Справа № 802/1496/14-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 травня 2014 р.
Справа № 802/1496/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі судді Сала Павла
Ігоровича, розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2014 року Вінницька об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області (далі - Вінницька
ОДПІ) звернулася до суду з
адміністративним позовом, у якому
просить стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП
ОСОБА_1) податковий борг з єдиного
податку в сумі 1770 грн.

Представник позивача 30.05.2014 року подав
заяву про розгляд справи в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами. Заявлений
адміністративний позов повністю
підтримує.

Відповідач у судове засідання на
виклик суду не з'явився, а надіслане
йому повідомлення повернуте поштовим
відділенням без виконання з відміткою
"за закінченням терміну зберігання".

Частиною 11 статті 35 КАС України
передбачено, що у разі повернення
поштового відправлення із повісткою,
яка не вручена адресату з незалежних
від суду причин, вважається, що така
повістка вручена належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене та враховуючи
достатність наявних у справі доказів
суд вважає можливим провести розгляд
справи у відсутності сторін в
письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, оцінивши наведені
позивачем доводи, суд доходить
висновку, що заявлений
адміністративний позов належить
задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 як фізична
особа-підприємець зареєстрована
Вінницьким міським управлінням
юстиції 30.01.2008 року (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) і з 31.01.2008 року перебуває на
податковому обліку у Вінницькій ОДПІ
(а.с. 7). Крім того, вона є платником
єдиного податку з фізичних осіб в
розмірі 5 % від доходу (3 група).

Згідно з карткою особового рахунку
платника податків станом на 28.02.2014 року
за відповідачкою рахується
заборгованість зі сплати єдиного
податку з фізичних осіб в сумі 1770 грн.
(а.с. 16-17).

Як встановлено судом, позивачем
проведено камеральну перевірку
своєчасності подання податкової
звітності ФОП ОСОБА_1, за результатами
якої складено акт № 00152/28/17-НОМЕР_1 від
11.10.2012 року (а.с. 11), яким встановлено
порушення відповідачкою п. 49.1, п. 49.2, пп.
49.18.2 п. 49.18 ст. 49, пп.177.5.2 п. 177.5 ст. 177 ПК
України за несвоєчасне подання
податкової декларації платника
єдиного податку - фізичної
особи-підприємця за ІІ квартал 2012 року.

На підставі акту перевірки
№00152/28/17-НОМЕР_1 від 11.10.2012 року
Вінницькою ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 29.10.2012
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з єдиного податку з
фізичних осіб на 1020 грн.

Крім того, 05.11.2013 року ФОП ОСОБА_1 подано
податкову декларацію № платника
єдиного податку - фізичної
особи-підприємця за три квартали 2013
року, у якій самостійно відображено
грошові зобов'язання з єдиного податку
в сумі 400 грн. (а.с. 12-13).

10.02.2014 року ФОП ОСОБА_1 подано податкову
декларацію № платника єдиного
податку - фізичної особи-підприємця на
2014 рік, у якій самостійно відображено
грошові зобов'язання з єдиного податку
в сумі 350 грн. (а.с. 14-15).

Надаючи оцінку правомірності
звернення податкового органу з
вимогами про стягнення спірної
заборгованості, суд керується
наступними мотивами.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Платники єдиного податку
третьої-шостої груп сплачують єдиний
податок протягом 10 календарних днів
після граничного строку подання
податкової декларації за податковий
(звітний) квартал (п. 295.3 ст. 295 ПК
України).

В силу вимог п. 294.1 ст. 294 ПК України
податковим (звітним) періодом для
платників єдиного податку
третьої-шостої груп є календарний
квартал.

Пунктом 300.1 статті 300 ПК України
передбачено, що платники єдиного
податку несуть відповідальність
відповідно до Податкового кодексу
України за правильність обчислення,
своєчасність та повноту сплати сум
єдиного податку, а також за
своєчасність подання податкових
декларацій.

Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 п. 54.3
ст. 54 цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий борг - це сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Згідно з пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК України
органи державної податкової служби
мають право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Відповідачка ФОП ОСОБА_1 у встановлений
законом строк добровільно не сплатила
суму узгодженого грошового
зобов'язання з єдиного податку в сумі
1770 грн., яка є предметом даного
публічно-правового спору.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України
визначено, що у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі
коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги. У разі
якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

З матеріалів справи вбачається, що
16.08.2013 року ФОП ОСОБА_1 надсилалась
податкова вимога № 113-11 на суму 1020 грн.
(а.с. 9). Однак з того часу сума
податкового боргу збільшилась і не
була погашена відповідачем.

За таких обставин суд доходить
висновку про наявність у податкового
органу права на стягнення податкового
боргу за цим позовом.

Відповідно до положень статей 11, 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ст. 86 КАС України).

Вимоги позивача є обґрунтованими та
підтверджуються матеріалами справи, а
відтак підлягають задоволенню шляхом
стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкового
боргу з єдиного податку в сумі 1770 грн.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат
позивача-суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати стягненню з відповідача не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) до
місцевого бюджету податковий борг зі
сплати єдиного податку в сумі 1770 (одна
тисяча сімсот сімдесят) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Сало Павло Ігорович