Справа № 808/2593/14
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року о 15 год. 05 хв.Справа №
808/2593/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання
Пелеха С.І.

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Жмурко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, м. Запоріжжя

до Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду (далі - суд)
надійшов адміністративний позов від
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі
- ФОП ОСОБА_3, позивач) до Державної
податкової інспекції у Комунарському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області (далі - ДПІ у Комунарському
районі м. Запоріжжя, відповідач), в
якому позивач просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення рішення відповідача від
03.04.2014 №.

Позовні вимоги обґрунтовані Законом
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР
від 19.12.1995 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- Закон України №481/95-ВР від 19.12.1995) та
зазначено, що 03.01.2014 в торгівельному
кіоску НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4
продавцем ОСОБА_5 здійснено продаж
пачки сигарет «LM», через що 03.01.2014 о/у
СКМСД Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС
України в Запорізькій області старшим
лейтенантом міліції Містюк Є.В.
складено протокол ЗП №003006 про
адміністративне правопорушення на
ОСОБА_5 відповідно до ст. 156 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення. Крім того зазначає, що
на підставі матеріалів, зібраних
Комунарським РВ ЗМУ ГУМВС України в
Запорізькій області, Державною
податковою інспекцією у Комунарському
районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області встановлено
порушення позивачем вимог статті 15-3
Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995, у
зв'язку з чим податковим органом
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 03.04.2014,
яким до позивача застосовано штрафні
санкції у розмірі 6800 грн. 00 коп. Позивач
вважає, що винесене податковим органом
податкове повідомлення-рішення №
від 03.04.2014 є протиправним, оскільки
відповідно до ч.4 статті 15-3 Закону
України №481/95-ВР від 19.12.1995 продавець не
зобов'язана отримати у покупця, який
купує тютюнові вироби, паспорт або
інші документи, які підтверджують вік
такого покупця, якщо у продавця не
виникли сумніви щодо досягнення
покупцем 18-річного віку. На думку ФОП
ОСОБА_3, факт реалізації тютюнових
виробів продавцем позивача саме
неповнолітній особі, яка не досягла 18
років, відповідачем з усією повнотою не
доведений. На підставі зазначеного
позивач вважає податкове
повідомлення-рішення № від 03.04.2014
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні просив відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі,
проти позову заперечив з підстав,
викладених у письмових запереченнях.

В обґрунтування заперечень відповідач
посилається на норми Закону України
№481/95-ВР від 19.12.1995 та вважає, що факт
продажу тютюнових виробів особі, яка не
досягла 18 річного віку в повному обсязі
підтверджується матеріалами перевірки
Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в
Запорізькій області та постановою
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Комунарському району,
якою притягнуто до адміністративної
відповідальності громадянку ОСОБА_5 у
вигляді накладення на неї штрафу у
розмірі 510 грн. 00 коп. Крім того
зазначає, що відсутність у продавця
сумніву щодо віку покупця та продаж у
зв'язку з цим забороненого товару
неповнолітній особі не може бути
підставою звільнення суб'єкта
господарювання від відповідальності, а
отже доводи позивача є безпідставними,
необґрунтованими, а позов таким, що не
підлягає задоволенню.

У судовому засіданні, відповідно до
ст.160 КАС України, проголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи судом
з'ясовано наступне.

03 січня 2014 року о/у СКМСД Комунарського
РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій
області старшим лейтенантом міліції
Містюк Є.В. відносно ОСОБА_5 складено
протокол ЗП №003006 про адміністративне
правопорушення, відповідно до якого
остання - продавець торгівельного
кіоску НОМЕР_1 (розташованого по
АДРЕСА_1), продала неповнолітній особі
пачку сигарет «LM» (а.с.6).

28 січня 2014 року Адміністративною
комісією районної адміністрація
Запорізької міської ради по
Комунарському району винесено
постанову №03/09 по справі про
адміністративне правопорушення, якою
відповідно до ч.2 ст.156 КУпАП накладено
на ОСОБА_5 адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510
грн. 00 коп. (а.с.35).

03 квітня 2014 року Державною податковою
інспекцією у Комунарському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області на
підставі матеріалів адміністративної
перевірки від 03.01.2014 винесене податкове
повідомлення-рішення №, яким до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
застосовані штрафні санкції у розмірі
6800 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним податковим
повідомленням-рішенням відповідача,
вважаючи його протиправним, позивач
звернувся до суду з його оскарженням.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному
рішенні відповідача суд виходить з
приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно
до яких, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, адміністративні
суди перевіряють: чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії):
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Основні засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту,
імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України визначає Закон
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР
від 19.12.1995

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України №
481/95-ВР, контроль за дотриманням норм
цього Закону здійснюють органи, які
видають ліцензії, а також інші органи в
межах компетенції, визначеної законами
України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону України
№481/95-ВР, забороняється продаж пива
(крім безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів особам, які не
досягли 18 років.

Частиною 4 ст. 15-3 Закону України №481/95-ВР
передбачено, що продавець пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
або тютюнових виробів зобов'язаний
отримати у покупця, який купує пиво
(крім безалкогольного), алкогольні
напої, слабоалкогольні напої, вина
столові або тютюнові вироби, паспорт
або інші документи, які підтверджують
вік такого покупця, якщо у продавця
виникли сумніви щодо досягнення
покупцем 18-річного віку.

Позивач в адміністративному позові
зазначає, що в адміністративних
матеріалах відсутності пояснень
продавця позивача, що підтверджувало б
факт продажу пачки сигарет марки «LM»
неповнолітній особі. Крім того, позивач
зазначає, що у продавця з огляду на
високий зріст та на фізичну статуру
покупця не виникли сумніви щодо
досягнення останнім 18-річного віку, а
відтак відповідно до ч. 4 ст. 15-3 Закону
України №481/95-ВР продавець не
зобов'язаний отримати у покупця, який
купує пиво, алкогольні напої,
слабоалкогольні напої, вина столові
або тютюнові вироби, паспорт або інші
документи.

Суд не може погодитися з такою позицією
позивача виходячи з наступного.

З матеріалів адміністративної справи
встановлено, що 03 січня 2014 року о/у
СКМСД Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС
України в Запорізькій області старшим
лейтенантом міліції Містюк Є.В.
відносно ОСОБА_5 складено протокол ЗП
№003006 про адміністративне
правопорушення відповідно, до якого
остання - продавець торгівельного
кіоску НОМЕР_1 (розташованого по
АДРЕСА_1), продала неповнолітній особі
пачку сигарет «LM».

Даним протоколом зафіксовано факт
реалізації ОСОБА_5, яка працювала в
кіоску НОМЕР_1 Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 розташованого
по АДРЕСА_1, тютюнових виробів
(цигарок марки «LM» у запакованій пачці)
неповнолітній особі ОСОБА_7, у зв'язку з
чим, ОСОБА_5 порушила норми чинного
законодавства та вчинила
правопорушення, передбачене
ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Також, факт продажу неповнолітній
особі цигарок марки «LM» у запакованій
пачці підтверджується постановою №03/09
по справі про адміністративне
правопорушення винесеної
Адміністративною комісією районної
адміністрація Запорізької міської
ради по Комунарському району.

До того ж, в матеріалах
адміністративної справи наявна копія
паспорту ОСОБА_7 (а.с.34), відповідно до
якої останній народився ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, в матеріалах
адміністративної справи містяться
пояснення неповнолітньої особи
(ОСОБА_7), якій ОСОБА_5 продала пачку
сигарет марки «LM» (а.с. 28) та пояснення
свідка ОСОБА_9 про те, що продавцем
кіоску НОМЕР_1 продано пачку сигарет
особі яка явно не досягла повноліття
(а.с. 29).

На підставі вищевикладеного суд дійшов
висновку, що факт продажу пачки сигарет
марки «LM» продавцем кіоску НОМЕР_1
ОСОБА_5 неповнолітній особі є
доведеним.

Щодо відсутності пояснень продавця
позивача суд звертає увагу на те, що
відповідно до протоколу ЗП №003006 про
адміністративне правопорушення ОСОБА_5
відмовилася від надання пояснень, про
що в протоколі зароблено відповідну
відмітку у присутності двох понятих за
їх підписом (а.с. 6), крім того, в
матеріалах адміністративної справи
містяться їх пояснення (а.с. 30).

Так, відповідно до п. 5 Порядку
застосування фінансових санкцій,
передбачених статтею 17 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів", затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 02.06.2003 р. №790, матеріали
правоохоронних, податкових та інших
органів виконавчої влади щодо
недотримання суб'єктами
підприємницької діяльності вимог
законодавчих та інших
нормативно-правових актів про
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів є підставою для прийняття
рішення про застосування фінансових
санкцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України
№481/95-ВР, за порушення норм цього Закону
щодо виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством.

Згідно абз. 8 ч. 2 ст. 17 Закону України
№481/95-ВР, до суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі порушення вимог
статті 15-3 цього Закону - 6800грн. 00коп.

За приписами ч. 4 ст. 17 Закону України
№481/95-ВР, рішення про стягнення штрафів,
передбачених частиною другою цієї
статті, приймаються органами доходів і
зборів та/або органом, який видав
ліцензію на право виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами, та
іншими органами виконавчої влади у
межах їх компетенції визначеної
законами України.

З урахуванням зазначеного суд
дійшов висновку, що ст. 15-3 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів»
імперативно встановлює заборону на
продаж пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових та тютюнових виробів
зокрема особам, які не досягли 18 років.

Суд звертає увагу позивача на те,
що законодавець дозволяє не перевіряти
документи у покупця пива, алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів якщо у продавця
не виникли сумніви щодо досягнення
покупцем 18-річного віку, однак
законодавство не звільняє продавця від
відповідальності за продаж
неповнолітній особі - покупцю таких
виробів. Тобто законодавець визначає
диспозитивність норми про перевірку
документів у покупця з одного боку, а з
другого боку встановлює імперативний
характер норми щодо заборони продажу
пива, алкогольних, слабоалкогольних
напоїв, вин столових та тютюнових
виробів особам які не досягли 18 річного
віку.

Аналогічна позиція викладена в
постанові №21-48а13 від 26.03.2013 Верховного
суду України де зазначено, що частиною
четвертою статті 15-3 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» продавця наділено
правом отримати у покупця, який купує
пиво (крім безалкогольного),
алкогольні, слабоалкогольні напої,
вина столові або тютюнові вироби,
документи, які підтверджують вік
такого покупця, а отже, ця вимога має
спонукати суб'єкта господарювання
дотримуватися відповідного рівня
обачності, який би унеможливлював
порушення чітко визначеної заборони
продавати неповнолітній особі
зазначену продукцію. Відсутність у
продавця сумніву щодо віку покупця та
продаж у зв'язку з цим забороненого
товару неповнолітній особі не може
бути підставою звільнення суб'єкта
господарювання від відповідальності.

Стаття 2442 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає, що
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Частиною 1 ст. 11 КАС України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд оцінивши докази, які є у справі, в їх
сукупності приходить до висновку, що
відповідачем доведено, що твердження
позивача викладені в
адміністративному позові - є
необґрунтованим, безпідставним та не
відповідає дійсності, а тому у
задоволенні адміністративного позову
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163, 167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В. Шара