Справа № 2а/1570/5209/11
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/67768/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, Управління
Державтоінспекціїї Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області, третя
особа ОСОБА_4 про визнання нечинним і
скасування наказу про звільнення на
посаді, стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 жовтня 2012
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, Управління
Державтоінспекціїї Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області, третя
особа - ОСОБА_4 в якому, з урахуванням
уточнень, просив визнати нечинним та
скасувати наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області від 23.05.2011 року № 222
о/с про його звільнення з займаної
посади за власним бажанням за п. 64 «ж»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом ОВС;
поновити його в органах внутрішніх
справ на посаді відповідно до його
звання, освіти, специфіки та досвіду
попередньої роботи згідно посадових
інструкцій, в рамках м Одеси (за місцем
проживання) і відповідно до
попереднього посадового окладу з 25.05.2011
року; стягнути з Управління
Державтоінспекції ГУМВС України в
Одеській області середній заробіток за
час вимушеного прогулу в розмірі 18 730, 25
грн. за період з 25.05.2011 року по 30.01.2012
року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2012
року, залишеною без зміни ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 жовтня 2012
року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області звернулось з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати, а в справі
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що 29.04.2011 року майором
міліції ОСОБА_3 було подано рапорт про
звільнення з посади старшого
інспектора відділення розшуку відділу
Державтоінспекції з обслуговування
адміністративної території обласного
центру (м. Одеси) та автомобільно
-технічної інспекції при УДАІ ГУМВС
України в Одеській області за власним
бажанням.

Відповідно до п. 68 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС, особи
рядового начальницького складу, які
виявили бажання звільнитися зі служби
за особистим проханням, попереджають
прямого начальника органу внутрішніх
справ про прийняте ними рішення не
пізніше як за три місяці до дня
звільнення, про що подають рапорт за
командою.

Наказом Начальника ГУМВС України в
Одеській області № 222 о/с від 23.05.2011
року, у відповідності до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, ОСОБА_3 було
звільнено з займаної посади 25.05.2011 року
у запас Збройних Сил за п. 64 «ж»
Положення (за власним бажанням).

Пунктом 48 Положення про проходження
служби рядовим та начальницьким
складом органів внутрішніх справ
встановлено обов'язкове проведення
атестації при звільненні зі служби,
якщо звільнення проводилось по
закінченню року з дня останньої
атестації.

Згідно з Порядком проведення військово
-лікарської експертизи і медичного
огляду військовослужбовців та осіб
рядового і начальницького складу в
системі МВС України, перед звільненням
зі служби особам рядового і
начальницького складу повинно бути
надане скерування для проведення
медичного огляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 пройшов
атестацію, про що свідчить наданий до
суду атестаційний лист з яким позивача
було ознайомлено 29.04.2011 року, а від
проходження ВЛК ОСОБА_3 відмовився про
що зазначив у своєму рапорті.

Крім того судом встановлено, що з 17.05.2011
р. по 07.06.2011 р та з 08.06.2011 р. по 17.06.2011 р.
ОСОБА_3 знаходився на лікарняних, що
підтверджується Довідками про
тимчасову непрацездатність особи
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ,
військовослужбовця внутрішніх військ
МВС № 4667, № 4704, виданих
Лікарнею з поліклінікою ГУМВС в
Одеській області.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що ОСОБА_3 було звільнено під час його
тимчасової непрацездатності.

Порядок та умови проходження служби в
органах внутрішніх справ,
регламентується спеціальним
законодавством: Законом України №
565-ХІІ від 20.12.1990 р. «Про міліцію»,
Положенням про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
Постановою КМУ від 29.07.1991 р. № 114;
Дисциплінарним статутом органів
внутрішніх справ України та іншими
відомчими нормативно -правовими
актами, але норми КЗпП України
застосовуються в правовідносинах, що
виникають під час проходження служби в
частині, що не суперечить, або не
врегульована спеціальним
законодавством.

Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ не
регламентує питання порядку
звільнення працівників ОВС у разі
знаходження їх на лікарняному листі.

Частина 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України, з
урахуванням того, що наявні строки
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, визначила, що наказ
про притягнення до відповідальності у
вигляді звільнення з посади або з
органів внутрішніх справ відносно
осіб, які тимчасово непрацездатні,
виконуються після їх прибуття до місця
проходження служби.

З урахуванням викладеного, як з
положень Дисциплінарного статуту, так
і з положень ст. 40 КЗпП України,
вбачається, що особа, яка підлягає
звільненню, не може бути звільнена під
час знаходження на лікарняному, а лише
після її виходу.

Крім того, судами встановлено, що 25.05.2011
року, ОСОБА_3 було подано рапорт від
24.05.2011 р. з проханням не розглядати
раніше поданий ним рапорт про
звільнення.

Отримання відповідачем 25.05.2011 року
рапорту ОСОБА_3 з клопотанням не
розглядати його рапорт про звільнення
за власним бажанням, було безумовною
підставою для скасування наказу № 222
о/с від 23.05.2011 р. про звільнення позивача
з 25.05.2011 р. та продовження його служби,
оскільки бажання продовжувати службу
свідчить про відсутність бажання її
залишити, що й є передумовою не
правомірного зазначення в наказі про
звільнення в якості підстави
звільнення п. 65 «ж» Положення -за
власним бажанням.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що оскаржуваний
позивачем наказ № 222 о/с від 23.05.2011 р. про
його звільнення, підлягає скасуванню, а
позивач в свою чергу поновленню для
проходження служби.

Відповідно до п. 24 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991 №114, у разі незаконного
звільнення або переведення на іншу
роботу особи рядового, начальницького
складу органів внутрішніх справ
підлягають поновленню на попередній
роботі (посаді).

У разі поновлення на роботі (посаді)
орган. Який розглядає трудовий спір,
одночасно вирішує питання про виплату
особі рядового і начальницького складу
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більше як за один рік.

Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Повно та всебічно дослідивши всі
обставини справи та давши належну
правову оцінку доказам, суди першої та
апеляційної інстанцій обґрунтовано
задовольнили позовні вимоги, оскільки
дії суб'єкта оскарження не
відповідають чинному законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 09
квітня 2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 09 жовтня 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: