Справа № 804/1230/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
09 квітня 2014 р. Справа № 804/1230/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового
засіданняБезрученко К.В., за участю:
представника позивача Кондрашової В.О.,
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
науково-виробничого центру
«Дніпротехнології» до
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
визнання протиправним та скасування
15 січня 2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
центру «Дніпротехнології» до
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
- визнати протиправними та скасувати
повідомлення-рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 18.11.2013 №
- визнати протиправним та скасувати
рішення Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
результати розгляду первинної скарги;

- визнати протиправним та скасувати акт
№ 202/22-01/31035447 від 25.10.2013 про результати
позапланової невиїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
центру «Дніпротехнології» (код за
) з питань дотримання вимог
податкового законодавства.

Обґрунтовуючи заявлений позов позивач
зазначив, що відповідачем проведено
документальну невиїзну позапланову
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
центру «Дніпротехнології» (далі - ТОВ
НВЦ «Дніпротехнології») з питань
дотримання вимог податкового
законодавства, за результатами якої
складено акт № 202/22-01/31035447 від 25.10.2013. В
означеному акті податковий орган
дійшов висновку про нереальність
правочинів, укладених між Товариством
з обмеженою відповідальністю
науково-виробничим центром
«Дніпротехнології» та його
контрагентами: ТОВ фірма «БІТ» за
вересень 2011 року, ТОВ «Дніпровський
завод спецобладнання» за вересень 2012
року, ТОВ «Магазин медтехніки
«Здоров'я» за лютий 2012 року, ПП «АТМ» за
серпень 2012 року, та зазначив про
фіктивність таких правочинів. На
підставі акту перевірки № 202/22-01/31035447
від 25.10.2013 відповідачем були прийняті
податкові повідомлення - рішення від
18.11.2013:

- № форми «Р», за яким Товариству
з обмеженою відповідальністю
науково-виробничому центру
«Дніпротехнології» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість по вітчизняних товарах
(роботах, послугах) на суму 8093, 75 грн., з
яких 6475,00 грн. - за основним платежем, 1618,
75 грн. - за штрафними санкціями;

- № форми «Р», за яким Товариству
з обмеженою відповідальністю
науково-виробничому центру
«Дніпротехнології» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на суму
17715,00 грн., з яких 14172,00 грн. - за основним
платежем, 3543,00 грн. - за штрафними
санкціями.

Позивач з такими висновками акту
перевірки не погоджується, наголошуючи
на тому, що операції є реальними, факт
реальності господарських відносин
позивача із вказаними контрагентами
підтверджуються первинними
документами, що складені внаслідок
таких операцій, та відповідають
вимогам чинного законодавства, а тому
оскаржувані податкові повідомлення
рішення Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 18.11.2013 №
та № є протиправними та
підлягають скасуванню.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03.02.2014
відкрито провадження у справі № 804/1230/14
та призначено її до розгляду в судовому
засіданні на 20.02.2014.

Відповідач заперечив проти позову з
підстав, викладених у письмових
запереченнях на адміністративний
позов. Відповідач зазначив, що
Дніпропетровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ НВЦ «Дніпротехнології» з
питань дотримання вимог
документального підтвердження
господарських відносин із платником
податків ТОВ фірма «БІТ» за вересень 2011
року, ТОВ «Дніпровський завод
спецобладнання» за вересень 2012 року,
ТОВ «Магазини медтехніки «Здоров'я» за
лютий 2012 року, ПП «АТМ» за серпень 2012
року. При проведенні перевірки були
використані дані комп'ютерних баз
даних та автоматизованих
інформаційних систем та матеріали
податкових органів про неможливість
проведення зустрічної звірки вказаних
контрагентів позивача. В ході
перевірки не підтверджено
господарських операцій ТОВ НВЦ
«Дніпротехнології» з означеними
контрагентами, відтак відсутні база та
об'єкти оподаткування ПДВ, отже
первинні документи, складені за
результатами таких правочинів, не
мають силу первинних. За наведених
обставин, оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 18.11.2013 №
та № , винесені Дніпропетровською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області правомірно, а тому відсутні
підстави для їх скасування.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03.04.2014 у
справі № 804/1230/14 прийнято відмову
позивача від частини заявлених
позовних вимог в адміністративній
справі № 804/1230/14, а саме: про визнання
протиправним та скасування рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
результати розгляду первинної скарги;
закрито провадження в
адміністративній справі № 804/1230/14 в
частині заявлених позовних вимог про
визнання протиправним та скасування
рішення Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
результати розгляду первинної скарги.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив суд
задовольнити адміністративний позов
повністю.

Представник відповідача проти
заявлених позовних вимог заперечив,
просив суд відмовити в задоволенні
позовних вимог повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується адміністративний
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду і вирішення
справи по суті, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права, вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом та
підтверджується наявними матеріалами
справи, Товариство з обмеженою
відповідальністю науково-виробничий
центр «Дніпротехнології» (), зареєстроване як юридична особа
07.08.2000 Дніпропетровською районною
державною адміністрацією, взяте на
податковий облік в органах державної
податкової служби 30.08.2000 за № 3176 та
перебуває на обліку в
Дніпропетровській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Судом встановлено, що на підставі
наказу від 09.10.2013 № 276 та повідомлення
від 09.10.2013 № 37, відповідачем у період з
14.10.2013 по 18.10.2013 проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ТОВ НВЦ
«Дніпротехнології» з питань
підтвердження господарських відносин
з платником податків ТОВ «Стронг
Україна ЛТД» (код за ) за
червень 2012 року, ТОВ фірма «БІТ» () за вересень 2011 року, ТОВ
«Дніпровський завод спецобладнання»
() за вересень 2012 року,
ТОВ «Магазини медтехніки «Здоров'я»
() за лютий 2012 року, ПП
«АТМ» (код за ) за серпень 2012
року», їх реальності та повноти
відображення в обліку.

За результатами перевірки складено акт
від 25.10.2013 № 202/22-01/31035447 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ НВЦ «Дніпротехнології»
(код за ) з питань дотримання
вимог документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків ТОВ фірма «БІТ» () за вересень 2011 року, ТОВ
«Дніпровський завод спецобладнання»
() за вересень 2012 року,
ТОВ «Магазини медтехніки «Здоров'я»
() за лютий 2012 року, ПП
«АТМ» (код за ) за серпень 2012
року».

В означеному акті вказано, що
відповідачем отримано від державних
податкових інспекцій акти про
неможливість проведення зустрічної
звірки з наступними контрагентами
позивача: ТОВ фірма «БІТ», ТОВ
«Дніпровський завод спецобладнання»,
ТОВ «Магазини медтехніки «Здоров'я», ПП
«АТМ». На підставі отриманих актів,
даних з електронних баз та досліджених
під час перевірки первинних
документів, наданих повивачем,
контролюючий орган дійшов висновку про
нереальність господарських операцій
ТОВ НВЦ «Дніпротехнології» із
зазначеними контрагентами. На думку
податкового органу, правочини позивача
з ТОВ фірма «БІТ», ТОВ «Дніпровський
завод спецобладнання», ТОВ «Магазин
медтехніки «Здоров'я», ПП «АТМ»,
укладені першим з метою отримання
податкової вигоди шляхом придбання
фіктивного товару та створення
штучного податкового кредиту і валових
витрат. Крім того, відповідач зазначив,
що у результаті порушення
контрагентами позивача своїх
податкових зобов'язань, приписів
цивільного законодавства, складені ним
первинні документи не мають сили
первинних.

З урахуванням вказаних обставин, ТОВ
НВЦ «Дніпротехнології» було порушено
п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, внаслідок
чого підприємством занижено податок
на додану вартість у сумі 6475 грн., яка
віднесена до складу податкового
кредиту за: вересень 2011 в розмірі 562,00
грн., за вересень 2012 року в розмірі 721,00
грн., за лютий 2012 року в розмірі 12,00 грн.,
за серпень 2012 року в розмірі 5180,00 грн.
Також ТОВ НВЦ «Дніпротехнології» було
порушено п.п. 135.5.11., п.п. 135.5.14 п. 135.5 ст. 135,
п. 137.4 ст. 137, п.п. 138.1.1, п.138.1, ст. 138, п.п.
139.1.1, п.п. 139.1.9, п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток на
загальну суму 14172,00 грн., у т.ч. за ІІІ кв.
2011 року на суму 1421,00 грн., за ІІ кв. 2012
року на суму 28,00 грн., за ІІІ кв. 2012 року
на суму 12723,00 грн.

На підставі вищевказаного акту
перевірки відповідачем були винесені
податкові повідомлення-рішення від
18.11.2013:

- форми «Р» № , за яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ за основним платежем - в розмірі
6475,00 грн. та нараховані штрафні санкції
у розмірі 1618,75 грн.;

- форми «Р» №, за яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем на
суму 14172,00 грн. та нараховані штрафні
санкції у розмірі 3543,00 грн.

Дослідивши надані сторонами докази та
всі обставини даної справи, суд не
погоджується з висновками відповідача,
зробленими у акті від 25.10.2013 №
202/22-01/31035447 щодо не спрямованості
правочинів, укладених позивачем з: ТОВ
фірма «БІТ», ТОВ «Дніпровський завод
спецобладнання», ТОВ «Магазини
медтехніки «Здоров'я», ПП «АТМ» на
настання реальних правових наслідків,
у зв'язку з наступним.

Відповідно до Інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 «Проблемні питання
застосування законодавства у справах
за участю органів державної податкової
служби» процесуальна діяльність суду
із встановлення обґрунтованості права
платника податку на податковий кредит
та/або бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість повинна
включати такі етапи:

1. встановлення факту здійснення
господарської операції. При цьому
дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції - договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо. Необхідно
перевірити фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення, приміщень для
зберігання товарів тощо; можливість
здійснення операцій з відповідною
кількістю певного товару у відповідні
строки з урахуванням терміну його
придатності, доступності на ринку тощо;
наявність відповідних ліцензій та
інших дозвільних документів, що
необхідні для ведення певного виду
господарської діяльності.

2. встановлення спеціальної
правосуб'єктності учасників
господарської операції. Особа, яка
видає податкову накладну , повинна бути
зареєстрована як платник податку на
додану вартість на момент вчинення
відповідної господарської операції.

3. встановлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг) і господарською
діяльністю платника податку.

4. встановлення дотримання платником
податку спеціальних вимог щодо
документального підтвердження сум
податкового кредиту та/або бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість

5. встановлення факту надмірної сплати
податку на додану вартість у ціні
товарів (послуг), що придбані платником
податку.

Аналогічна позиція суду викладена
також у листі Вищого адміністративного
суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11, у
якому зазначено з метою встановлення
факту здійснення господарської
операції, формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість
судам належить з'ясовувати, зокрема,
такі обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції.

При цьому дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції, - договори,
акти виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.

Також у вищевказаному листі Вищого
адміністративного суду України
зазначено, що не є обов'язковою
передумовою для визначення
контролюючим органом грошових
зобов'язань визнання недійсними (у тому
числі і нікчемними) правочинів, які
укладалися за ланцюгом між попередніми
посередниками, через ланцюг яких
декларувався рух товарів чи послуг,
нібито придбаних останнім у такому
ланцюгу платником податку. При цьому
взаємовідносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Оцінуватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

За таких обставин, суд відхиляє доводи
відповідача про те, що правочин,
укладений позивачем з: ТОВ фірма «БІТ»,
ТОВ «Дніпровський завод
спецобладнання», ТОВ «Магазини
медтехніки «Здоров'я», ПП «АТМ», не
спрямований на настання реальних
правових наслідків через те, що за
ланцюгом між попередніми
контрагентами - ТОВ фірма «БІТ», ТОВ
«Дніпровський завод спецобладнання»,
ТОВ «Магазин медтехніки «Здоров'я», ПП
«АТМ» відсутні об'єкти оподаткування,
оскільки відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачання
товарів та послуг не мають
безпосереднього впливу на дослідження
факту реальності господарської
операції, вчиненої між останнім у
ланцюгу постачання платником податків
та його безпосереднім контрагентом.

Суд також зазначає, що не є підставою
для відмови позивачу у праві на
податковий кредит порушення
податкової дисципліни, яке допустили
ТОВ фірма «БІТ», ТОВ «Дніпровський
завод спецобладнання», ТОВ «Магазини
медтехніки «Здоров'я», ПП «АТМ».

Аналогічну позицію займає Верховний
Суд України у постанові від 13.01.2009
(номер судового рішення в ЄДРСР - 3060678).

В Листі Вищого адміністративного суду
України від 06.05.2011 № 742/11/13-11 зазначено,
що згідно зі статтею 1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Таким чином,
визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків. Вимога щодо
реальних змін майнового стану платника
податків як обов'язкова ознака
господарської операції кореспондує з
нормами Податкового кодексу України.

Отже, судом підлягає дослідженню факт
реальності господарської операції між
ТОВ НВЦ «Дніпротехнології» та ТОВ
фірма «БІТ», ТОВ «Дніпровський завод
спецобладнання», ТОВ «Магазин
медтехніки «Здоров'я», ПП «АТМ», і
реальність зміни майнового стану
першого.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, між позивачем (як
покупцем) та ПП «АТМ» (як продавцем)
укладено договір купівлі-продажу №
13/2012 від 01.08.2012, відповідно до умов якого
ПП «АТМ» зобов'язалося поставити та
передати позивачу товар (мікроелементи
для виробництва преміксів, обладнання
для виробництва хімічних реактивів), а
позивач, як покупець, зобов'язався його
прийняти та оплатити.

На підставі вказаного договору,
продавцем позивачу було виставлено
рахунок-фактуру № 2684 від 30.08.2012, згідно
з яким за товар (калій йодноватокислий,
кобальт сірчанокислий, мідь
сірчанокисла, окис цинку) до сплати
підлягає сума у розмірі 31080,00 грн. (ПДВ -
5180,00 грн.).

30.08.2012 ПП «АТМ» виписало позивачеві
податкову накладну на вказаний товар
№573.

Факт здійснення оплати товару
підтверджується платіжним дорученням
№ 281 від 17.12.2012 на суму 31080,00 грн.

В матеріалах справи наявний витяг із
журналу обліку виданих довіреностей та
подорожній лист № 96, серії 01 ПЗС 053309 від
30.08.2012, на підтвердження відвантаження
придбаної продукції. Перехід права
власності на товар підтверджується
видатковою накладною № 2684 від 30.08.2012.

Також, ПП «АТМ» на лист позивача від
28.03.2014 № 34, надало відповідь стосовно
того, що 30.08.2012 продукція за накладною №
2684 відвантажувалася представнику ТОВ
НВЦ «Дніпротехнології» Рубан А.В., на
підставі доручення № 277/1 від 30.08.2012, та в
матеріалах справи наявна копія
довіреності № 277/1 від 30.08.2012, видана на
ім'я Рубан А.В. для отримання
матеріальних цінностей від ПП «АТМ».

Позивачем надано довідку, в якій
зазначено, що придбана у ПП «АТМ»
продукція використовується ним для
виготовлення сумішей для годування
тварин, разом з тим надано картки
складського обліку матеріалів на
придбані товари.

Що стосується правосуб'єктності ПП
«АТМ» (), згідно
інформації з офіційного сайту
Міндоходів України щодо
зареєстрованих платників ПДВ
встановлено, що свідоцтво реєстрації
платника ПДВ ПП «АТМ» анульоване 19.03.2013,
відтак вказаний контрагент позивача на
момент укладення договору
купівлі-продажу №13/2012 від 01.08.2012 був
платником ПДВ, а отже мав відповідну
правосуб'єктність.

Судом встановлено, що між позивачем (як
замовником) та ТОВ «Дніпровський завод
спецобладнання» (як виконавцем) 18.09.2012
укладено договір № 16/2012, відповідно до
якого замовник доручає, а виконавець
зобов'язується виконати послуги з
наладки та паспортизації на проектні
дані систем вентиляції виробничих
приміщень за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Леніногорська, 129,
вартість робіт за договором становить
4328,40 грн. (в т.ч. ПДВ - 721,40грн.).

Постачальником на підтвердження ціни
послуг позивачу виставлено рахунок № 93
від 18.09.2012, сума до сплати по якому
становить 4328,40 грн. (в т.ч. ПДВ - 721,40 грн.).

Факт здійснення оплати ТОВ НВЦ
«Дніпротехнології» на користь ТОВ
«Дніпровський завод спецобладнання»
за послуги згідно договору від 18.09.2012 №
16/2012 підтверджується платіжним
дорученням від 19.09.2012 № 51.

19.09.2012 ТОВ «Дніпровський завод
спецобладнання» виписано позивачу
податкову накладну № 96 за послуги з
паспортизації системи вентиляції на
суму 4328,40 грн. (в т.ч. ПДВ - 721,40 грн.). На
підтвердження надання послуг
сторонами складено та підписано акт
здавання - приймання виконаних робіт №
93 ТОВ «Дніпротехнології» від 19.09.2012.

Щодо спеціальної правосуб'єктності ТОВ
«Дніпровський завод спецобладнання»
(), то згідно інформації
з офіційного сайту Міндоходів України,
останнє є зареєстрованим платником ПДВ
з 29.07.1997, свідоцтво реєстрації платника
ПДВ станом на 08.04.2014 чинне. Отже, на
момент господарської операції з
позивачем, вказаний контрагент мав
достатній обсяг правосуб'єктності.

Також в матеріалах справи наявна копія
дозволу ТОВ «Дніпровський завод
спецобладнання» на виконання робіт
підвищеної небезпеки № 708.05.12-29.23.0,
виданого Територіальним управлінням
Держнаглядохоронпраці України по
Дніпропетровській області.

На підтвердження отримання послуг саме
позивачем та використання їх
результатів в процесі здійснення такої
діяльності, позивач надав суду
пояснювальну записку, в якій зазначив,
що ТОВ «Дніпровський завод
спецобладнання» здійснив наладку та
паспортизацію систем вентиляції
виробничих приміщень
(використовуваних для виробництва
кормових домішок), за адресою м.
Дніпропетровськ, вул. Леніногорська, 129.
Разом з тим, в матеріалах справи наявна
копія паспорту приточної
вентиляційної установки П2, складеного
вищевказаним контрагентом позивача, в
ході виконання договору № 16/2012 від
18.09.2012.

Між ТОВ НВЦ «Дніпротехнології»
(покупець за договором) та ТОВ фірма
«БІТ» (продавець за договором) укладено
договір купівлі - продажу від 06.05.2011 №
41/5.

З рахунку-фактури № БТ-0000740 від 06.09.2011,
виписаного на підставі означеного
договору вбачається, що позивачем
здійснювалося придбання комплектуючих
до електрообладнання на загальну суму
3370,56 грн. (в т.ч. ПДВ - 561,76 грн.).

З платіжного доручення № 5622 від 15.09.2011
вбачається факт здійснення оплати
позивачем на користь ТОВ фірма «БІТ»
3370,56 грн. за вищевказані товари.

На підставі чого контрагентом НВЦ
«Дніпротехнології» було виписано
податкову накладну від 15.09.2011 № 40 на
суму 3370,56 грн. ( в т.ч. ПДВ - 561,76 грн.).

Товар отримано уповноваженою особою
позивача ОСОБА_7 (представником за
дорученням № 165 від 15.09.11), що вбачається
з видаткової накладної від 16.09.2011 № 455/9
та витягом з журналу обліку виданих
довіреностей.

На підтвердження транспортування
надано подорожній лист серії ПЗС № 673295
від 16.09.2011, виданого водію ОСОБА_7

Згідно інформації з офіційного сайту
Міндоходів України встановлено, що ТОВ
фірма «БІТ» () є
зареєстрованим платником ПДВ з 10.07.1997,
станом на 08.04.2014 свідоцтво реєстрації
платника ПДВ є чинним, за наведених
обставин, судом встановлена спеціальна
правосуб'єктність контрагента
позивача під час здійснення вказаної
господарської операції.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«Магазини медтехніки «Здоров'я» судом
встановлено наступне.

В матеріалах справи наявний звіт про
використання коштів, виданих на
відрядження або під звіт № АО-0000014 від
14.02.2012, згідно якого позивачем видані
під звіт ОСОБА_8 авансові кошти в
розмірі 162,23 грн. З розрахунку
витрачених коштів до означеного звіту
вбачається, що авансоотримувачем було
придбано психометр цех. ТОВ «Магазин
Медтехніки «Здоров'я» за 74,00 грн. ( в т.ч.
ПДВ - 12,33 грн). Факт придбання
підтверджується фіскальним чеком на
суму 74,00 грн. Також на підтвердження
придбання вказаного товару ТОВ
«Магазин Медтехніки «Здоров'я» було
видано податкову накладну № 26154 від
20.01.2012, ціна товару, згідно якої,
становить 74,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 12,33 грн.).
Вказаний товар взятий позивачем на
баланс відповідно до акту
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів від 30.03.12
№ ВЭ-0000035 та обліковується по рахунку 112
«Необоротні активи», що
підтверджується карткою рахунку 112 за 1
квартал 2012 року.

Отже, факт поставки товарів/надання
послуг підтверджується вищевказаними
обставинами та документами, крім того,
судом встановлено, що вказані
товари/послуги придбавалися позивачем
безпосередньо з метою використання у
власній господарській діяльності.

Судом під час розгляду справи
встановлено, що первинні документи,
складені контрагентами позивача: ТОВ
фірма «БІТ», ТОВ «Дніпровський завод
спецобладнання», ТОВ «Магазини
медтехніки «Здоров'я», ПП «АТМ»
відповідають вимогам частини 2 статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

У відповідності до Інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 «Щодо
підтвердження даних податкового
обліку» документи та інші дані, що
спростовують реальність здійснення
господарської операції, яка
відображена в податковому обліку,
повинні оцінюватися з урахуванням
специфіки кожної господарської
операції - умов перевезення, зберігання
товарів, змісту послуг, що надаються
тощо. При цьому сама собою наявність
або відсутність окремих документів, а
так само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.

На підтвердження наявності власного
транспорту, яким позивач здійснював
перевезення придбаного товару ним
надано: договір № 718К від 02.11.2011, договір
поставки № /11 від 02.03.2011 (та
додаткову угоду до нього), накази: № 13/1
від 03.03.2011 та № 41/1 від 02.11.2011 про
введення придбаних автомобілів в
експлуатацію і прийняття їх на баланс,
акти приймання - передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів ВЭ-0000015
від 31.03.11 та ВЭ-0000125 від 31.11.11,
оборотно-сальдову відомість по рахунку
1521 «Інвестиції» за 2011;
оборотно-сальдові відомості по рахунку
105 «Місця зберігання; Необоротні
активи» за листопад та за березень 2011
року.

Також, позивачем надано наказ від 01.04.2008
№ 17-к про прийняття на роботу ОСОБА_7 та
наказ від 01.03.2009 №10-к про прийняття на
роботу ОСОБА_9

Судом встановлено, що серед видів
діяльності ТОВ НВЦ «Дніпротехнології»
є, зокрема, дослідження й
експериментальні розробки у сфері
інших природничих і технічних наук;
виробництво готових кормів для тварин,
що утримуються на фермах, виробництво
іншої хімічної продукції, н.в.і.у.
Відтак у суду не виникає сумнівів, щодо
наявності руху активів в процесі
здійснення господарських операцій
позивача з ТОВ фірма «БІТ», ТОВ
«Дніпровський завод спецобладнання»,
ТОВ «Магазин медтехніки «Здоров'я», ПП
«АТМ» та подальшого використання
першим у власній господарській
діяльності товарів, придбаних у
вказаних контрагентів, що також
спричинило зміни майнового стану
підприємства.

Так, згідно п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України (далі - ПК України)
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає, зокрема, у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

При цьому п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

У відповідності до п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Тобто необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту
придбання товарів чи послуг, або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі ст. 9 того ж Закону підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст.
2 Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
за № 168/704 ( далі - Положення).

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення,
первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно з п. 2.4 Положення первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного
Положення, забороняється приймати до
виконання первинні документи на
операції, що суперечать законодавчим і
нормативним актам.

Отже, облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань платників
податків здійснюється на підставі
первинних документів, у яких міститься
інформація саме про господарські
операції (результати їх здійснення), а
не про правочини (господарські
зобов'язання).

Факт вчинення певних господарських
операцій, та правомірність подальшого
відображення (проведення) їх у
бухгалтерському та податковому обліку,
можливо досліджувати лише на підставі
вивчення та дослідження первинних
документів платника податків,
наявність та законність складення яких
буде підтвердженням здійснення таких
операцій.

Таким чином, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Господарські операції позивача з ТОВ
фірма «БІТ», ТОВ «Дніпровський завод
спецобладнання», ТОВ «Магазини
медтехніки «Здоров'я», ПП «АТМ»
підтверджуються первинними
документами: договорами, податковими,
видатковими накладними, актами
здачі-приймання, судом досліджено ці
документи та встановлено їх
відповідність вимогам вищенаведених
положень чинного законодавства.

В результаті правочинів, укладених ТОВ
НВЦ «Дніпротехнології» з ТОВ фірма
«БіТ», ТОВ «Дніпровський завод
спецобладнання», ТОВ «Магазини
медтехніки «Здоров'я», ПП «АТМ» першим
сформовано податковий кредит на суму
6475,00 грн.

Нормами статті 201 ПК України визначено
перелік документів, що є підставою для
нарахування податкового кредиту.

З огляду на наведене, встановлений
судом рух активів в процесі здійснення
господарських операцій позивача з ТОВ
фірма «БІТ», ТОВ «Дніпровський завод
спецобладнання», ТОВ «Магазини
медтехніки «Здоров'я», ПП «АТМ», та
наявність належним чином оформлених
первинних документів, суд приходить до
висновку, що позивач правомірно відніс
до складу податкового кредиту з ПДВ
суму в розмірі 6475,00 грн. по
взаємовідносинам з означеними
контрагентами.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 18.11.2013 №
(форми «Р»), за яким ТОВ НВЦ
«Дніпротехнології» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість по вітчизняних товарах
(роботах, послугах) на суму 6475,00 грн. - за
основним платежем та 1618, 75 грн. - за
штрафними санкціями, винесено без
наявних на те підстав, тому підлягає
скасуванню.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п.134.1 ст.134
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування на прибуток підприємств
є прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138-143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу;

Пунктом 135.2. ст. 135 ПК України визначено,
що доходи визначаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
отримання платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно п. 136.1.1 та 136.1.2 п. 136.1 ст. 136 ПК
України для визначення об'єкта
оподаткування не враховуються доходи:
сума попередньої оплати та авансів,
отримана в рахунок оплати товарів,
виконаних робіт, наданих послуг; суми
податку на додану вартість,
отримані/нараховані платником податку
на додану вартість, нарахованого на
вартість продажу товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, за винятком
випадків, коли підприємство - продавець
не є платником податку на додану
вартість.

В п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України
зазначено, що не включаються до складу
витрат: витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Враховуючи факт того, що позивачем
правомірно було оприбутковано товари,
отримані в результаті господарських
операцій з ТОВ фірма «БІТ», ТОВ
«Дніпровський завод спецобладнання»,
ТОВ «Магазини медтехніки «Здоров'я», ПП
«АТМ» на підставі належним чином
оформлених первинних документів (в
тому числі податкових накладних,
складених в ході реального виконання
господарської операції), що
ґрунтується на вимогах податкового
законодавства, суд дійшов висновку про
те, що податкове повідомлення-рішення
відповідача від 18.11.2013 № (форми
«Р»), за яким ТОВ НВЦ
«Дніпротехнології» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств за
основним платежем - 14172,00 грн. та
нараховані штрафні санкції у розмірі
3543,00 грн., є протиправним та підлягає
скасуванню.

Що стосується позовної вимоги позивача
про визнання протиправним та
скасування акту № 202/22-01/31035447 від 25.10.2013,
суд зазначає наступне.

На податкові органи законодавством
України покладено функцію з контролю
за дотриманням платниками податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, з метою реалізації
означеної функції до повноважень
контролюючих органів належить
здійснення перевірок діяльності
платників податків. Статтею 75 ПК
України передбачено, що контролюючі
органи мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Таким чином, на виконання покладених на
податкові органи завдань, відповідачем
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ТОВ НВЦ
«Дніпротехнології», за результатами
якої складено акт № 202/22-01/31035447 від
25.10.2013.

Пунктом 1.4. Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
щодо дотримання податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
платниками податків - фізичними
особами, затвердженого наказом Мінфіну
України від 14.03.2013 № 395 визначено, що
результати документальних перевірок
оформлюються у формі акта або довідки.
У разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт, а у разі
відсутності порушень - довідка. Акт -
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки діяльності платника
податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Відповідно до вимог ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), предметом розгляду
по суті в порядку адміністративного
судочинства є не будь-які рішення, дії
або бездіяльність суб'єкта владних
повноважень, а лише ті, що породжують
права та обов'язки учасників спірних
відносин.

В свою чергу, висновки, викладені в акті
податкової перевірки, не є предметом
оскарження в адміністративному суді,
оскільки не є обов'язковими ані для
платника податків, ані для керівника
контролюючого органу. Останній оцінює
викладені в акті перевірки доводи, і в
разі наявності порушень податкового
законодавства приймає податкове
повідомлення-рішення, яке і визначає
грошові зобов'язання платникові
податків.

Акт перевірки є носієм доказової
інформації, яка в подальшому має
використовуватися контролюючим
органом для прийняття рішення щодо
визначення платникові податків
грошових зобов'язань. При цьому, акт
складається посадовими особами
контролюючого органу і не містить
волевиявлення самого органу щодо
виявлених посадовими особами фактів.

Таким чином, акт перевірки є службовим
документом податкового органу, та не є
тим рішенням суб'єкта владних
повноважень, яке в контексті ч. 2 ст. 2 та
ст. 17 КАС України може бути оскаржено до
адміністративного суду, з огляду на те,
що такий акт перевірки не породжує для
платників податків будь-яких прав та
обов'язків, а лише може слугувати
підставою для прийняття
податкового-повідомлення рішення, саме
яке в контексті вищевказаної норми є
актом індивідуальної дії, прийнятим
суб'єктом владних повноважень, що
впливає на права та обов'язки платників
податків.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
визнання протиправним та скасування
акту № 202/22-01/31035447 від 25.10.2013, у зв'язку з
чим заявлені позивачем вимоги про
визнання протиправним та скасування
акту №202/22-01/31035447 від 25.10.2013 про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
центру «Дніпротехнології» (код за
) з питань дотримання вимог
податкового законодавства не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Виходячи з
цього, суд вважає за необхідне
присудити з Державного бюджету України
на користь позивача витрати у розмірі
182,70 грн.

Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
науково-виробничого центру
«Дніпротехнології» до
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, визнання
протиправним та скасування акту
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 18.11.2013 №
(форма «Р»).

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 18.11.2013 №
(форми «Р»).

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити повністю.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю науково - виробничого
центру «Дніпротехнології» судовий
збір у розмірі 182 (сто вісімдесят дві)
грн. 70 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
14 квітня 2014 року.

Суддя О.В.
Царікова