Справа № 826/1211/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1211/14
у 1-й інстанції: Амельохін В.В.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Троян
Н.М.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу Дочірнього підприємства
«Артек» на постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 24
березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Дочірнього
підприємства «Артек» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в м.Києві
про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року, позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
м.Києва з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в м.Києві
про визнання протиправними дій. Свої
позовні вимоги мотивував тим, що
Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів неправомірно відмовлено
позивачу у повернені коштів надмірно
внесених до бюджету при митному
оформленні товару відповідно до
рішення про коригування митної
вартості товару №100270000/2013/300214/2 від
28.02.2013 року. Просив суд визнати
протиправними дії Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
щодо відмови у поверненні коштів,
надмірно внесених до бюджету при
митному оформленні товару відповідно
до рішення про коригування митної
вартості товару №100270000/2013/300214/2 від
28.02.2013 року та стягнути з Державного
бюджету України на користь позивача
суму надмірно сплачених до бюджету
митних платежів по ВМД №100270000/2013/300214/2
від 28.02.2013 року у розмірі 44 164,74 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 24
березня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою позов задоволити
повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п.
4 КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Проте, Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог, з
огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09.07.2013 року, яка залишена без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.11.2013 року
по справі №826/6222/13-а від 09.07.2013 року за
позовом ДП «Артек» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про скасування рішення, позов
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано рішення про
коригування митної вартості товару
№100270000/2013/300214/2 від 28.02.2013 року. Стягнуто
з Державного бюджету України на
користь Дочірнього підприємства
"Артек" судові витрати у відсотковому
співвідношенні, пропорційно до
задоволених позовних вимог, в розмірі
34,41 грн. за рахунок бюджетних
асигнувань Київської регіональної
митниці. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Позивач, 25 грудня 2013 року на підставі
судового рішення від 09.07.2013 року
звернувся з заявою №228 до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про повернення митних та інших
платежів надмірно сплачених до бюджету
в розмірі 39 491,35грн. (ввізне мито, яке
було сплачено відповідно до
коригування здійсненого митним
органом; рішення №100270000/2013/300214/2 від
28.02.2013 р.) - 34 898,72грн. (ввізне мито, яке
мало бути сплачено при визначенні
митної вартості, заявлено декларантом)
= 4592,63грн. (різниця, яка підлягає
поверненню); 196850,7грн. (ПДВ, яке було
сплачено відповідно до коригування
здійсненого митним органом; рішення
№100270000/2013/300214/2 від 28.02.2013р.) - 157278,59грн.
(ПДВ, яке мало бути сплачено при
визначенні митної вартості, заявленої
декларантом) = 39572,11грн. (різниця, яка
підлягає поверненню).

Листом від 08.01.2014 року №85/1/26-70-52-02
Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів повідомила про відсутність
правових підстав для повернення коштів
з Державного бюджету України, оскільки
позовні вимоги щодо повернення
позивачеві грошових коштів та щодо
визнання їх надмірно сплаченими при
здійсненому митному оформленні не
заявлялися.

Крім того повідомлено, що відповідно до
наказу Державної митної служби України
та Державного казначейства України від
20.07.2007 №611/147 «Про затвердження Порядку
взаємодії митних органів з органами
Державного казначейства України в
процесі повернення з Державного
бюджету Украйни помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи», затверджено Порядок
взаємовідносин митних органів та
органів Державного казначейства
України в процесі повернення помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи.

Дія цього Порядку не поширюється на
виконання судових рішень про
повернення помилково та/або надмірно
сплачених митних та інших платежів.

Рішення про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Державної казначейської
служби України у відповідності до
пункту 3 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 №845.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

Так, суд першої інстанції у своїй
постанові зазначав, що Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів за
результатом розгляду заяви позивача
№228 від 25.12.2013 року надала відповідь
листом, яким ДП «Артек» було відмовлено
у поверненні коштів з Державного
бюджету України у сумі, вказаній у
вищенаведеному листі позивача.

З огляду на це, враховуючи лише факт
наявності відповіді Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
суд першої інстанції дійшов
безпідставних висновків, щодо
правомірності дій митного органу.

Так, в своєму листі Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів
зазначала, що дія Порядку №618 не
поширюється на виконання судових
рішень по поверненню надмірно
сплачених коштів. Крім того, митний
орган зазначав, що декларант не заявляв
позовних вимог (в рамках справи
№826/6222/13-а) щодо повернення йому з
Державного бюджету грошових коштів та
щодо визнання їх надмірно сплаченими
при здійсненому митному оформленні.

Необхідно зауважити, що погоджуючись з
такою позицією, суд першої інстанції
повністю ігнорує висновки, наведені у
рішенні суду по справі №826/6222/13-а від
09.07.2013 року, яким було скасовано рішення
митного органу про коригування митної
вартості товарів №100270000/2013/300214/2 від
28.02.2013 року та відповідно встановлено
факти завищення митним органом митної
вартості товару і надмірної сплати
позивачем митних та інших платежів до
Державного бюджету.

Стосовно дії Порядку №618 має місце
вказати наступне.

Частиною першою статті 301 Митного
кодексу України, повернення помилково
та/або надміру сплачених сум митних
платежів здійснюється відповідно до
Бюджетного та Податкового кодексів
України.

Згідно з приписами частини третьої
зазначеної статті, помилково та/або
надміру зараховані до державного
бюджету суми митних платежів
повертаються з державного бюджету в
порядку, визначеному центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.

Відповідно до частини другої статті 45
Бюджетного кодексу України,
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, веде бухгалтерський
облік усіх надходжень Державного
бюджету України та за поданням органів,
що контролюють справляння надходжень
бюджету, здійснює повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
бюджету.

На виконання частини другої статті 45
Бюджетного кодексу України розроблено
Порядок повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затверджений наказом
Державної митної служби України від
20.07.2007 №618.

Розділом III зазначеного Порядку
передбачено, що для повернення з
Державного бюджету України митних та
інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум. Відділ перевіряє факт
перерахування митних та інших платежів
з відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, керівництвом Відділу за
потреби ініціюється проведення
перевірки в митному органі щодо
правильності митного оформлення із
залученням відповідних підрозділів
митного органу.

Спільним наказом Державної митної
служби України та Державного
казначейства України від 20.07.2007 №611/147
затверджено Порядок взаємодії митних
органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи.

Згідно з пунктом 2 вказаного вище
Порядку, повернення помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів здійснюється на
підставі висновку митного органу, що
здійснював оформлення митної
декларації.

Зазначений висновок оформлюється
відповідно до заяви платника, яка
подається до митного органу, що
здійснював оформлення митної
декларації.

Пунктом 5 Порядку №611/147 передбачено, що
митний орган на підставі заяви
платника готує висновок про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, форма якого наведена в додатку 1
до цього Порядку, та не пізніше п'яти
робочих днів від дня прийняття
керівником (заступником керівника)
митного органу рішення про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, направляє його для виконання
відповідному органу Державного
казначейства України разом із
супровідним листом, в якому вказується
кількість висновків, загальна сума, яка
підлягає поверненню, а також
наводиться перелік висновків із
зазначенням такої інформації: номера
та дати висновку, найменування
юридичної або ім'я фізичної особи -
платника, ідентифікаційного коду за
ЄДРПОУ платника - юридичної особи або
ідентифікаційного номера за ЄДРПОУ
платника - фізичної особи (за
наявності), суми, яка підлягає
поверненню за кожним з висновків.

На підставі отриманого висновку про
повернення відповідний орган
Державного казначейства України готує
платіжні документи на перерахування
коштів з рахунку з обліку доходів
державного бюджету на рахунок,
зазначений у Висновку про повернення,
та протягом п'яти робочих днів від дати
отримання Висновку про повернення
здійснює повернення коштів з бюджету
(пункт 7 Порядку № 611/147).

Разом з цим, відповідно до п. 43.5 ст. 43
Податкового кодексу України, митний
орган не пізніш як за п'ять робочих днів
до закінчення двадцятиденного строку з
дня подання такої заяви готує висновок
про повернення коштів з бюджету і подає
його для виконання відповідному органу
казначейства. Казначейство, у свою
чергу, вже протягом п'яти робочих днів
здійснює повернення коштів. При цьому
контролюючий орган несе
відповідальність за несвоєчасну
передачу казначейству для виконання
висновку про повернення відповідних
сум коштів з бюджету.

Отже, згідно з нормами Порядку N618 та
Порядку N611/147 Київська міжрегіональна
митниця Міндоходів була зобов'язана
перевірити факт наявності зайвої
сплати Позивачем грошових коштів до
бюджету (який був встановлений
рішенням суду по справі №826/6222/13-а від
09.07.2013 р.) та надати у разі підтвердження
факту до відповідного органу
Державного казначейства України -
Головного управління державного
казначейства України в м.Києві -
Висновок про повернення надмірно
зарахованих до бюджету митних платежів
у сумі 44 164,74 грн (4592,63 грн. (ввізне мито,
яке підлягає поверненню) + 39572,11 грн.
(ПДВ, яке підлягає поверненню)).

Разом з цим, у своїй постанові суд
першої інстанції зазначав, що питання
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості, як і
визначення методу її обчислення у
встановленому законом порядку в разі
виникнення обґрунтованого сумніву,
відносяться до виключної компетенції
митних органів. Суди не вправі
підміняти митний орган, стягуючи з
Державного бюджету надмірно сплачену з
такої вартості суму ПДВ, фактично
визначаючи при цьому інший метод
обчислення митної вартості.

Висловлюючи дану позицію суд першої
інстанції посилався на постанову
Верховного суду України від 17.12.2013 року
по справі за позовом ПП «СПС» до
Харківської обласної митниці.
Головного управління Державного
казначейства України в Харківській
області про визнання протиправним та
скасування рішення, стягнення суми.

Слід зазначити, що таке посилання суду
на вищезазначену Постанову Верховного
суду України є безпідставним і
помилковим та лише підтверджує доводи
позивача.

Так, в зазначеній постанові суд першої
інстанції дійшов відповідних
висновків виходячи з того, що суди
першої та апеляційної інстанцій, не
спростовуючи наявності обґрунтованого
сумніву у митного органу щодо митної
вартості задекларованого позивачем
товару, дійшли висновку про
неправомірність дій відповідача
виключно у зв'язку з порушенням
визначеного статтею 266 МК порядку її
визначення.

У данному випадку, у постанові
Окружного адміністративного суду
міста Києва по справі №826/6222/13-а від
09.07.2013 року, з чим повністю погоджується
Київський апеляційний
адміністративний суд у своїй Ухвалі
від 06.11.2013 року, чітко зазначено, що
документи, подані позивачем до митного
органу з метою підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів,
містять усю необхідну інформацію про
вартість товару та транспортних
послуг, а також реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару.

Тобто, дослідивши всі матеріали справи,
судом першої та другої інстанцій по
справі №826/6222/13-а було спростовано
наявність обґрунтованого сумніву у
митного органу щодо митної вартості
задекларованого позивачем товару, що
підтверджує правомірність заявленої
позивачем митної вартості товару,
встановлено факт завищення митним
органом митної вартості товару і
надмірної сплати позивачем митних та
інших платежів до Державного бюджету
та відповідно визнано протиправним і
скасовано рішення митного органу про
коригування митної вартості товарів
від 28.02.2013 року №100270000/2013/300214/2.

Однак, у нашому випадку, повністю
проігноровано зазначені факти та
обставини, встановлені судом по справі
№826/6222/13-а, що в свою чергу є підставою
невірного застосування судової
практики та відповідно прийняття
неправомірного рішення.

Стосовно твердження суду, з посиланням
на постанову Верховного суду України
від 17.12.2013 року, відносно того, що
питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів
та те, що суди не вправі підміняти
митний орган, стягуючи з Державного
бюджету надмірно сплачену з такої
вартості суму ПДВ, необхідно зазначити
таке.

Верховний суду України у своїй
постанові від 17.12.2013 року встановив, що
декларант, не спростовуючи наявності
обґрунтованого сумніву у митного
органу щодо митної вартості
задекларованого позивачем товару (у
нашому випадку спростовано, як
зазначено вище), одночасно з вимогами
скасування протиправного рішення
митного органу про визначення митної
вартості товару заявляв вимогу про
стягнення з державного бюджету
надмірно сплачених сум платежів.

У цьому випадку, дійсно, наявне
порушення, коли суд підміняє митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачені суми платежів,
оскільки декларантом був недотриманий
Порядок повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затверджений наказом
Державної митної служби України від
20.07.2007 №618.

У нашому випадку, позивач у судовому
порядку спростував наявність
обґрунтованого сумніву у митного
органу щодо митної вартості
задекларованого позивачем товару,
встановив факт надмірної сплати коштів
та звернувся до митного органу
стосовно повернення надмірно
сплачених до бюджету митних та інших
платежів (обставини звернення,
викладені в предметі та підставах
апеляційної скарги), відповідно до
вимог чинного законодавства.

З огляду на це, вбачається, що посилання
суду, у даному випадку, на постанову
Верховного суду України від 17.12.2013 року
є безпідставним.

Більш того, Окружний адміністративний
суд міста Києва, обґрунтовуючи
правомірність відмови митного органу у
поверненні позивачу надмірно
сплачених коштів, посилається на
відповідь Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів листом №85/1/26-70-52-02
від 08.01.2014 року, в якому підставою до
відповідної відмови зазначено те, що
декларант не заявляв позовних вимог (в
рамках справи №826/6222/ 13-а) щодо
повернення йому з Державного бюджету
надмірно сплачених коштів.

Необхідно зазначити, що в разі, якщо б
позивач заявив вимогу про стягнення з
державного бюджету надмірно сплачених
сум платежів в рамках справи №826/6222/13-а,
це було б саме те порушення порядку
повернення надмірно сплачених
платежів, про що йдеться у постанові
Верховного суду України від 17.12.2013 року.

Відносно відсутності обов'язку
Головного управління державного
казначейства України в м.Києві щодо
повернення позивачу суми надмірно
сплачених платежів, за умови того що,
висновок про повернення коштів митним
органом не складався та відповідно не
направлявся, на чому наголошує суд
першої інстанції, зазначаємо наступне.

Згідно ст.27 Митного кодексу України,
якщо задоволення скарги на рішення, дії
або бездіяльність митних органів або
їх посадових осіб пов'язане з виплатою
грошових сум, їх виплата здійснюється
за рахунок державного бюджету
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, на
підставі рішення суду, органу чи
посадової особи щодо задоволення
скарги повністю або частково в порядку,
визначеному законом.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, відповідачем, з урахуванням всіх
встановлених фактичних обставин по
справі та вимог законодавства, не
доведено правомірність своїх дій.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої
інстанції не повно встановив обставини
у справі, його висновки не відповідають
обставинам справи, судове рішення
ухвалене з порушенням норм
матеріального права, тому постанова
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 24 березня 2014 року підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В
И Л А:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства «Артек» - задоволити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 24 березня 2014 року -
скасувати.

Адміністративний позов Дочірнього
підприємства «Артек» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в м.Києві
про визнання протиправними дій -
задоволити.

Визнати протиправними дії Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
щодо відмови у поверненні коштів,
надмірно внесених до бюджету при
митному оформленні товару відповідно
до рішення про коригування митної
вартості товару №100270000/2013/300214/2 від
28.02.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача суму надмірно
сплачених до бюджету митних платежів
по ВМД №100270000/2013/300214/2 від 28.02.2013 року у
розмірі 44 164,74 грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте на неї
може бути подана касаційна скарга до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї постанови у повному обсязі, тобто
з 03 червня 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено - 02
червня 2014 року.

Головуючий суддя

Костюк Л.О.

Судді:

Троян Н.М.

Твердохліб В.А.