Справа № 286/1206/14-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
ПОСТАНОВА

іменем України

"27" травня 2014 р.
Справа № 286/1206/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Овруцького районного
суду Житомирської області від "13"
березня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення
Коростенської міської ради
Житомирської області про визнання
бездіяльності протиправною та
стягнення невиплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Коростенської міської ради
Житомирської області про визнання дій
відповідача неправомірними та просив
стягнути на його користь кошти,
передбачені ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.08.2013 року по 31.01.2014 року.

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 13 березня 2014
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом норма
матеріального та процесуального права
просить скасувати постанову
Овруцького районного суду
Житомирської області від 13 березня 2014
року та прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, з
таких підстав.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

25 квітня 2014 року від ОСОБА_3 надійшла
уточнююча заява до апеляційної скарги
по даній справі, в якій позивач
посилаючись на приписи ст.ст. 49,51 КАС
України просив змінити майновий
характер апеляційної скарги на
немайновий шляхом зобов'язання
управління праці та соціального
захисту населення Коростенської
міської ради провести перерахунок та
донарахувати кошти ненараховані у
повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що подана уточнююча
заява до апеляційної скарги фактично є
заявою про зміну позовних вимог.

Відповідно до ст.137 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивач може протягом всього часу
судового розгляду збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи. До початку
судового розгляду справи по суті
позивач може змінити підставу або
предмет адміністративного позову,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи.

Згідно ч.4 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції не може
розглядати позовні вимоги, що не були
заявлені в суді першої інстанції.

Відтак, колегія суддів відмовляє у
прийнятті уточнюючої заяви позивача
(заяви про зміну позовних вимог).

Позивач звернувся до суду із позовом як
потерпілий від наслідків
Чорнобильської катастрофи 3-ї
категорії особа, що проживає та працює
у зоні гарантованого добровільного
відселення. Позивач отримує доплату до
заробітної плати, передбачену ст. 39
Закону №796-ХІІ, але у розмірі,
встановленому постановою Кабінетом
Міністрів України.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на соціальний захист
визначені Законом №796-XII "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" громадянам,
які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в таких розмірах: у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати; у зоні гарантованого
добровільного відселення - дві
мінімальні заробітні плати; у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
- одна мінімальна заробітна плата.

Так, відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
Управління праці та соціального
захисту населення Коростенської
міської ради Житомирської області не є
належним відповідачем.

Згідно із п.п.5,6 Порядку використання
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого Постановою
КМ України від 20.09.2005р. №936, соціальні
виплати за ст.39 Закону №796-ХІІ
проводяться за місцем основної роботи
(служби) громадян підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами-суб'єктами підприємницької
діяльності без утворення юридичної
особи, установами, організаціями та
військовими частинами відповідно до
розрахункових даних, поданих до
уповноваженого органу за формою,
затвердженою Мінпраці, а тому
підприємства, установи, організації та
фізичні особи-суб'єкти підприємницької
діяльності виступають в даних
правовідносинах як суб'єкти владних
повноважень на основі законодавства.

Разом з тим, слід зазначити, що позивач
у позовній заяві просив стягнути з
відповідача невиплачені кошти,
передбачені ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.08.2013 року по 31.01.2014 року.

Згідно з Прикінцевими положеннями
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" у 2013 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

У світлі рішень Конституційного Суду
України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011
та 25 січня 2012 року №3-рп/2012 суди, під час
вирішення справ про соціальний захист
громадян керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами законів України, а
також нормативно-правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі , у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, в
тому числі нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, виданих у
межах його компетенції, на основі й на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України,
закону про Державний бюджет на
відповідний рік та інших законів
України.

Метою і особливістю Закону про
Державний бюджет України є
забезпечення належних умов для
реалізації положень інших законів
України, які передбачають фінансові
зобов'язання держави перед
громадянами, спрямовані на їх
соціальний захист, у тому числі й
надання пільг, компенсацій і гарантій
(пункт 4 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року №6-рп/2007 у справі про
соціальні гарантії громадян).

Фінансування компенсаційних виплат,
доплат та різних видів допомоги,
передбачених Законом, здійснюється
відповідно до обсягів, затверджених
законами України про Державний бюджет
України на відповідний рік, тобто
виконання Закону повністю залежить від
фінансових ресурсів доходної частини
державного бюджету.

Слід зазначити, що частиною другою
статті 95 Конституції України
визначено, що виключно Законом України
про Державний бюджет визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків, а
стаття 63 Закону закріплює норму, якою
стверджується, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок державного
бюджету.

Кабінет Міністрів України регулює
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

Отже, Кабінет Міністрів України є
органом, який забезпечує проведення
державної політики у соціальній сфері,
а УПСЗН - органом, який реалізує таку
політику, в тому числі за рахунок
коштів Державного Бюджету України.

Таким чином, позовні вимоги позивача
щодо визнання неправомірними дій
відповідача та стягнення коштів за
період з 01.08.2013 року по 31.12.2013 року
задоволенню не підлягають.

Разом з тим, слід зазначити, що Законом
України "Про Державний бюджет на 2014 рік"
від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав
чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) такі
обмеження не встановлені.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014
року є чинними і підлягають
застосуванню: ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в редакції, відповідно до
якої громадянам, які працюють на
територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах: у зоні гарантованого
добровільного відселення - дві
мінімальні заробітні плати;

Судом першої інстанції рішення у
справі прийнято з порушення зазначених
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи по
суті.

Так, згідно положень статей 21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішень, дій чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю, тобто, адміністративний
суд визнає дії суб'єкта владних
повноважень незаконними
(протиправними) і зобов'язує
відповідача провести нарахування та
виплату належних сум відповідно до
Закону, а не ухвалює рішення про
стягнення визначених сум.

Відповідно до ст.202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанова суду першої інстанції -
скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Постанову Овруцького районного суду
Житомирської області від "13" березня 2014
р. скасувати та прийняти нову
постанову.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Коростенської міської ради щодо
відмови провести перерахунок та
виплати ОСОБА_3 доплати до заробітної
плати, передбаченої ст.39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.01.2014 року по 31.01.2014 року протиправними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Коростенської міської ради провести
перерахунок та виплати ОСОБА_3 доплати
до заробітної плати, передбаченої ст.39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року, з
урахуванням проведених виплат.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління праці та соціального
захисту населення Коростенської
міської ради Житомирської області
вул.Кірова, 8, м.Коростень, Житомирська
область,11500

- ,