Справа № 2а-6887/09/1770
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року
м. Київ К-28909/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Бившевої Л.І.,
Голубєвої Г.К.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Здолбунівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
17.02.2010 та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 09.08.2010 у справі № 2а-6987/09/1770

за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_4

до Здолбунівської об'єднаної
державної податкової інспекції

про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємцем в судовому порядку
оскаржено податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції від 26.10.2009 №
/3, № 000311742/3 та № /3, якими
позивачу визначено податкове
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб, що є суб'єктами
підприємницької діяльності, у розмірі
673 075,77 грн., податок з доходів фізичних
осіб (з урахуванням фінансових санкцій)
у розмірі 339,15 грн. та податок на додану
вартість (далі - ПДВ) (з урахуванням
фінансових санкцій) у розмірі 262 404,71
грн.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, позовні вимоги
задоволені.

Не погодившись із судовими рішеннями,
відповідач до Вищого
адміністративного суду України подав
касаційну скаргу, де посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначені судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у позові
відмовити.

У поданих запереченнях на скаргу
позивач просить у задоволенні скарги
відмовити через її необґрунтованість,
а судові рішення - без змін.

Під час підготовки справи до
касаційного розгляду, враховуючи
клопотання відповідача про заміну
сторони на правонаступника, у
відповідності до вимог ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд допустив заміну відповідача у
справі - Здолбунівську об'єднану
державну податкову інспекцію на його
правонаступника - Здолбунівську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що Державною
податковою інспекцією проведена
планова документальна перевірка
Підприємця з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.10.2007 по 31.12.2008, за підсумками якої
складено акт від 20.03.2009. У ході вказаної
перевірки працівниками Державної
податкової інспекції було встановлено
порушення пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про
податок на додану вартість" (втратив
чинність з 01.01.2011), ст. 13 та ст. 14 Декрету
Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 №
13-92 "Про прибутковий податок з громадян"
(втратив чинність), п. 7.1, ст. 7, п. 8.1, п. 8.2
ст.8? пп. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 Закону України від
22.05.2003 № 889-IV "Про податок з доходів
фізичних осіб".), що полягало у
відсутності документального
підтвердження понесених позивачем під
час здійснення діяльності витрат, у
виплаті щомісячного доходу найманій
фізичній особі у розмірі 120,00 грн. у
період з 01.06.2008 по 31.12.2008 без утримання
податку від суми такого доходу, та
безпідставного формування позивачем
податкового кредиту у сімі 15 288,66 грн.,
оскільки контрагенти позивача (ПП
"Велсі", ПП "ОСОБА_6", ПОГ "Інвабуд" та ТОВ
"Будпостачторг"), на підставі
податкових накладних яких позивачем
було сформовано податковий кредит, не
декларують, або не виконують свої
податкові зобов'язання зі сплати ПДВ чи
відсутні за місцем реєстрації, або
реєстрацію яких припинено на підставі
судового рішення. Також перевіркою
встановлено формування позивачем
податкового кредиту у сумі 7 536,46 грн. за
відсутності податкових накладних та
заниження податкового зобов'язання у
сумі 624,03 грн.

На підставі цього акта Державна
податкова інспекція прийняла
податкове повідомлення-рішення від
01.04.2009 № /0, згідно якого
Підприємцю визначено податкове
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб від підприємницької
діяльності у сумі 673 075,77 грн., в тому
числі за основним платежем - 673075,77 грн.,
за штрафними санкціями 0,00 грн.;
податкове повідомлення-рішення від
01.04.2009 № /0, згідно якого
позивачеві визначено податкове
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб в сумі 339,15 грн., в тому
числі за основним платежем 113,05 грн., за
штрафними санкціями 226,10 грн.; податкове
повідомлення-рішення від 01.04.2009 №
/0, згідно якого позивачеві
визначено податкове зобов'язання ПДВ у
сумі 262 404,71 грн., в тому числі за
основним платежем 174 936,47 грн. та за
штрафними санкціями 87 468,24 грн. За
наслідками неодноразового
адміністративного оскарження
вищезазначені податкові повідомлення -
рішення залишені без змін та, з метою
доведення строків сплати податкового
зобов'язання, ухвалено оскаржувані
позивачем податкові повідомлення -
рішення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з
думкою якого погодився апеляційний
суд, виходив з того, що позивач
відповідно до вимог ст. 13 Декрету № 13-92,
на підставі первинних документів, які
були надані до перевірки згідно акту
приймання передачі від 20.03.2009, було
сформовано валові витрати, сума яких
була врахована під час визначення суми
оподаткованого доходу. Правомірність
здійснення позивачем формування
податкового кредиту з ПДВ, відповідно
до вимог пп. 7.4.1, пп. 7.4.5, пп. 7.5.1 ст. 7
Закону № 168/97-ВР, доведена наявністю у
контрагентів позивача на момент
здійснення господарських операцій
спеціальної податкової та
господарської правосуб'єктності, а
також висновком, що Закон України "Про
податок на додану вартість" не ставить
у пряму залежність право платника
податку на податковий кредит від
додержання податкової дисципліни
третіми особами щодо додержання
податкової дисципліни. Також судом
було відхилено посилання відповідача
на рішення Рівненського міського суду
від 24.10.2008, яким припинено
підприємницьку діяльність ТОВ
"Будпостачторг", позаяк на момент
вчинення фінансово-господарських
операцій з Підприємцем даного судового
рішення не існувало, як наслідок,
останнє не може бути застосоване до
правовідносин, що були вчинені до його
прийняття. Крім того, вказане рішення
було скасоване ухвалою Рівненського
міського суду від 31.03.2009 у зв'язку з
переглядом за нововиявленими
обставинами. А відсутність трудових
ресурсів та основних фондів ТОВ
"Будпостачторг" не позбавляє
можливості останнього здійснення
фінансово-господарської діяльності
шляхом залучення третіх осіб через
цивільно-правові договори. Стосовно
висновку державного податкового
органу про перебування фізичної особи
ОСОБА_5 в трудових правовідносинах з
позивачем, внаслідок яких останнім
найманому працівнику виплачувався
щомісячний дохід у розмірі 120,00 грн. на
протязі 7 місяців без утримання податку
на доходи, суд виходив з того, що норми
діючого законодавства з питань
оподаткування не передбачають права
податкового органу на донарахування
податків лише зі слів фізичних осіб, як
усних, так і у письмовому вигляді, без
підтвердження викладених фактів
первинними документами платника
податків. Фактично такі висновки
податкового органу здійснені лише на
підставі пояснень позивача, будь - які
інші документи, пов'язані з
працевлаштуванням найманих
працівників, трудові договори,
цивільно - правові угоди, довідки тощо у
позивача не витребувалися та не були
предметом перевірки. Тобто, в порушення
положень п. 1.6, п. 1.7 Розділу I та пп. 2.3.2
розділу II Порядку оформлення
результатів документальних, виїзних
планових та позапланових перевірок
щодо дотримання податкового, валютного
та іншого законодавства, затвердженого
наказом ДПА України від 10.08.2005 № 327,
висновки податкового органу щодо
наявності трудових відносин між
позивачем та гр. ОСОБА_5 здійснені на
підставі припущень, що є недопустимим у
податкових правовідносинах. З таких же
підстав суд першої інстанції визнав
безпідставними висновки податкового
органу щодо безпідставного формування
позивачем податкового кредиту без
податкових накладних та заниження
податкових зобов'язань. Суд зазначив,
що висновки акту перевірки щодо
допущених позивачем порушень не
містить обґрунтування вказаних
порушень, зокрема, у акті не зазначено,
по якій саме господарській операції в
порушення пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 № 168/97-ВР
позивачем не вірно відображено
податкове зобов'язання та по яких саме
фінансово-господарських операціях
сформований позивачем податковий
кредит не підтверджується податковими
накладними.

За таких обставин переглянуті судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій у справі відповідають закону
і залишається без змін з мотивів,
наведених у цих судових рішеннях, а
доводи касаційної скарги визнаються
непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну Здолбунівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області відхилити.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 17.02.2010 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 09.08.2010 у
справі № 2а-6987/09/1770 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Л.І. Бившева

Г.К. Голубєва