Справа № 2а-5420/12/2070
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/65269/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Біржа «Автотранс»
до Головного управління Державної
казначейської служби України в
Харківській області про зобов'язання
вчинити певні дії, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Біржа
«Автотранс» на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
01 червня 2012 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 вересня
2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ТОВ «Біржа «Автотранс»
звернулося до суду з позовом до
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Харківській області, у якому просило
зобов'язати відповідача прийняти до
виконання наказ Господарського суду
Харківської області по справі № 29/19-09
від 23 червня 2009 року і списати у
встановлено порядку на користь
позивача 120340,0 грн., державне мито в сумі
1700,0 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 118,0 грн..

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 01 червня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 вересня
2012 року, позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ТОВ «Біржа «Автотранс»
звернулося з касаційною скаргою, в якій
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
ухвалити нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на виконання рішення
Господарського суду Харківської
області від 02 червня 2009 року по справі
№ 29/19-09 за позовом ТОВ «Біржа
«Автотранс» до Київського ВДВС
Харківського міського управління
юстиції про стягнення коштів, виданий
наказ № 29/19-09 від 23 червня 2009 року про
стягнення з Київського ВДВС
Харківського міського управління
юстиції на користь ТОВ «Біржа
«Автотранс» 120340,0 грн. вартість
нежитлової будівлі, індекс інфляції в
розмірі 124774,0 грн., держмита в розмірі
1700,0 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в розмірі 118,0 грн.

Постановою заступника начальника
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Харківській області від 30
грудня 2011 року наказ Господарського
суду Харківської області був
повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч.
1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки у
боржника відсутнє майно, на яке може
бути звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

13 квітня 2012 року директор ТОВ «Біржа
«Автотранс» звернувся до Головного
управління Державної казначейської
служби України у Харківській області з
заявою, в якій просив прийняти наказ
Господарського суду Харківської
області від 23 червня 2009 року до
виконання та стягнути з Київського
ВДВС Харківського міського управління
юстиції на користь ТОВ «Біржа
«Автотранс» присуджені кошти, який
листом № 16-18/68-3882 від 17 квітня 2012 року
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Харківській області повернуло
позивачу без виконання у зв'язку з тим,
що виконавчий документ не підлягає
виконанню органом Державного
казначейства.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився і суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що оскільки відповідно до рішення
Господарського суду Харківської
області кошти на користь позивача
стягнуті з Київського ВДВС
Харківського міського управління
юстиції, а органи Державного
казначейства України не були стороною
по справі, кошти з Державного бюджету
України та місцевого бюджету не
стягувались, а тому відповідач
правомірно повернув виконавчий
документ позивачу.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Відповідно до статті 25 Бюджетного
кодексу України Державна казначейська
служба України здійснює безспірне
списання коштів державного бюджету та
місцевих бюджетів на підставі рішення
суду.

Механізм виконання судових рішень про
стягнення коштів з бюджетних установ
визначається Законом України «Про
виконавче провадження» та постановою
Кабінету Міністрів України № 845 від 03
серпня 2011 року «Про затвердження
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або бюджетних установ».

В пункту 1 Порядку зазначено, що цей
Порядок визначає механізм виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ (далі - рішення про стягнення
коштів), прийнятих судами, а також
іншими державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення (далі
- державні органи).

В розумінні цього Порядку під
безспірним списанням розуміються
операції з коштами державного та
місцевих бюджетів, що здійснюються з
метою виконання рішень про стягнення
коштів Казначейством та його
територіальними органами без згоди
(подання) органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету,
боржників, органів місцевого
самоврядування та/або державних
органів на підставі виконавчих
документів. Рішення про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства з попереднім
інформуванням Мінфіну та у порядку
черговості надходження виконавчих
документів (п. 3 Порядку).

Згідно пункту 16 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ, - органи Казначейства за
судовими рішеннями про стягнення
надходжень бюджету здійснюють
безспірне списання коштів державного
та місцевих бюджетів, зокрема, для
повернення надмірно та/або помилково
сплачених податків і зборів.

Відповідно до пункту 17 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ, - стягувачі, на
користь яких прийняті судові рішення
про стягнення надходжень бюджету,
подають до органу Казначейства, на
рахунки в якому зараховані надходження
бюджету, документи, зазначені у пункту 7
цього Порядку, крім випадків,
передбачених пунктом 23 цього Порядку.

Положеннями пункту 7 Порядку визначено,
що у разі прийняття рішення про
стягнення коштів стягувач надсилає
органові Казначейства в установлений
зазначеним органом спосіб: заяву про
виконання такого рішення із
зазначенням реквізитів банківського
рахунка, на який перераховуватимуться
кошти, якщо дані реквізити не зазначені
у виконавчому документі, або даних про
перерахування коштів у готівковій
формі через банки або підприємства
поштового зв'язку, якщо зазначений
рахунок відсутній; оригінал
виконавчого документа; судові рішення
про стягнення коштів (у разі наявності).

Водночас в пункті 19 Порядку
встановлено, що безспірне списання
коштів державного та місцевих бюджетів
і їх перерахування на рахунок,
зазначений у виконавчому документі про
стягнення надходжень бюджету та/або
заяві про виконання рішення про
стягнення надходжень бюджету,
здійснюються органами Казначейства з
відповідного рахунка, на який такі
кошти зараховані, шляхом оформлення
розрахункових документів.

Відповідно частини 2 статті 3 Закону
України «Про виконавче провадження»
рішення про стягнення коштів з
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами Державного казначейства
України в установленому Кабінетом
Міністрів України порядку.

Крім того, у відповідності до положень
статті 2 Закону України «Про джерела
фінансування органів державної влади»,
здійснюють свою діяльність виключно за
рахунок бюджетного фінансування в
межах, передбачених Законом України
про Державний бюджет України на
відповідний рік. Саме від бюджетних
призначень на відповідний рік цілком і
повністю залежить виконання рішень
судів, за якими боржником виступає
Державний бюджет України.

Також колегія суддів зазначає, що
відповідно п.п. 5 п. 4 Положення «Про
Державну казначейську службу України»,
затвердженого Указом Президента
України № 460/2011 від 13.04.11 р.,
Казначейство України відповідно до
покладених завдань здійснює безспірне
списання коштів державного бюджету та
місцевих бюджетів на підставі рішення
суду.

З аналізу вказаних вище норм
вбачається, що списання коштів
органами Державної казначейської
служби України можливе лише з
державного бюджету або місцевого
бюджету. Орган Казначейства повертає
стягувачеві виконавчий документ у
разі, коли виконавчий документ не
підлягає виконанню органом
Казначейства.

Колегія суддів погоджується з
висновком судів попередніх інстанцій,
що оскільки з наказу Господарського
суду Харківської області не вбачається
того, що суд наказував стягнути на
користь ТОВ «Біржа «Автотранс»
присуджені кошти саме з державного чи
місцевого бюджетів, то на відповідача
по даній справі не покладено обов'язку
списання боргу Київського ВДВС
Харківського МУЮ.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Біржа
«Автотранс» залишити без задоволення,
а постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 01 червня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: