Справа № 159/5225/13-а 2а/159/189/13
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
Справа № 876/13154/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г, Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в місті Ковелі та Ковельському
районі на постанову Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 10 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області та Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі про
визнання рішення протиправним та
зобовязання призначити пенсію на
пільгових умовах,

в с т а н о в и в:

19.08.2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
адміністративним позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області та Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі про
визнання рішення протиправним та
зобовязання призначити пенсію на
пільгових умовах.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 1982
по 2000 роки працював
газоелектрозварювальником на ВАТ
«Ковельська спеціалізована пересувна
механізована колона № 6». У призначенні
такої пенсії йому відмовлено з
посиланням на відсутність відомостей
про проведення атестації робочого
місця за умовами праці, а також того, що
з 17.10.1988 року він не працював
газоелектрозварювальником, а був
призначений на посаду бригадира
бригади слюсарів-монтажників.
Підставою відмови стало рішення
комісії Головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області від 11.07.2013 року, за яким до
пільгового стажу, що дає право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах відповідно до Списку
№2, не включено період роботи починаючи
з 17.10.1988 року.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 10 жовтня 2013 року позов
задовольнено.

Не погодившись з постановою суду її
оскаржив відповідач - Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі, яке
просить скасувати дану постанову та
прийняти нову про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права.

Відповідно до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС
України, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таке можливе на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково, з
наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_2 з 02.08.1982 року по 20.11.2000
року працював на посаді
газоелектрозварювальника ВАТ
«Ковельська спеціалізована пересувна
механізована колона № 6» (попередні
назви Ковельська СПМК-3, Ковельська
СПМК-6 тресту «Волиньагроспецмонтаж»).
Наведена обставина доводиться копією
трудової книжки на імя позивача, а
також копіями архівних витягів.

У трудовій книжці наявні записи про
призначення позивача на посаду
газоелектрозварювальника третього
розряду та про присвоєння четвертого
розряду за даною посадою. Записи про
переведення позивача у вказаний період
на інші посади у трудовій книжці
відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
прийшов до переконання, що Управлінням
Пенсійного фонду України у Волинській
області безпідставно відмовлено у
задоволенні заяви позивача про
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах з посиланням на
відсутність відомостей про проведення
атестації його робочого місця, а також
того, що з 17.10.1988 року він не працював
газоелектрозварювальником, а був
призначений на посаду бригадира
бригади слюсарів-монтажників. Висновок
про призначення позивача бригадиром
бригади слюсарів-монтажників зроблено
відповідачем на підставі наказу №76 від
17.10.1988 року по Ковельській
госпрозрахунковій дільниці № 6.

Вирішуючи питання про наявність
необхідного стажу для призначення
пільгової пенсії позивачу відповідач в
порушення ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №
1788-XII надав переважне значення наказу
підприємства, де працював позивач, від
17.10.1988 року №76 про призначення його на
посаду бригадира бригади
слюсарів-монтажників. В той же час
залишив поза увагою ту обставину, що як
у трудовій книжці, так у наказі,
відомості про звільнення позивача
ОСОБА_2 від обовязків
газоелектрозварювальника відсутні. Як
зазначено вище, згідно із записами у
трудовій книжці з 02.08.1982 року по 20.11.2000
року позивач працював
газоелектрозварювальником.

Однак відповідач відмовив позивачу в
призначенні пенсії на пільгових умовах
відповідно до ст.13 Закону України від
05.11.1991 № 1788-XII у зв'язку з відсутністю у
нього трудового стажу, відсутності
уточнюючої довідки та відсутністю
атестації робочих місць та умов праці.

Колегія суддів із правовою позицією
суду першої інстанції не погоджується
із огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 № 1788-XII передбачено, що на
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах.

Порядок проведення атестації робочих
місць за умовами праці затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 1 серпня 1992 року N 442, яка набрала
чинності 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 4 цього Порядку
атестація проводиться атестаційною
комісією, склад і повноваження якої
визначається наказом по підприємству,
організації в строки, передбачені
колективним договором, але не рідше
одного разу на 5 років.

Це означає, що при призначенні пенсії
за віком на пільгових умовах для
зарахування до стажу, який дає право на
таку пенсію, певного 5-річного періоду
роботи після 21 серпня 1992 року,
відповідне право впродовж цього
періоду повинне бути підтверджене за
результатами атестації.

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами атестація
робочих місць не проводилась.
Відповідно до архівної довідки
трудового архіву Ковельського району
№ 317/12/2-13 від 20.03.2013 року документи про
проведення атестації робочих місць у
ВАТ «Ковельська спеціалізована
пересувна механізована колона № 6» в
архів на зберігання не находили (а.с.27).

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року № 383 затверджено
Порядок застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах (Порядок № 383).

Згідно з підпунктом 4.5. цього Порядку
якщо за результатами атестації, вперше
проведеної після серпня 1997 року, право
на пільгову пенсію не підтвердилось, до
пільгового стажу зараховується лише
період роботи із шкідливими умовами
праці на даному підприємстві, в
установі чи організації до 21 серпня 1992
року включно, тобто до набуття чинності
Порядком проведення атестації робочих
місць.

Колегія суддів зазначає, що положення
цього підпункту мають застосовуватись
системно разом із підпунктом 3 Порядку
№ 383.

За його правилами при визначенні права
на пенсію за віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи. До пільгового
стажу зараховується весь період роботи
на відповідних посадах або за
професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до 21
серпня 1992 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до ст.62 Закону України від
05.11.1991 № 1788-XII, п.1 «Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій» від
12.08.1993 року № 637, основним документом, що
підтверджує стаж роботи є трудова
книжка і в разі її відсутності
приймаються інші документи, які
містять відомості про період роботи.

В трудовій книжці позивача ОСОБА_2 є всі
відповідні записи, що підтверджують
стаж роботи
газоелектрозварювальником.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про зобов'язавши
Головне управління Пенсійного фонду
України у Волинській області
зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_2
період роботи з 17.10.1988 по 21.08.1992 роки на
посаді газоелектрозварювальника.

Щодо періоду з 22.08.1992 року слід
зазначити, оскільки позивачем не було
надано документів, які підтверджують
проведення атестації робочих місць на
ВАТ «Ковельська спеціалізована
пересувна механізована колона № 6»
(попередні назви Ковельська СПМК-3,
Ковельська СПМК-6 тресту
«Волиньагроспецмонтаж») колегія
суддів вважає невірним висновок суду
першої інстанції про неправомірність
дій відповідачів щодо неврахування до
пільгового стажу за Списком № 2 періоду
з 22 серпня 1992 року по 31.12.1997 року та
відмови в призначені пенсії на
пільгових умовах відповідно до статті
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13,
рішення якого, згідно ст. 244-2 КАС
України, у подібних правовідносинах є
обов'язковими для всіх судів України.

Отже, до пільгового стажу позивача
відноситься період з 02.08.1982 р. по 16.10.1988
року, що не оскаржується відповідачем,
а також період з 17.10.1988 по 21.08.1992 роки, що
в сумі дає 10 років і декілька днів.

Пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
передбачено, що працівникам, які мають
не менше половини стажу роботи з
шкідливими і важкими умовами праці,
пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої
роботи чоловікам.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції безпідставно задовольнив
позовні вимоги в поному об'ємі,
оскільки відповідач як суб'єкт владних
повноважень надав суду достатні та
беззаперечні докази в обгрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, та довів часткову
правомірність прийнятого рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповноту з'ясування ним обставин, які
мають значення для справи та часткову
невідповідність його висновків
дійсним обставинам справи, що призвело
до неправильного вирішення спору по
суті. Відтак, оскаржувана постанова
підлягає скасуванню з прийняттям
нової, якою необхідно задовольнити
позовні вимоги частково.

Керуючись ст. 160, ст.197, п.3 ч.1 ст. 198, ст.202,
ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ковелі та Ковельському районі -
задовольнити частково.

Скасувати постанову Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 10 жовтня 2013 року у справі №
159/5225/13а та прийняти нову постанову про
часткове задоволення позовних вимог.

Визнати рішення Головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області від 11.07.2013 року №49/544 про
відмову у зарахуванні до пільгового
стажу ОСОБА_2 періоду роботи з 17.10.1988 по
21.08.1992 роки на посаді
газоелектрозварювальника
протиправним.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області зарахувати до пільгового стажу
ОСОБА_2 період роботи з 17.10.1988 по 21.08.1992
роки на посаді
газоелектрозварювальника, врахувавши
фактично відпрацьований час за цей
період.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в місті Ковелі та
Ковельському районі призначити на
користь ОСОБА_2 пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до п. «б»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п»ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення постанови в повному
обсязі відповідно до ст.160 КАС України -
з дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
Н.Г.Левицька

І.М.Обрізко