Справа № 805/4255/14
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 р.
Справа №805/4255/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді Кірієнка В.О.

при секретарі судового засідання
Шерстюк Н.А.

за участю

представника позивача Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
Донецької області до відділу Державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції про
визнання бездіяльності неправомірною
та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області звернулось до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до відділу Державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції про
скасування постанови про результати
перевірки від 28.02.2014 року, визнання
бездіяльності з виконання вимог №№
Ф-519у від 05.06.2013 року, від 07.05.2013 року та
від 05.08.2013 року щодо стягнення з ОСОБА_2
заборгованості у загальному розмірі 4
704,63 грн. неправомірною, зобов'язання
вжити заходів з примусового виконання
шляхом витребування відповідей, що
направлені до МРЕВ та земельних
ресурсів, направлення запитів до БТІ,
ДПІ, державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, винесення постанови
про привід боржника через органи
внутрішніх справ, здійснення виїзду за
місцем здійснення підприємницької
діяльності, місцем мешкання, розгляду
клопотання від 03.07.2013 року та 13.12.2013
року.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 26 травня 2014
року позовну заяву Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області до відділу Державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції про
скасування постанови про результати
перевірки від 28.02.2014 року, визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання вчинити певні дії в
частині позовних вимог про скасування
постанови про результати перевірки від
28.02.2014 року залишено без розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем в порушення
вимог Закону України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV
(далі - Закон № 606) не здійснено належних
заходів з примусового виконання
зведеного виконавчого провадження
щодо стягнення заборгованості з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у
загальному розмірі 4 704,63 грн. Таким
чином, просив визнати бездіяльність
посадових осіб відділу Державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції
неправомірною та зобов'язати
відповідача вжити заходи з примусового
виконання виконавчих документів
шляхом витребування відповідей, що
направлені до МРЕВ та земельних
ресурсів, направлення запитів до БТІ,
ДПІ, державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, винесення постанови
про привід боржника через органи
внутрішніх справ, виїзду за місцем
здійснення підприємницької
діяльності, місцем мешкання, розгляду
клопотання від 03.07.2013 року та 13.12.2013
року.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
надав пояснення, аналогічні
викладеному у позові, просить позов
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, належним
чином повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, в матеріалах
справи наявна письмова заява
представника відповідача, в якій
останній просить здійснити розгляд
справи за його відсутності та
відмовити в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши всі обставини
справи та оцінивши їх наявними
доказами за своїм внутрішнім
переконанням, суд встановив наступне.

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
Донецької області, є суб'єктом владних
повноважень - органом виконавчої влади,
який в цих правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього та
Положенням про Управління Пенсійного
фонду України в районах, містах і
районах у містах, затвердженим
постановою правління Пенсійного фонду
України від 30.04.2002 року № 8-2.

З матеріалів справи вбачається, що
07.05.2013 року позивачем винесено вимогу
№Ф519-у про стягнення з ОСОБА_2 суми
заборгованості у розмірі 1 194,03 грн.

На підставі направленої позивачем
заяви про примусове стягнення №6191/06
від 04.06.2013 року постановою державного
виконавця від 05.06.2013 року відкрито
виконавче провадження № ВП 38327945 з
примусового виконання вимоги №Ф519-у
від 07.05.2013 року.

05.06.2013 року позивачем винесено вимогу
№Ф519 про стягнення з ОСОБА_2 суми
заборгованості у розмірі 3 340,60 грн.

На підставі направленої позивачем
заяви №7449/06 від 01.07.2013 року постановою
державного виконавця від 05.07.2013 року
відкрито виконавче провадження № ВП
38701409 з примусового виконання вимоги
№Ф519 від 05.06.2013 року щодо стягнення з
ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 2 146,57
грн.

Також, 05.08.2013 року позивачем винесено
вимогу №Ф519-у про стягнення з ОСОБА_2
суми заборгованості у розмірі 1 364,03 грн.

На підставі направленої позивачем
заяви про відкриття виконавчого
провадження №10975/06 від 05.09.2013 року
постановою державного виконавця від
09.09.2013 року відкрито виконавче
провадження № ВП 39767475 з примусового
виконання вимоги №Ф519-у від 05.08.2013 року.

Постановами державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції від 03.07.2013 року та 09.09.2013 року
виконавчі провадження № ВП 38701409, № ВП
38327945 та № ВП 39767475 приєднано у зведене
виконавче провадження № ВП 42452484.

Відповідно до протоколу ознайомлення
зі станом реалізації виконавчого
провадження від 24.03.2014 року
встановлено, що державним виконавцем у
порушення приписів Закону України «Про
виконавче провадження» окрім
здійснених запитів до МРЕВ, земельних
ресурсів та боржника (запити здійснені
20.03.2013р., 10.10.2013р. та 05.03.2014р.), не
здійснено належних заходів
примусового виконання зведеного
виконавчого провадження № ВП 42452484 щодо
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у
розмірі 4 704,63 грн.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

За приписами ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Відповідно до зазначеного Закону
примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України, відділів
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, обласних, Київського
та Севастопольського міських
управлінь юстиції, районних, міських
(міст обласного значення), районних в
містах відділів державної виконавчої
служби відповідних управлінь юстиції
(далі - державні виконавці).

Відповідно до ч. 1 статті 6 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб. Згідно з ч. 1 ст. 5
вказаного Закону державний виконавець
зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Суд вважає, що відповідачем під час
примусового виконання зведеного
виконавчого провадження № ВП 42452484 не
було вчинено всіх передбачених діючим
законодавством дій для примусового
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у
розмірі 4 704,63 грн., виходячи з
наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону № 606
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст. 25 Закону № 606, у постанові
державний виконавець вказує про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочато примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 27 Закону № 606, у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Суд зазначає, що у відповідності до ст.
32 цього Закону заходами примусового
виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно із ст. 52 Закону № 606 звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів.

Готівкові кошти, виявлені у боржника,
вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.
Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. Черговість стягнення на
кошти та інше майно боржника остаточно
визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом, з урахуванням стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, штрафів, накладених на
боржника під час виконавчого
провадження. У разі якщо боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню
за виконавчим провадженням, не
перевищує десяти розмірів мінімальної
заробітної плати, звернення стягнення
на єдине житло боржника та земельну
ділянку, на якій розташоване це житло,
не здійснюється. У такому разі
державний виконавець зобов'язаний
вжити всіх заходів для виконання
рішення за рахунок іншого майна
боржника.

Таким чином, нормами даного Закону
передбачено, що стягнення може бути
звернено на кошти та інше майно
(майнові права) боржника; на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; органами ДВС
здійснюються вилучення в боржника і
передача стягувачу певних предметів,
та інші заходи, передбачені законом.

Разом з тим, згідно пп. 3 п. 3 ст. 11 Закону
№ 606 державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну.

Статтею 68 Закону № 606 передбачено, що
стягнення на заробітну плату, пенсію,
стипендію та інші доходи боржника
звертається у разі відсутності в
боржника коштів на рахунках у банках чи
інших фінансових установах,
відсутності чи недостатності майна
боржника для покриття в повному обсязі
належних до стягнення сум, а також у
разі виконання рішень про стягнення
періодичних платежів та стягнення на
суму, що не перевищує трьох мінімальних
розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію та інші доходи
боржника державний виконавець
виносить постанову, яка надсилається
для виконання підприємству, установі,
організації, фізичній особі, фізичній
особі - підприємцю за місцем отримання
боржником відповідних доходів.

Крім того, за приписами ч. 2 ст. 30 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Строк здійснення
виконавчого провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

З огляду на зазначене суд дійшов
висновку, що відповідачем в порушення
вищезазначених норм не здійснено всіх
передбачених Законом № 606 заходів
примусового виконання рішень органу
Пенсійного фонду у встановлений
Законом №606 строк, а тому вважає, що
позовні вимоги є обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, за приписами ч. 2 ст. 11 КАС
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Суд зазначає, що позивачем при
формуванні позовних вимог стосовно
зобов'язання відповідача вжити заходів
з примусового виконання зведеного
виконавчого провадження ВП № 42452484
шляхом витребування відповідей, що
направлені до МРЕВ та земельних
ресурсів, направлення запитів до БТІ,
ДПІ, державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, винесення постанови
про привід боржника через органи
внутрішніх справ, здійснення виїзду за
місцем здійснення підприємницької
діяльності, місцем мешкання, розгляду
клопотання від 03.07.2013 року та 13.12.2013 року
мав місце неправильно обраний спосіб
судового захисту, оскільки належним
захистом прав, свобод та інтересів
позивача в даному випадку є
зобов'язання відповідача провести
виконавчі дії у повному обсязі в
порядку, передбаченому Законом України
«Про виконавче провадження».

У відповідності до приписів ст. 94 КАС
України судові витрати не підлягають
стягненню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 8, 9, 10, 11, 51, 69, 70, 71, 86, 94, 128, 158, 159, 160,
161, 162, 163, 164, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н
О В И В:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області до відділу Державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції про
визнання бездіяльності неправомірною
та зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити повністю.

Визнати бездіяльність відділу
Державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції з примусового виконання
зведеного виконавчого провадження ВП
№ 42452484 щодо стягнення заборгованості з
ОСОБА_2 неправомірною.

Зобов'язати відділ Державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції провести
виконавчі дії у повному обсязі в
порядку, передбаченому Законом України
«Про виконавче провадження».

Повний текст постанови виготовлено і
підписано 02.06.2014р., її вступну та
резолютивну частини проголошено в
судовому засіданні 26.05.2014р. та
приєднано до матеріалів справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
постанови апеляційної скарги. У разі
застосування судом частини третьої
ст.160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У випадку подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
Кірієнко В.О.