Справа № 2а-2743/10/0970
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
Справа №
123317/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 15
листопада 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Міністра оборони України,
заступника Міністра оборони України
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинення
дій,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2010 року позивач - ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до Міністра
оборони України, заступника Міністра
оборони України, в якому, із
урахуванням уточнення позовних вимог,
просить: визнати незаконним наказ
заступника Міністра оборони України
№0107 від 3 липня 1997 р. про його
звільнення з військової служби за
службовою невідповідністю; визнати
протиправною бездіяльність Міністра
оборони України щодо не скасування
наказу про його звільнення з
військової служби за службовою
невідповідністю; зобов'язати Міністра
оборони України скасувати наказ
першого заступника Міністра оборони
України №0107 від 3 липня 1997 року про його
звільнення з військової служби за
службовою невідповідністю, як такий, що
виданий незаконно та такий, що порушує
його право на працю.

Ухвалою Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 до
Міністра оборони України, заступника
Міністра оборони України в частині про
визнання наказу першого заступника
Міністра оборони України № 0107 від 3
липня 1997 року незаконним та його
скасування залишено без розгляду.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 15
листопада 2010 року в задоволенні
позовних вимог про визнання
протиправною бездіяльності Міністра
оборони України щодо не скасування
наказу про його звільнення з
військової служби за службовою
невідповідністю відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що 3 липня 1997 року
наказом першого заступника Міністра
оборони України генерал-полковника І.
Біжана - заступника начальника
передаючого радіоцентру з виховної
роботи (соціального психолога) 875
управління експлуатації спеціального
об'єкту капітана ОСОБА_2 звільнено з
військової служби в запас за пунктом 65
підпунктом «є» Тимчасового положення
про проходження військової служби
особами офіцерського складу (за
службовою невідповідністю).

19 травня 2010 року та 15 червня 2010 року (в
доповнення до первинної скарги)
позивач звертався до Міністра оборони
України із скаргами про скасування, на
його думку, протиправного наказу про
звільнення із Збройних Сил України,
однак на подану скаргу йому було надано
обґрунтовану відповідь за № 313/1446 від
09.06.2010 року. Тобто, відповідач діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, прийнятою з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
оскаржив її, подавши апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2010 року та прийняти нову постанову,
якою повністю задовольнити позовні
вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт посилається на те, що
п.87 Інструкції про порядок
застосування в Збройних Силах України
Тимчасового Положення про проходження
військової служби особами
офіцерського складу, затвердженої
наказом Міністра оборони України №141
від 30.06.1993 року зазначено, що особи
офіцерського складу перед поданням до
звільнення в запас або у відставку
направляються на військово-лікарські
комісії для визначення придатності до
військової служби за станом здоров'я,
висновки якої враховуються для
визначення підстав до звільнення.

Суд першої інстанції при постановленні
свого рішення не взяв до уваги вимоги
вказаного пункту Інструкції, чим
проявив неповноту з'ясування обставин
справи та помилково встановив дійсні
правовідносини в даній справі.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1
ст.197 КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що згідно наказу
першого заступника Міністра оборони
України № 0107 від 03 липня 1997 року, на
підставі п. 65 п.п. «є» Тимчасового
положення про проходження військової
служби особами офіцерського складу,
капітана ОСОБА_2 звільнено з військової
служби в запас.

Позивач 19 травня 2010 року та 15 червня 2010
року (в доповнення до первинної скарги)
звертався із скаргами до Міністра
оборони України про скасування
вищезазначеного наказу заступника
Міністра оборони України № 0107 від
03.07.1997 року про звільнення його з
військової служби за службовою
невідповідністю, без направлення на
військово-лікарську комісію щодо стану
здоров'я та можливе звільнення за
станом здоров'я.

Порядок звільнення з військової служби
офіцерів на час звільнення позивача
було врегульовано Тимчасовим
положенням про проходження військової
служби офіцерського складу,
затвердженого Указом Президента
України № 174/93 від 13.05.1993 року та
розділом VII Інструкції про порядок
застосування в Збройних Силах України
Тимчасового положення про проходження
військової служби особами
офіцерського складу, затвердженої
наказом Міністра оборони України №141
від 30.06.1993 року.

Пунктом 79 Інструкції передбачено, що
особи офіцерського складу, які
допустили провину, що дискредитує
звання офіцера Збройних Сил України,
звільняються з військової служби
згідно з підпунктом «є» пункту 65
Положення (за службовою
невідповідністю) та не направляються
на обстеження військово-лікарською
комісією і не підлягають звільненню з
військової служби за станом здоров'я.

На подані позивачем скарги
відповідачем надана відповідь № 313/1446
від 09.06.2010 року, в якій зазначено, що
законних підстав для скасування пункту
4 § 1 наказу першого заступника Міністра
оборони України від 03.09.1997 року № 0107 (по
особовому складу) стосовно звільнення
ОСОБА_2 з військової служби в Збройних
Силах України у запас за пунктом 65,
підпункт «є» (за службовою
невідповідністю) Тимчасового
Положення про проходження військової
служби особами офіцерського складу,
немає. Відповідачем акцентовано увагу
на ту обставину, що позивачем пропущено
строк звернення до суду.

На думку апеляційного суду, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що відповідачем не допущено
жодної протиправної бездіяльності
щодо розгляду скарг позивача про
скасування, на думку останнього,
протиправного наказу про звільнення
його із Збройних Сил України, оскільки
ОСОБА_2 на подану скаргу було надано
обґрунтовану відповідь за № 313/1446 від
09.06.2010 року. Тобто, відповідач діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 залишити без задоволння, а
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 15
листопада 2010 року у справі №2а-2743/10/0970
за позовом ОСОБА_2 до Міністра оборони
України, заступника Міністра оборони
України про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинення
дій - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник