Справа № 2-а-12352/09/0470
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 року
м. Київ К/9991/85109/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Ланченко Л.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
лютого 2010 року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08 листопада 2011 року

у справі № 2-а-12352/09/0470

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінтрейдкомплект»

до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська

про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
11 лютого 2010 року, залишеною без
змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08 листопада 2011 року,
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фінтрейдкомплект» (далі -
ТОВ «Фінтрейдкомплект»; позивач) до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
(далі - ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська; відповідач)
задоволено. Визнано нечинним рішення
про анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість, викладене у
формі акту № 152/28-185 від 20
липня 2009 року.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, ставиться питання
про скасування постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 11 лютого
2010 року, ухвали Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08 листопада 2011 року та
прийняття нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що
ТОВ «Фінтрейдкомплект»
зареєстровано в якості платника
податку на додану вартість 26 січня 2007
року, у зв'язку з чим йому видано
Свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість № 100015802.

В свою чергу, комісією, створеною
відповідно до розпорядження ДПІ у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
№ 50-Р від 07 травня 2009 року, встановлено
факт виписування ТОВ
«Фінтрейдкомплект» податкових
накладних, згідно з якими не
задекларовано (не сплачено) податкові
зобов'язання, обсяг яких за
оподатковуваними операціями перевищує
суму, визначену підпунктом 2.3.1
пункту 2.3 статті 2 Закону України від 03
квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Закон № 168/97-ВР).

З огляду на викладене, податковим
органом прийнято рішення про
анулювання реєстрації позивача як
платника податку на додану вартість на
підставі підпункту «в» пункту 9.8 статті
9 Закону № 168/97-ВР, яке оформлено актом №
152/28-185 від 20 липня 2009 року.

Задовольняючи адміністративний
позов, суди попередніх інстанцій
виходили з наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до підпункту «в» пункту 9.8
статті 9 Закону № 168/97-ВР реєстрація
платника податку на додану вартість
діє до дати її анулювання, яка
відбувається у випадках, якщо особа,
зареєстрована як платник податку,
реєструється як платник єдиного
податку або стає суб'єктом інших
спрощених систем оподаткування, які
визначають особливий порядок
нарахування чи сплати податку на
додану вартість, відмінний від тих, що
встановлені цим Законом, чи звільняють
таку особу від сплати цього податку за
рішенням суду або з будь-яких інших
причин.

Правовий аналіз наведеного положення
Закону № 168/97-ВР не дає підстав для
висновку про можливість анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість з будь-яких причин взагалі,
оскільки, поняття «будь-які інші
причини» у вказаній правовій нормі
вжито саме стосовно звільнення особи
від сплати податку з інших мотивів, ніж
рішення суду, однак жодним чином не
розширює вичерпний перелік підстав для
анулювання реєстрації платника
відповідно до зазначеного підпункту
Закону.

В свою чергу, порушення платником
податку на додану вартість правил
податкового обліку в частині
недекларування (несплати) податкових
зобов'язань за виписаними податковими
накладними може бути підставою для
застосування до нього
відповідальності, передбаченої
Законом № 168/97-ВР та іншими законами з
питань оподаткування, проте не наділяє
орган державної податкової служби
правом анулювати реєстрацію такого
платника.

Посилання відповідача в
касаційній скарзі на пункт 2
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 01 липня 2009 року № 757-р
«Деякі питання адміністрування
податків, зборів (обов'язкових
платежів)» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Розпорядження) як на підставу для
анулювання реєстрації позивача в
якості платника податку на додану
вартість колегія суддів відхиляє,
оскільки, згідно з пунктом 11.4 статті 11
Закону № 168/97-ВР зміни порядку
оподаткування податком на додану
вартість можуть здійснюватися лише
шляхом внесення змін до цього Закону
окремим законом з питань оподаткування
цим податком. У разі якщо іншим законом,
незалежно від часу його прийняття,
встановлюються правила оподаткування
цим податком, відмінні від зазначених у
цьому Законі, пріоритет мають норми
цього Закону.

Враховуючи те, що Закон № 168/97-ВР, який
має вищу юридичну силу в порівнянні з
Розпорядженням, що є підзаконним
нормативно-правовим актом, не містить
такої підстави для анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість як виписування ним податкових
накладних, згідно з якими не
задекларовано (не сплачено) податкові
зобов'язання, у контролюючого органу
були відсутні правові підстави для
прийняття спірного рішення.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
11 лютого 2010 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2011 року такими, що прийняті з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська
відхилити, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2010
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08 листопада 2011 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Ланченко Л.В.