельної
ділянки, зазначеної в Державному акті
на приватну власність.

16 травня 2012 року комісією
Пироговецької сільської ради складено
акт про обмір земельної ділянки
позивача, яким встановлено, що ширина
земельної ділянки ОСОБА_2 відповідає
плану державного акту на право
приватної власності. В результаті
обміру встановлена накладка земельних
ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_4 приблизно на
0,01га.

Згідно з довідкою Пироговецької
сільської ради від 23.12.2013 №229, межі
земельної ділянки позивача
відповідають межам зазначеним у акті
на право приватної власності на землю
ІV-ХМ №014212, межові знаки між земельною
ділянкою позивача та ОСОБА_4 не
змінювались, а накладка вийшла через
виготовлення додаткового державного
акту ОСОБА_4 на право власності на
земельну ділянку.

Таким чином, матеріалами справи
спростовуються доводи відповідача
щодо факту самозахоплення земельної
ділянки шляхом встановлення забору з
металевої сітки, оскільки згідно
матеріалів справи накладка земельних
ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_4, виникла після
доприватизації земельної ділянки
ОСОБА_4

Підставою для винесення оскарженої
постанови став протокол та акт
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства, кадастровий план
земельної ділянки.

Однак, як встановлено Хмельницьким
міськрайонним судом Хмельницької
області та не заперечувалось
сторонами під час судового розгляду
справи в суді першої інстанції,
обстеження земельної ділянки, яка
належить ОСОБА_2, і знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, та складання
відповідного акту, проводилося без
власника вищевказаної земельної
ділянки.

Колегія суддів зазначає, що докази
повідомлення належним чином ОСОБА_2 про
час та місце розгляду справи про
адміністративне правопорушення 23.08.2013
року в матеріалах справи відсутні.

Крім того, суд апеляційної інстанції
бере до уваги те, що рішенням
апеляційного суду Хмельницької
області від 17 березня 2014 року у
цивільній справі №686/17357/13-ц за позовом
ОСОБА_2 до Пироговецької сільської
ради, ПП "Діорит плюс", ОСОБА_4 про
скасування рішення та державного акту
позовні вимоги задоволено, а саме:
визнано незаконним та скасовано
рішення сесії Пироговецької сільської
ради №4 від 26 березня 2011 року "Про
надання дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою на
земельні ділянки ОСОБА_4" та рішення
Пироговецької сільської ради №5 від 07
березня 2012 року "Про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складення документу, що посвідчує
право власності на земельні ділянки
ОСОБА_4". Цим же рішенням визнано
недійсним Державний акт на праві
приватної власності на земельну
ділянку серія ЯК №68814, виданий ОСОБА_4
Пироговецькою сільською радою 06 квітня
2012 року на земельну ділянку площею 0,0281
га, що розташована в с. Пирогівці
Хмельницького району Хмельницької
області.

Частиною третьою статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Крім того, у відповідності до частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши в сукупності наявні в справі
докази, суд апеляційної інстанції
вважає, що постанова про накладення
адміністративного стягнення від 23.08.2013
року №4/204, якою ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, не підтверджена
належними та допустимими доказами та
суперечать іншим обставинам, які
встановлені тією ж перевіркою.

За вказаних обставин, вимоги позивача
про протиправність дій відповідача
щодо винесення оскарженої постанови
Держсільгоспінспекції в Хмельницькій
області від 23 серпня 2013 року №4/204 є
обґрунтованими і такими що належать
задоволенню.

З огляду на те, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
задоволення позову, однак вирішив не
всі позовні вимоги, а саме: в
резолютивній частині рішення не
вирішено питання стосовно
правомірності дій відповідача щодо
винесення оскарженої постанови
Держсільгоспінспекції в Хмельницькій
області від 23 серпня 2013 року №4/204.

За вказаних обставин, вимоги позивача
про неправомірність дій відповідача
щодо винесення оскарженої постанови
Держсільгоспінспекції в Хмельницькій
області від 23 серпня 2013 року №4/204 є
обґрунтованими і такими що належать
задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що відповідачем не
надано суду достатньо належних
доказів, які свідчать про
неправомірність заявлених позовних
вимог, а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

За правилами ч. 1 ст. 201 КАС України,
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права,
а також вирішення не всіх позовних
вимог або питань.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційну скаргу відповідача
належить задовольнити частково, а
постанову суду першої інстанції
змінити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 201, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуДержавної інспекції
сільського господарства в
Хмельницькій області задовольнити
частково .

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 13 березня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Державної інспекції сільського
господарства в Хмельницькій області
про скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення, - змінити.

Абзац 1 резолютивної частини постанови
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 13.03.2013 року
викласти наступним чином:

"Позов задовольнити частково."

Доповнити резолютивну частину
постанови абзацом 2 наступного змісту:

"Визнати дії Державної інспекції
сільського господарства в
Хмельницькій області щодо винесення
постанови про накладення
адміністративного стягнення №4/204 від
06.09.2013 року неправомірними"

Абзац 2 постанови Хмельницького
міськрайонного суду від 13 березня 2014
року вважати абзацом 3.

В решті постанову Хмельницького
міськрайонного суду від 13 березня 2014
року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.