Справа № 2а/0370/1665/12
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
Справа №
9104/135461/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Ківерцівської міжрайонної
державної податкової інспекції
Волинської області Державної
податкової служби на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 09 липня 2012
року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Ківерцівської міжрайонної державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

07 червня 2012 року фізична
особа-підприємець (ФОП) ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом, в якому просив визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Ківерцівської
міжрайонної державною податкової
інспекції Волинської області
Державної податкової служби за №
від 20 лютого 2012 року.

Постановою від 09 липня 2012 року
Волинський окружний адміністративний
суд позов задовольнив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, Ківерцівська МДПІ
подала апеляційну скаргу, оскільки
вважає, що постанова прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неповному
з'ясуванні обставин, які мають значення
для справи, що призвело до
неправильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не звернув належної
уваги на ті обставини, що матеріали
перевірки фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 достовірно підтверджують факт
не проведення розрахункової операції
через РРО, не видачу розрахункового
документа на суму 40 грн. та реалізацію
товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, що є порушенням
пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України
„Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг".

З огляду на викладене, податковий орган
вважає правомірним застосування до
позивача штрафних санкцій, а тому
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у
справі, в судове засідання не прибули,
хоча належним чином були повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, апеляційний суд у
відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає можливим здійснювати розгляд
справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скарга не належить до задоволення з
таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що на
підставі акту №010860 від 8 лютого 2012 року
фактичної перевірки з питань
додержання суб'єктами господарювання
вимог, встановлених законодавством
України, які є обов'язковими для
виконання при здійсненні оптової та
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та/або тютюновими виробами,
проведеної працівниками Регіонального
управління департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової адміністрації
України у Волинській області в кафе
позивача, що знаходиться за адресою: м.
Ківерці, вул. Шевченка, 2а, Ківерцівська
МДПІ прийняла податкове
повідомлення-рішення № від 20
лютого 2012 року про застосування до ФОП
ОСОБА_1 штрафної (фінансової) санкції в
сумі 2 021 грн. 00 коп..

Висновки податкового органу базуються
на тому, що перевіркою встановлено
порушення пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону
України ,,Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", а саме: при
придбанні два по 50 мл коньяку ,,Шабо" 5"
на суму 40 грн. 00 коп. фіскальний чек не
видано; не надано до перевірки
накладні на отримання алкогольних
напоїв на загальну суму 1 010 грн. 00 коп.
(текіла ,,Олменд Бланко Класіко" 0,7 л
вартістю 560 грн. 00 коп., лікер
,,Лімончелло" 0,5л вартістю 250 грн. 00 коп.,
лікер ,,Маніту" 0,5л вартістю 200 грн. 00
коп.).

Задовольняючи позовні вимоги та
скасовуючи оскаржене податкове
повідомлення-рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
як суб'єкт владних повноважень не довів
правомірності прийняття оскарженого
податкового повідомлення-рішення.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права
та є вірними.

Так, ч. 2 ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 3 Закону України ,,Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" від 6 липня 1995 року №265/95-ВР (далі
- Закон №265/95-ВР) передбачено, що
суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок (п.1);

видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції (п.2);

вести у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг) (п.12).

Відповідно до абзацу 15 статті 2 Закону
№265/95-ВР розрахунковий документ -
документ встановленої форми та змісту
(касовий чек, товарний чек,
розрахункова квитанція, проїзний
документ тощо), що підтверджує факт
продажу (повернення) товарів, надання
послуг, отримання (повернення) коштів,
купівлі-продажу іноземної валюти,
надрукований у випадках, передбачених
цим Законом, і зареєстрованим у
встановленому порядку реєстратором
розрахункових операцій або заповнений
вручну.

Згідно з п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР за
порушення вимог цього Закону до
суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах: у разі встановлення
протягом календарного року в ході
перевірки факту: проведення
розрахункових операцій з
використанням реєстраторів
розрахункових операцій або
розрахункових книжок на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих
послуг); непроведення розрахункових
операцій через реєстратори
розрахункових операцій з фіскальним
режимом роботи; невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, зазначеній у
денному звіті, а в разі використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня;
нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки на
окремому господарському об'єкті такого
суб'єкта господарювання: вчинене
вперше - 1 гривня.

Статтею 6 Закону №265/95-ВР визначено, що
облік товарних запасів фізичною особою
- підприємцем ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Відповідальність за дане порушення
передбачене ст. 20 Закону №265/95-ВР,
згідно якої до суб'єктів
господарювання, що здійснюють
реалізацію товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, застосовується
фінансова санкція у розмірі подвійної
вартості необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Суд першої інстанції належним чином
дослідив матеріали справи та
встановив, що під час перевірки
інспекторам був наданий попередній
рахунок на оплату і за результатом
проведення розрахунку надано
фіскальний чек №4872 від 8 лютого 2012 року.
Згідно попереднього рахунку від 8
лютого 2012 року, інспектори о 14 год. 54 хв.
замовили два по 50 мл коньяку ,,Шабо" 5" за
ціною 20 грн. 00 коп. за 50 мл на суму 40 грн.
00 коп., а згідно фіскального чеку №4872
від 8 лютого 2012 року, який містив
інформацію про придбаний товар, його
вартість, дату та час проведення
розрахункової операції було проведено
розрахунок.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
відсутність в діях позивача порушень
пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, а
тому застосування фінансової санкції в
розмірі 1 грн. є протиправним.

Суд також встановив, що на товар,
відображений у відомості про
результати перевірки щодо повноти
оприбуткування, реалізації фактичних
залишків запасів (товарно-матеріальних
цінностей) наявні видаткові накладні
№195272/224 від 24 листопада 2011 року, №188418
від 19 жовтня 2010 року №30502-80252 від 16 січня
2010 року. Вказані накладні були надані
позивачем податковому органу 13 лютого
2012 року, однак не були враховані при
винесенні оскарженого податкового
повідомлення-рішення.

Крім того суд першої інстанції
встановив, що відомість про результати
перевірки щодо повноти оприбуткування,
реалізації фактичних залишків запасів
(товарно-матеріальних цінностей)
складена без зазначення відповідно до
встановленої форми усіх даних, що є
порушенням пункту 5 Методичних
рекомендацій щодо оформлення
матеріалів перевірок за дотриманням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, затверджених наказом
Державної податкової адміністрації
України від 12 серпня 2008 року №534.
Зокрема, під час перевірки інспектори
не вивчали жодних бухгалтерських
документів, на підставі яких можна
стверджувати про ведення з порушенням
встановленого порядку обліку запасів
(товарно-матеріальних цінностей) за
місцем реалізації та зберігання чи
реалізації запасів
(товарно-матеріальних цінностей) без
документального оприбуткування.

На підставі викладеного апеляційний
суд визнає вірними висновки суду
першої інстанції щодо протиправності
застосування до позивача штрафних
санкцій за відсутність обліку товарних
запасів, оскільки позивач надав всі
необхідні документальні підтвердження
такого обліку.

За таких обставин апеляційний суд не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, оскільки наведені
обставини спростовують доводи
апеляційної скарги про
невідповідність постанови суду першої
інстанції нормам матеріального та
процесуального права.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст.
ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Ківерцівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Волинської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 09 липня 2012
року у справі № 2а/0370/1665/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
О.М. Довгополов

Л.Я. Гудим