Справа № 805/1693/14
Суддя: Мозговая Н. А.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2014 р.
Справа № 805/1693/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Мозгової
Н.А. розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління пенсійного фонду
України в м. Селидове Донецької області
до Державного підприємства
«Селидіввугілля» про стягнення
заборгованості по сплаті фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій за
Списком №1 у розмірі 1726139,02грн.,-

В С Т А Н
О В И В:

05.02.2014р. позивач, Управління пенсійного
фонду України в м. Селидове Донецької
області, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Державного підприємства
«Селидіввугілля» про стягнення
заборгованості по сплаті фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій за
Списком №1 у розмірі 1726139,02грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що згідно з даними особового
рахунку страхувальника у відповідача
утворився борг з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за період з листопада
по грудень 2013року у розмірі 1726139,02грн.

Відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком. Відповідачеві надсилалися
повідомлення про фактичний розрахунок
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, а також акти звірки
розрахунків по сплаченим пенсіям, але
витрати відшкодовані не були, в зв'язку
з чим утворилась заборгованість з
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
на пільгових умовах за період з
листопада по грудень 2013року у розмірі
1726139,02грн. за списком № 1.

Оскільки зазначена сума
заборгованості відповідачем не
сплачена, позивач на підставі частини
другої Прикінцевих положень Закону
України № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та пункту 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Пенсійного фонду України
від 19.12.2003року № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за
№ 64/8663, просив суд стягнути суму
заборгованості з відповідача у
судовому порядку.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, надав суду заяву від 07.05.2014року
про розгляд справи без участі
представника позивача.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
надав суду заперечення на позов, згідно
яких зазначив, що до набрання чинності
Законом № 1058-IV, тобто до 1 січня 2004 року,
обов'язку підприємств відшкодовувати
ПФУ витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пункту "а" частини першої статті 13
Закону № 1788-XII, передбачено не було, а
тому витрати на виплату таких пенсій,
призначених до 1 січня 2004 року,
відшкодуванню ПФУ ДП "Селидіввугілля"
по вказаним особам не підлягають, а
саме: за листопад 2013року позивач
неправомірно просив стягнути
заборгованість на суму 6441,41грн. по
шести пенсіонерам, за грудень 2013року -
3997,69грн. по 5 пенсіонерам.

Також, відповідач зазначив, що УПФУ в
м.Селидове пред'явлені розрахунки
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за списком №1, які
адресовані Управлінню по монтажу,
демонтажу та ремонту гірничошахтного
обладнання: з 01.11.2013р. по 31.12.2013р.
розрахунки №02-75/2035 від 04.11.2013р. за
листопад 2013р. на суму 19108,30грн., №02- 75/2149
від 04.12.2013р. за грудень 2013р. на суму 19146,74
грн.

При цьому, Управління по монтажу,
демонтажу та ремонту гірничошахтного
обладнання є відокремленим
підрозділом "Селидіввугілля". Однак ДП
"Селидіввугілля" в особі
відокремленого підрозділу "Шахта
Курахівська" не має відношення до цієї
організації та не є її
правонаступником.

Таким чином, ВП "Шахта "Курахівська" ДП
"Селидіввугілля" не повинно
відшкодовувати витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій за списком
№1, які пред'являються підприємству
УМДО на суму 38255,04грн.

Крім того, представником відповідача
надано суду заяву від 08.05.2014року про
розгляд справи без участі представника
підприємства в порядку письмового
провадження.

У відповідності до норм ч. 6 ст. 128 КАС
України, суд розглядає справу у порядку
письмового провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов та заперечення,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Позивач Управління Пенсійного фонду
України у м. Селидове Донецької області
є органом виконавчої влади, який в цих
правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього ст.12
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", Положенням про
Пенсійний фонд України, затвердженим
Указом Президента України від 1 березня
2001 року № 121/2001 з наступними змінами та
доповненнями.

У відповідності до ст.12 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у період до перетворення
Пенсійного фонду України в
неприбуткову самоврядну організацію
він функціонує як центральний орган
виконавчої влади на підставі норм
цього Закону (крім норм, зазначених в
абзаці шостому пункту 1 цього розділу)
та Положення про Пенсійний фонд
України, яке затверджує Президент
України. Бюджет Пенсійного фонду
України в зазначений період затверджує
Кабінет Міністрів України.

Згідно зі ст.1 Положення про Пенсійний
фонд України, затвердженого Указом
Президента України від 1 березня 2001
року № 121/2001з наступними змінами та
доповненнями, пенсійний фонд України
є центральним органом виконавчої
влади, що здійснює керівництво та
управління солідарною системою
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, провадить
збір, акумуляцію та облік страхових
внесків, призначає пенсії та готує
документи для їх виплати, забезпечує
своєчасне і в повному обсязі
фінансування та виплату пенсій,
допомоги на поховання, інших
соціальних виплат, які згідно із
законодавством здійснюються за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України, здійснює контроль за цільовим
використанням коштів Пенсійного фонду
України. Діяльність Пенсійного фонду
України спрямовується та
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра праці та
соціальної політики України.

Згідно ст.15 Положення, Пенсійний фонд
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку головні
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві, Севастополі, та
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах.

У відповідності до п.5 ст.4 вказаного
Положення, Пенсійний фонд України
відповідно до покладених на нього
завдань організовує, координує та
контролює роботу органів Пенсійного
фонду України щодо, зокрема,
забезпечення додержання
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами
законодавства про пенсійне
забезпечення; забезпечення збирання та
акумулювання страхових внесків, інших
надходжень до бюджету Пенсійного фонду
України відповідно до законодавства;
стягнення у передбаченому
законодавством порядку своєчасно не
сплачених сум збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування;
призначення і виплати пенсій;
забезпечення повного та своєчасного
фінансування витрат на виплату пенсій,
допомоги на поховання та інших
соціальних виплат, що здійснюються за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України.

Процедура реєстрації та обліку
платників внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування (далі - страхові внески),
обчислення і сплати страхових внесків
та інших платежів до бюджету
Пенсійного фонду України
підприємствами, установами,
організаціями (далі - Підприємства)
незалежно від форм власності, виду
діяльності і господарювання та
фізичними особами, нарахування і
сплати фінансових санкцій та пені,
подання страхувальниками звітності
управлінням Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах (далі
- органи Пенсійного фонду України)
визначається Інструкцією про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16 січня
2004 р. за № 64/8663.

Відповідач - Державне підприємство
"Селидіввугілля" є юридичною особою,
ідентифікаційний код 33426253. "Шахта
Курахівська" є відокремленим
підрозділом Державного підприємства
"Селидіввугілля" без права юридичної
особи (ідентифікаційний код 33621568) та
платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Знаходиться на обліку в
УПФУ у м. Селидове Донецької області.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", порядок покриття витрат
на виплату і доставку пільгових пенсій
зберігається той, який діяв до набрання
чинності цим законом.

Згідно до пункту "а" ч.1 статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" від
5 листопада 1991 року N 1788-XII на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком N 1 ( 36-2003-п )
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше
10 років на зазначених роботах; жінки -
після досягнення 45 років і при стажі
роботи не менше 15 років, з них не менше 7
років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний повний рік такої
роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці -
жінкам.

Порядок відшкодування підприємствами
витрат Пенсійного фонду України на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
обумовлений п. 6 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 № 21-1 (далі - Інструкції).

У відповідності до абз. 3 п. 6.1
Інструкції відшкодуванню підлягають
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 "Прикінцевих положень" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в таких розмірах:
для платників, зазначених у підпункті
2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
працівникам, зайнятим повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком N 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, крім працівників, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України у таких
розмірах:

20 відсотків від фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2004
році;

30 відсотків від фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2005
році;

40 відсотків від фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2006
році;

50 відсотків від фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2007
році;

60 відсотків від фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2008
році;

70 відсотків від фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2009
році;

80 відсотків від фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2010
році;

90 відсотків від фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених у 2011
році;

100 відсотків від фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій,
призначених та/або виплачених з 2012
року.

Відповідно до п.6.4 Інструкції, розмір
сум до відшкодування на поточний рік
визначається відділами доходів
органів Пенсійного фонду України
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 "Прикінцевих
положень" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій.

Таким чином, відповідач має
відшкодовувати позивачу фактичні
витрати з виплати та доставки
пільгових пенсій.

Відповідно п.6.8 Інструкції,
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або
настання обставин, які впливають на
суму відшкодування (смерть пенсіонера,
зміна місця проживання та ін.), органи
Пенсійного фонду повідомляють про це
підприємства в місячний термін з
моменту виникнення цих обставин.

Відповідно до п.6 Інструкції
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Відповідно до п.6.9 Інструкції, не
сплачені та/або несвоєчасно сплачені
суми фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, зазначених
в абзаці другому пункту 6.1 цієї
Інструкції, стягуються з нарахуванням
пені та штрафних санкцій відповідно до
норм Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" /2181-14/.

Відповідно до п.6.10 Інструкції,
відшкодування сум і фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

Таким чином, аналіз вищезазначених
судом норм дає підстави для висновку
про те, що витрати на виплату і доставку
пенсій, особам, які були зайняті на
роботах за списком № 1 покриваються
підприємствами та організаціями.

Оскільки судом встановлено, що спір у
справі стосується стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених хоча і працівникам,
зайнятим на підземних роботах повний
робочий день, але відповідно до пункту
"а" частини 1 статті 13 Закону "Про
пенсійне забезпечення" (список № 1), то
суд дійшов висновку про обов'язок
відповідача щодо покриття витрат на
виплату та доставку пенсій таким
особам.

Відповідно до положень ст. 71 КАС
України кожна особа повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги. Суб'єкт владних повноважень
повинен подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

Як вбачається із розрахунків сума
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до пунктів
"а"статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" за спірний період
складає 1726139,02грн.:

за листопад 2013 року - 866335,57 грн.,

за грудень 2013 року - 859803,45 грн.

Суд не приймає до уваги доводи
відповідача щодо відсутності обов'язку
підприємства відшкодовувати ПФУ
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту "а"
частини першої статті 13 Закону № 1788-XII,
призначених до 1 січня 2004 року на
підставі наступного.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими й важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через такі
фонди особам, зазначеним в абзаці
першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону № 1058-IV
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності зазначеним
Законом.

За правилами абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до ПФУ плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими й важкими умовами
праці за списком № 1, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників, за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Верховний суд України в рішенні від 25
вересня 2012 року зробив висновок, що
аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що із набранням
чинності Законом № 1058-IV (з 1 січня 2004
року) витрати на виплату та доставку
пенсій, призначених на підставі пункту
"а" частини першої статті 13 Закону №
1788-XII, особам, які були зайняті на
роботах за списком № 1, покриваються
підприємствами та організаціями.
Обов'язок підприємств та організацій з
відшкодування понесених ПФУ після 1
січня 2004 року витрат на виплату і
доставку зазначених пенсій не
пов'язаний із датою призначення такої
пенсії чи часом набуття необхідного
для цього пільгового стажу.

При таких обставинах підприємство
зобов'язано відшкодувати ПФУ витрати
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів "а",
"б" частини першої статті 13 Закону №
1788-XII "Про пенсійне забезпечення" які
призначені до 01 січня 2004 року та після
цієї дати.

За таких обставин, підприємство
зобов'язано відшкодувати ПФУ витрати
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів "а",
"б" частини першої статті 13 Закону №
1788-XII "Про пенсійне забезпечення" які
призначені до 01 січня 2004 року та після
цієї дати.

Разом з тим, УПФУ в м.Селидове
пред'явлені розрахунки витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за списком №1, які адресовані
Управлінню по монтажу, демонтажу та
ремонту гірничошахтного обладнання: з
01.11.2013р. по 31.12.2013р. розрахунки №02-75/2035
від 04.11.2013р. за листопад 2013р. на суму
19108,30грн., №02- 75/2149 від 04.12.2013р. за грудень
2013р. на суму 19146,74 грн.

Отже, загальна сума за розрахунками
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за списком
№1, які адресовані Управлінню по
монтажу, демонтажу та ремонту
гірничошахтного обладнання складає
38255,04грн.

Суд зазначає, що Управління по монтажу,
демонтажу та ремонту гірничошахтного
обладнання є відокремленим
підрозділом "Селидіввугілля".

Однак, відповідно до наказу Державної
холдингової компанії "Селидіввугілля"
№5 від 28.01.1997р. було прийнято рішення
про ліквідацію структурної одиниці ВП
"Селидіввугілля" - Управління по
монтажу, демонтажу та ремонту
гірничошахтного обладнання.

Так, Управління по монтажу, демонтажу
та ремонту гірничошахтного обладнання
було ліквідовано 28.01.1997р., що
підтверджується витягом з ЄДРПОУ,
виданим Головним управлінням
статистики у Донецькій області №14/4-
23/822 від 18.11.2009р.

Відповідно п.10 вищезазначеного наказу
Державної холдингової компанії
"Селидіввугілля" за №5 від 28.01.1997р.,
правонаступником з фінансових
зобов'язань Управління по монтажу,
демонтажу та ремонту гірничошахтного
обладнання є шахта "Гірник".

Згідно наказу Міністерства вугільної
промисловості України від 16.03.2000р. за
№93 шахту "Гірник" було ліквідовано,
правонаступником була визнана ДК
"Укрвуглереструктурізація".

Таким чином, Державне підприємство
«Селидіввугілля» не є
правонаступником Управління по
монтажу, демонтажу та ремонту
гірничошахтного обладнання, що в свою
чергу звільняє відповідача від
обов'язку відшкодовувати фактичні
витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій за списком №1, які
адресовані Управлінню по монтажу,
демонтажу та ремонту гірничошахтного
обладнання в розмірі 38255,04грн.

З урахуванням викладеного, та беручи до
уваги докази, які наявні у матеріалах
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 254, 257
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Управління пенсійного
фонду України в м. Селидове Донецької
області до Державного підприємства
«Селидіввугілля» про стягнення
заборгованості по сплаті фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій за
Списком №1 у розмірі 1726139,02грн. -
задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Селидіввугілля» (, 85400,
м. Селидове, вул. К. Маркса, буд.41) на
користь Управління пенсійного фонду
України в м. Селидове Донецької області
(, 85400, м. Селидове, вул. П.
Морозова, буд.41) заборгованість з
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
на пільгових умовах відповідно до
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» у розмірі 1687883 (один
мільйон шістсот вісімдесят сім тисяч
вісімсот вісімдесят три) грн. 98коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
постанови апеляційної скарги. У разі
застосування судом частини третьої
ст.160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У випадку подання апеляційної
скарги постанови, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
Мозговая Н. А.