Справа № 826/901/14
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/901/14
інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді
Літвіної Н.М.,

Суддів
Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Головного управління Міндоходів у м.
Києві на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 06
березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Портман
Тим Україна» до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Києва Головного управління Міндоходів
у м. Києві про визнання неправомірним
та скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання неправомірним та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 06
березня 2014 року адміністративний позов
- задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва
Головного управління Міндоходів у м.
Києві № від 25 жовтня 2013 року та №
від 31 грудня 2013 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач - ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва Головного управління
Міндоходів у м. Києві, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України -
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ДПІ у Шевченківському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку правомірності нарахування
ТОВ «Портман Тим Україна» бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
квітень 2011 року, за результатами якої
складено акт № 63/2659/150227 від 10 жовтня 2013
року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог п. п. 7.4.1, п. п. 7.7.1. п. 7.7
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» та вимог п. 200.1, 200.4
ст.200 ПК України, в результаті чого ТОВ
«Портман Тим Україна» завищено за
квітень 2011 року суму бюджетного
відшкодування в розмірі 672 595, 00 грн.
значення рядка 24 звітного періоду на
суму 589 239, 00 грн.

На підставі акту перевірки податковим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 25
жовтня 2013 року, яким зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку
на додану вартість у розмірі 672 535, 00
грн. та застосовано штрафні (фінансові)
санкції на суму 68 133, 75грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
позивач оскаржив їх до Головного
управління Міндоходів у м. Києві.

Рішенням про результати розгляду
первинної скарги № 7891/10/26-15-10-06-01 від 23
грудня 2013 року, податковий орган
залишив без змін податкове
повідомлення-рішення № від 25
жовтня 2013 року, скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 25
жовтня 2013 року та збільшив на 8 741, 00грн.
податкове повідомлення -рішення №
від 25 жовтня 2013 року.

В зв»язку з чим, ДПІ у Шевченківському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 31 грудня 2013 року, за платежем
податок на додану вартість на загальну
суму 47 739, 75 грн., з яких за основним
платежем 38 192, 00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 9 547, 75 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 15 червня 2010 року між ТОВ
«Портман Тим Україна» та ТОВ «БМК
«ПРІМБУДСЕРВІС» укладено договору
купівлі - продажу про придбання
позивачем нерухомого майна у вигляді
автозаправочної станції з комплексом
обслуговування.

Податкову накладну № 48 від 15 червня 2010
року, виписану на підставі
вищезазначеного договору
купівлі-продажу, на загальну суму 8 980
400, 00 грн. в т.ч. ПДВ 1 496 734, 00 грн.
позивачем відображено в рядку 10.1
Декларації з ПДВ за червень 2010 року.

У травні 2013 року, в уточнюючому
розрахунку до декларації з ПДВ за
квітень 2013 року, позивачем уточнено
відображення у рядку 23.1 податкової
декларації з ПДВ - 672 535, 00 грн., та у рядку
24 - 589 239, 00 грн., який сформований з
урахуванням залишку від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту, нарахованої за попередні
звітні періоди.

Відповідно до п. п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» - податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду, зокрема, у
зв'язку із придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 цього Закону
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно до п. п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» - підставою для нарахування
податкового кредиту є податкова
накладна, яка видається платником
податку, який поставляє товари
(послуги), на вимогу їх отримувача та є
підставою для нарахування податкового
кредиту.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України (в
редакції, чинній на час заявлення
позивачем бюджетного відшкодування)
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважаються дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку на оплату
товарів/послуг, дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.6 ст. 196 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Пунктом 200.1 ст.200 ПК України
передбачено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п. п. 200.3, 200.4 ст. 200 ПК
України - при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг; залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Згідно до п. п. 200.7, 200.8 ст. 200 ПК України -
платник податку, який має право на
отримання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування, подає
відповідному органу державної
податкової служби податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації. До декларації додаються
розрахунок суми бюджетного
відшкодування, а також оригінали
митних декларацій (примірників
декларанта), що підтверджують
вивезення товарів (супутніх послуг) за
межі митної території України .

Отже, платник податків має право на
бюджетне відшкодування стосовно тієї
суми податку на додану вартість, яку
він фактично сплатив постачальникам
товарів (послуг) у попередньому
податковому періоді, в тому числі і
тому, що передує звітному, а підставою є
дані податкової декларації за звітний
податковий період.

Згідно до п. 50.1. ст. 50 ПК України - у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно (у тому
числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Крім того, відповідно до
інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України №
1112/11/13-10 від 20 липня 2010 року щодо
принципу персональної податкової
відповідальності в спорах про податок
на додану вартість та принципу
добросовісності платника податків,
якими визначено, що сама по собі
несплата податку продавцем (серед
іншого й внаслідок ухилення від сплати)
у разі фактичного здійснення
господарської операції не впливає на
формування податкового кредиту
покупцем та суму бюджетного
відшкодування. Відповідальна за сплату
податку на додану вартість особа, що
формує дані податкового обліку з цього
податку, а не контрагент такої особи.
Якщо дії платника податку свідчать про
його добросовісність, а вчинені ним
господарські операції реальні та
відповідають дійсному економічному
змісту, для підтвердження права на
податковий кредит та /або бюджетне
відшкодування достатньо наявності
належним чином оформлених документів,
зокрема, податкових накладних. Не
будуть підставою для відмови у праві на
податковий кредит та бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість порушення податкової
дисципліни з боку його контрагентів,
припинення чи анулювання статусу
платника податку на додану вартість,
припинення юридичної особи.

А тому доводи апелянта з приводу
наявності різниці результатів
співставлення податкового кредиту ТОВ
«Портман Тим Україна» та податкових
зобов»язань ТОВ «БМК «ПРІМБУДСЕРВІС»
як підстави для відмови в бюджетному
відшкодуванні податку на додану
вартість, колегія суддів до уваги не
приймає зважаючи на принцип
персональної відповідальності
платника податку, яке не може ставитись
у пряму залежність від додержання
податкової дисципліни третіми особами.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що у позивача були всі
підстави для віднесення витрат
пов'язаних із веденням господарської
діяльності до складу валових витрат та
податкового кредиту з податку на
додану вартість..

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Головного управління Міндоходів у м.
Києві - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06 березня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя
Літвіна Н.М.

Судді
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Головуючий суддя
Літвіна Н. М.

Судді:
Коротких А. Ю.