Справа № 826/4479/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2014 року 10:45
№ 826/4479/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Скочок Т.О., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 до 3-тя особаРади
адвокатів України в особі Національної
асоціації адвокатів України Рада
адвокатів міста Києва провизнання
нечинним рішення в частині, - ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі -
позивач) з позовом до Ради адвокатів
України в особі: Національної
асоціації адвокатів України (надалі -
відповідач), третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Рада адвокатів
міста Києва (надалі - третя особа), - про
визнання нечинним пункту 7 Порядку
висування та обрання делегатів
конференції адвокатів міста Києва та
встановлення квоти представництва,
затвердженого рішенням Ради адвокатів
України №21 від 28.02.2014 року з моменту
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 09.04.2014 року
відкрито провадження у справі,
залучено до участі у справі третю
особу, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду.
В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що оскаржуваний п. 7
Порядку висування та обрання делегатів
конференції адвокатів міста Києва та
встановлення квоти представництва,
затвердженого рішенням Ради адвокатів
України №21 від 28.02.2014 року, за
твердженнями позивача, встановлює
перевагу одних адвокатів (Голови та
членів Ради адвокатів регіону, Голови
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатів регіону, ревізійної комісії
адвокатів регіону, представників
адвокатів регіону у складі Ради
адвокатів України та Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури) над іншими та позбавляє
адвокатів права бути обраними до
Вищого органу адвокатського
самоврядування у місті Києві -
конференції адвокатів міста Києва та
порушує один із основних принципів
самоврядування - принцип демократизму.
У судове засідання 20.05.2014 року з'явився
позивач, який позов підтримав у повному
обсязі та просив суд задовольнити його
з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач та третя особа у судове
засідання не з'явилися, явку своїх
представників не забезпечили, хоча
належним чином повідомлені про дату,
час та місце судового розгляду,
відповідно до вимог ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України), що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштових відправлень,
наявними у матеріалах справи. Про
причини неявки у судове засідання суду
не повідомляли, клопотань чи заяв про
розгляд справи без їх участі або про
відкладення судового засідання не
При цьому, 20.05.2014 року від представника
відповідача через канцелярію суду
надійшли письмові заперечення проти
позову, в яких останній зазначає, що
оскаржуване рішення в частині п. 7
прийнято у межах та на підставі наданих
Суд у судовому засіданні 20.05.2014 року на
підставі ч. 6 ст. 128 КАС України,
враховуючи неприбуття відповідача та
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
відсутність потреби заслухати свідка
та експерта, ухвалив про перехід до
розгляду справи у порядку письмового
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення позивача, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає про наступне.
Рішенням №21 «Про скликання
конференцій адвокатів регіонів,
встановлення квот представництва,
затвердження порядку висування та
обрання делегатів конференцій
адвокатів регіонів та їх регламенту»
від 28.02.2014 року Радою адвокатів України
на підставі рішення №1 від 28.02.2014 року
про скликання на 26.04.2014 року
позачергового З'їзду адвокатів
України, відповідно до статей 47, 55
Закону України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність», керуючись
Положенням про Раду адвокатів України,
зокрема, затверджено Порядок висування
та обрання делегатів конференції
адвокатів міста Києва та встановлення
квоти представництва (надалі - Порядок
№21).

Приписами п. 7 Порядку №21 встановлено,
що делегатами Конференції з правом
голосу є також кооптовані за цим
Порядком: Голова та члени ради
адвокатів регіону, Голова та члени
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатів регіону, Голова та члени
ревізійної комісії адвокатів регіону,
представники адвокатів регіону у
складі Ради адвокатів України та Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури, на яких покладено обов'язок
будь-якого звітування перед
Конференцією, а також
організаційно-технічного забезпечення
проведення зборів адвокатів по
висуненню делегатів на Конференцію.

Вважаючи п. 7 Порядку №21
необґрунтованим, позивач звернувся з
позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд
виходить з наступного.

ОСОБА_1, як вбачається з копії витягу з
Єдиного реєстру адвокатів України,
наявного у матеріалах справи, має право
на заняття адвокатською діяльністю на
підставі рішення Київської міської
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури №11 від 16.11.2000 року.

Нормативно-правовим актом, який
визначає правові засади організації і
діяльності адвокатури та здійснення
адвокатської діяльності в Україні є
Закон України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року
№5076-VI (надалі - Закон №5076).

Так, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 1
Закону №5076, адвокатське
самоврядування - гарантоване державою
право адвокатів самостійно вирішувати
питання організації та діяльності
адвокатури в порядку, встановленому
цим Законом.

Адвокатське самоврядування
ґрунтується на принципах виборності,
гласності, обов'язковості для
виконання адвокатами рішень органів
адвокатського самоврядування,
підзвітності, заборони втручання
органів адвокатського самоврядування
у професійну діяльність адвоката (ч. 1
ст. 43 Закону №5076).

Приписами ст. 46 Закону №5076 передбачено,
що організаційними формами
адвокатського самоврядування є
конференція адвокатів регіону
(Автономної Республіки Крим, області,
міста Києва, міста Севастополя), рада
адвокатів регіону (Автономної
Республіки Крим, області, міста Києва,
міста Севастополя), Рада адвокатів
України, з'їзд адвокатів України.
Адвокатське самоврядування
здійснюється через діяльність
конференцій адвокатів регіону
(Автономної Республіки Крим, області,
міста Києва, міста Севастополя), рад
адвокатів регіону (Автономної
Республіки Крим, області, міста Києва,
міста Севастополя),
кваліфікаційно-дисциплінарних комісій
адвокатури (Автономної Республіки
Крим, області, міста Києва, міста
Севастополя), Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури, ревізійних комісій
адвокатів регіонів (Автономної
Республіки Крим, області, міста Києва,
міста Севастополя), Вищої ревізійної
комісії адвокатури, Ради адвокатів
України, з'їзду адвокатів України.

В свою чергу, вищим органом
адвокатського самоврядування України
є з'їзд адвокатів України (ч. 1 ст. 54
Закону №5076).

У період між з'їздами адвокатів України
функції адвокатського самоврядування
виконує Рада адвокатів України.
Повноваження і порядок роботи Ради
адвокатів України визначаються цим
Законом та положенням про Раду
адвокатів України, що затверджується
з'їздом адвокатів України. Рада
адвокатів України підконтрольна і
підзвітна з'їзду адвокатів України (ч. 1
ст. 55 Закону №5076).

Як вбачається зі змісту оскаржуваного
п. 7 Порядку №21, останнім встановлено
порядок формування конференції
адвокатів міста Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону №5076,
вищим органом адвокатського
самоврядування в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі є конференція адвокатів
регіону, адреса робочого місця яких
знаходиться відповідно в Автономній
Республіці Крим, області, містах Києві
та Севастополі та відомості про яких
включено до Єдиного реєстру адвокатів
України. Квота представництва, порядок
висування та обрання делегатів
конференції адвокатів регіону
затверджуються Радою адвокатів
України.

З аналізу викладеного вище вбачається,
що законодавець відніс до повноважень
Ради адвокатів України, як органу, який
виконує функції адвокатського
самоврядування у період між з'їздами
адвокатів України, право самостійно
визначати порядок висування та обрання
делегатів конференції адвокатів
регіонів.

Вказане вище положення також
кореспондується з п. 1.2 розділу ІІ
Положення про Раду адвокатів України,
затвердженого установчим з'їздом
адвокатів України від 17.11.2012 року.

Крім того, положеннями ст.ст. 48, 50, 51
Закону №5076 визначено, що Голови та
члени ради адвокатів регіону,
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури та ревізійної комісії
адвокатів регіону обираються
конференцією адвокатів регіону.

Отже, враховуючи вищенаведене та те, що
ради адвокатів регіону,
кваліфікаційно-дисциплінарні комісія
адвокатури регіонів та ревізійна
комісія адвокатів регіону
підконтрольні та підзвітні
конференції адвокатів регіону (абз. 2 ч.
1 ст.ст. 48, 50, 51 Закону №5076) участь Голови
та членів ради адвокатів регіону,
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури та ревізійної комісії
адвокатів регіону передбачена
положеннями Закону №5076.

З огляду на викладене вище, суд дійшов
висновку, що відповідач приймаючи
рішення, викладене у п. 7 Порядку №21,
діяв у межах наданих йому приписами
Закону №5076 повноважень.

Слід зазначити, що аналогічна правова
позиція викладена в ухвалі Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27.11.2013 року у справі №826/15258/13-а.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та відповідно такими,
що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Т.О. Скочок