Справа № 490/15018/13-а
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

07 квітня 2014 року
Справа № 490/15018/13-а

Суддя Миколаївського окружного
адміністративного суду Марич Є.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу за

адміністративним позовомОСОБА_1,
АДРЕСА_1

доІнспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області, вул.
Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056

провизнання протиправною та
скасування постанови від 12.12.2013 № 865, В С
Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом, до
відповідача, інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області в якому просив
визнати протиправною та скасувати
постанову № 865 від 12.12.2013 а також
визнати протиправним та скасувати
припис № 877 від 02.12.2013

В обґрунтування вимог позивач
вказав, що проведення позапланової
перевірки не відповідає вимогам
законодавства, як і отримані за
наслідками перевірки дані та складений
в подальшому акт перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
02.12.2013(арк. справи 20).

Відповідач надав письмові заперечення
проти адміністративного позову (арк.
справи 42-50), в яких зазначив, що діяв
відповідно до норм чинного
законодавства та просив відмовити в
задоволенні позову.

Позивач та представник
відповідача надали клопотання про
розгляд справи за їх відсутності в
порядку письмового провадження.

За приписами частини 4 статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Суд дослідив матеріали і обставини
справи, якими обґрунтовані позовні
вимоги та заперечення, і встановив
наступне.

02.12.2013 Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області в присутності
ОСОБА_1 проведено перевірку та
складено Акт перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Як зазначено в акті (арк. справи 20), в
ході перевірки встановлено, що згідно з
технічним паспортом на садибний
житловий будинок АДРЕСА_1, встановлено,
що ОСОБА_1 самовільно проведені
будівельні роботи з будівництва
двоповерхової прибудови до житлового
будинку АДРЕСА_1.

02.12.2013 посадова особа Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Миколаївській області
склала припис № 877 про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
(арк. справи 18), яким зобов'язала
позивача усунути порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, шляхом оформлення
відповідних документів на об'єкт:
"Двоповерхова прибудова до житлового
будинку АДРЕСА_1".

Відповідно до п.2 ст.331 Цивільного
кодексу України, право власності на
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації.

Згідно зі ст. 355 та ст. 358 Цивільного
кодексу України майно, що є у власності
двох або більше осіб, належить їм на
праві спільної власності. Право
спільної власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.

Постановою від 12.12.2013 (арк. справи 17)
відповідач, за результатами проведеної
перевірки, визнав винним у вчиненні
правопорушення, ОСОБА_1, чим порушив ст.
34 Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

Як вказано у статті 376 Цивільного
кодексу України, житловий будинок,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону
№ 3038, у разі виявлення факту
самочинного будівництва об'єкта,
перебудова якого з метою усунення
істотного відхилення від проекту або
усунення порушень законних прав та
інтересів інших осіб, істотного
порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений
строк добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням.

Таким чином, умовою для звернення
Інспекції до суду з відповідним
позовом є невиконання суб'єктом
будівництва припису про знесення
самочинно збудованого об'єкта. Доказів
існування саме такого припису
матеріали справи не містять.

При прийнятті рішення суд виходив з
такого.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно ч.1 ст.41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
від 17.02.2011 за №3038-VI, державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Частиною 2 статті 41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
встановлено, що державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Згідно із частиною 3 статті 41 Закону,
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
розглядають відповідно до закону
справи про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

За умовами частини 1 статті 1 Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності", правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, що призвели
до невиконання або неналежного
виконання вимог, установлених
законодавством, будівельними нормами,
державними стандартами і правилами.

В силу вимог п.7 ч.2 ст.2 вказаного вище
Закону суб'єкти містобудування, які є
замовниками будівництва об'єктів (у
разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу, зокрема за
незабезпечення замовником здійснення
технічного нагляду у випадках, коли
такий нагляд є обов'язковим згідно із
законодавством, - у розмірі тридцяти
шести мінімальних заробітних плат.

Статтею 3, 4 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності"
передбачено, що справи про
правопорушення, передбачені цим
Законом, розглядаються Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України та її територіальними
органами. Накладати штраф від імені
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України та її територіальних
органів мають право керівник Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України та його заступники, керівники
територіальних органів та їх
заступники. Порядок
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
Порядок накладення штрафів за
порушення у сфері містобудівної
діяльності регулюється постановою КМУ
від 23.05.2011 №553 "Про затвердження Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю"
та постановою від 06.04.1995 № 244 "Про
затвердження Порядку накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

Так, згідно приписів "Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю",
затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011
№553 передбачено, що позапланова
перевірка проводиться у разі виявлення
факту самочинного будівництва об'єкта;
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється у присутності
суб'єктів містобудування або їх
представників, які будують або
збудували об'єкт будівництва; за
результатами здійснення контролю
складається акт перевірки, у разі
виявлення порушень, крім акту,
складається протокол разом з приписом
про усунення порушення або припис про
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт; у разі
відмови суб'єкта містобудування від
отримання акту, протоколу та припису,
вони надсилаються йому рекомендованим
листом з повідомленням.

Відповідно до п. 17 Порядку, у разі
виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, виконуваних без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт.

В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд
і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 11, 71, 94, 122, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
припис № 877 інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області від 02.12.2013,
винесений ОСОБА_1 щодо будівництва
двоповерхової прибудови до житлового
будинку АДРЕСА_1.

3. Присудити ОСОБА_1 понесені ним судові
витрати у сумі 68,82 грн. з Державного
бюджету України.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної
сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а
також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Є. В. Марич