Справа № 872/5204/13
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 рокусправа № 2а-141/09/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Чепурко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «Зміна» на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 29 січня 2013
року у справі № 2а/141/09/0470 за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Нікополь та Нікопольському районі
Дніпропетровської області до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Зміна» про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Управління Пенсійного фонду
України в м. Нікополь та Нікопольському
районі Дніпропетровської області 08
січня 2009 року звернулося до суду з
адміністративним позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Зміна» (далі - ТОВ
«Зміна»), в якому, просить стягнути з
відповідача заборгованість з
відшкодування коштів, призначених на
покриття та виплату і доставку пенсій
призначених за списком №1 за період з
25.06.2005 року по 25.07.2008 року у розмірі 2405,92
грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
січня 2013 року позов задоволено:
стягнуто з відповідача на користь
позивача суму заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій за віком
призначених на пільгових умовах за
списком №1 у розмірі 2405,92 грн.

Постанова суду мотивована тим, що в
добровільному порядку сума
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за списком № 1 за
період з 25.06.2005 року по 25.07.2008 року в сумі
2 405 грн. 92 коп. ТОВ «Зміна» не сплачена.
Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
висновок суду першої інстанції про
доведеність позовних вимог та
правильності нарахованих позивачем до
сплати ТОВ «Зміна» сум відшкодування
не відповідає фактичним обставинам
справи, ґрунтується виключно на
необґрунтованих та не підтверджених
доказами доводах позивача.

Згідно заперечень на апеляційну
скаргу, позивач посилаючись на
необґрунтованість апеляційної скарги,
просив у її задоволені відмовити,
постанову суду першої інстанції
залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
який підтримав доводи апеляційної
скарги, пояснення представника
позивача, який заперечував щодо її
задоволення, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що відповідач
зареєстрований як платник страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування та інших
платежів до управління Пенсійного
фонду України в м. Нікополь та
Нікопольському районі
Дніпропетровської області.

ТОВ «Зміна» зобов`язане вносити з
коштів, призначених на оплату праці,
плату, що покриває фактичні витрати на
виплату та доставку пенсій
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком №1 та
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
що дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років.

Згідно уточнюючих розрахунків
управління Пенсійного фонду України в
м. Нікополь та Нікопольському районі
Дніпропетровської області за 2005, 2006, 2007
роки, та розрахунку управління
Пенсійного фонду України в м. Нікополь
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області за 2008 рік (за
період з січня по липень 2008 року), ТОВ
«Зміна» повинно було відшкодувати на
користь Пенсійного фонду України через
управління Пенсійного фонду України в
м. Нікополь та Нікопольському районі
Дніпропетровської області за місцем
своєї реєстрації фактичні витрати на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених колишньому працівнику
ОСОБА_1 за списком № 1 за період з 25.06.2005
р. по 25.07.2008 р. на загальну суму 2 507 грн.
47 коп., а саме: за 2005 рік - 341 грн. 29 коп., за
2006 рік - 545 грн. 26 коп., за 2007 рік - 854 грн. 91
коп., за 2008 рік (січень-липень) - 766 грн. 01
коп. (а.с. 10, 11, 13, 16).

Зазначена сума заборгованості була
частково в сумі 101 грн. 55 коп. погашена
відповідачем в добровільному порядку.
Решта заборгованості сплачена не була.

Отже, заборгованість ТОВ «Зміна» за
період з 25.06.2005 року по 25.07.2008 року
становить 2405 грн. 92 коп.

Розрахунки витрат управління
Пенсійного фонду України в м. Нікополь
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області на виплату
та доставку пенсій за списком № 1,
призначених колишньому працівнику ТОВ
«Зміна» ОСОБА_1, за 2005-2008 роки, згідно
поштових повідомлень про вручення
кореспонденції, були отримані
уповноваженими особами відповідача,
відповідно, 25.01.2006 року, 30.01.2008 року,
25.03.2008 року, 21.05.2008 року (а.с. 10, 12, 14, 17).
Не погодившись із зазначеними
розрахунками, відповідач 21.07.2009 року
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою, у якій просив визнати
вимоги управління Пенсійного фонду
України в Нікопольському районі
Дніпропетровської області по
відшкодуванню ТОВ «Зміна» витрат
Пенсійного фонду України на виплату та
доставку пільгової пенсії громадянину
ОСОБА_1 за період з 2005 року по липень 2008
року незаконними у зв'язку з
незастосуванням управлінням при
проведенні розрахунків витрат п. 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та п.п. 6.1-6.6
Інструкції «Про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України», та зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Нікопольському районі
Дніпропетровської області здійснити
вказані розрахунки з дотриманням
вищезазначених норм законодавства
України (а.с. 43-46).

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
13.05.2010 року у справі № 2а-9498/09/0470 у
задоволенні позовних вимог ТОВ «Зміна»
відмовлено (а.с. 69-70).

Не погодившись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20.01.2011 року постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 13.05.2010 року
по справі № 2а-9498/09/0470 залишено без змін,
а апеляційну скаргу ТОВ «Зміна» - без
задоволення (а.с. 105). Таким чином, у
зв`язку з несплатою суми боргу у
визначений законодавством строк у
відповідача залишилась несплаченою
заборгованість перед Управлінням щодо
витрат на виплату і доставку пенсій
колишнім працівникам підприємства, які
були зайняті на роботах з особливо
шкідливими і важкими умовами праці за
списком №1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України на
загальну суму 2405,92 грн.

Стягнення з відповідача
заборгованості з відшкодування коштів,
призначених на покриття та виплату і
доставку пенсій призначених
відповідно до пункту «а» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» є предметом спору
переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між
сторонами та задовольняючи позов, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що заявлені позивачем вимоги є
законними, обґрунтованими,
підтверджуються зібраними в справі
доказами та підлягають задоволенню у
повному обсязі, відповідач доказів
сплати заборгованості суду не надав.

З такими висновками суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
погоджується з наступних підстав.

Витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до ч.2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №
1058-ІV, підлягають відшкодуванню в
порядку, передбаченому п. 6.1 Інструкції
«Про порядок обчислення і сплати
страхувальниками і застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України»,
затвердженої постановою Правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003
року № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004
року за № 64/8663.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV
(далі - Закон № 1058-IV) пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, роботах з особливо шкідливими
й важкими умовами праці за списком № 1
та на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону № 1058-IV
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року
№ 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням норм статті 28 Закону №
1058-IV. При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

Відповідно до Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 №
64/8663, (далі - Інструкція) передбачена
чітка процедура відшкодувань
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
№ 1058.

Згідно пункту 6.1 Інструкції,
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в таких
розмірах: також 100 % фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень Закону
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

В свою чергу пунктом 6.4 Інструкції
передбачено, що розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 "Прикінцевих
положень" Закону (згідно з додатками 6
та 7), які надсилаються підприємствам до
20-го січня поточного року та протягом 10
днів з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Тобто вказаним пунктом Інструкції
передбачена чітка процедура
відшкодувань фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій призначених
на пільгових умовах відповідно до
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України № 1058, а саме визначення
відділами надходження доходів органів
Пенсійного фонду України сум до
відшкодування у розрахунках фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій та необхідності
надсилання цих розрахунків
підприємствам до 20-го січня поточного
року.

Пунктом 6.8. Інструкції № 21-1
передбачено, що підприємства щомісяця
до 25-го числа вносять до Пенсійного
фонду зазначену в повідомленні місячну
суму фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

Розрахунки витрат управління
Пенсійного фонду України в м. Нікополь
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області на виплату
та доставку пенсій за списком № 1,
призначених колишньому працівнику ТОВ
«Зміна» ОСОБА_1, за 2005-2008 роки, згідно
поштових повідомлень про вручення
кореспонденції, були отримані
уповноваженими особами відповідача,
відповідно, 25.01.2006 року, 30.01.2008 року,
25.03.2008 року, 21.05.2008 року (а.с. 10, 12, 14, 17). При
цьому, доказів того, що відповідачем
зазначені вище розрахунки фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту «а»
частини 1 статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року
№1788-ХІІ, на час розгляду справи судом
першої інстанції, були скасовані суду
не надано. Також до суду першої
інстанції не надано доказів сплати
відповідачем заборгованості, яка
утворилася перед позивачем.

Статтею 71 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Між тим, доказів які б
спростовували висновки суду першої
інстанції щодо наявності
заборгованості відповідача у розмірі
2405,92 грн. суду надано не було.

Крім того, відповідачем до суду
апеляційної інстанції не надано нових
доказів по справі, які не
досліджувалися судом першої інстанції
у зв'язку необґрунтованим відхиленням
їх судом першої інстанції або
обґрунтованим ненаданням їх до суду
першої інстанції відповідачем.

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду
даної справи об'єктивно, повно та
всебічно дослідив обставини, які мають
суттєве значення для вирішення справи,
дав їм правильну юридичну оцінку і
ухвалив законне, обґрунтоване рішення
без порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому постанову суду
першої інстанції у даній справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 200, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Зміна» -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
січня 2013 року у справі № 2а/141/09/0470 -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений
22 травня 2014 року.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко