Справа № 135/375/14-а
Суддя: Волошина Т. В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/375/14-а
Провадження у справі № 2-а/135/27/14
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без
розгляду

22.05.2014 року Ладижинський
міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Волошиної
Т.В.,

за участі секретаря Масняк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом в.о.
прокурора м. Ладижина Вінницької
області до виконавчого комітету
Ладижинської міської ради, третя особа
на стороні відповідача ОСОБА_2 про
визнання протиправним та скасування
рішення виконавчого комітету
Ладижинської міської ради "Про надання
службового житла громадянину ОСОБА_2" №
273 від 01.06.2009 -

В С Т А Н О В И В:

11.03.2014 року на розгляд Ладижинського
міського суду Вінницької області
надійшла позовна заява прокурора м.
Ладижина Вінницької області до
виконавчого комітету Ладижинської
міської ради, третя особа на стороні
відповідача ОСОБА_2 про визнання
протиправним та скасування рішення
виконавчого комітету Ладижинської
міської ради "Про надання службового
житла громадянину ОСОБА_2" № 273 від
01.06.2009.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
прокуратурою міста Ладижина з 20.01.2014 по
25.01.2014 проводилось виконання доручення
прокуратури Вінницької області про
проведення перевірки за зверненням
жителя м. Ладижин ОСОБА_7 з приводу
можливих неправомірних дій посадових
осіб Ладижинської міської ради при
розподілі житла та з інших питань.

В ході виконання доручення та
вивченням зібраних матеріалів для
надання інформації на адресу
прокуратури області встановлено, що
надання службового житла виконавчим
комітетом Ладижинської міської ради
проводилось з порушенням вимог
житлового законодавства.

Так, рішенням виконавчого комітету
Ладижинської міської ради № 273 від
01.06.2009 року, ОСОБА_2, надано квартиру
житловою площею 22,7 кв.м. АДРЕСА_1 за
статусом «службове жиле приміщення».
Вказане житло надане ОСОБА_2 як такому
що займає посаду начальника відділу
надзвичайних ситуацій Ладижинської
міської ради.

Відповідно до ч.1 ст.118 Житлового
Кодексу Української РСР (далі - Ж] УРСР)
службові жилі приміщення
призначаються для заселення
громадянами, які зв'язку з характером
їх трудових відносин повинні проживати
за місцем робот або поблизу від нього.
Жиле приміщення включається до числа
службових рішенням виконавчого
комітету районної, міської, районної в
місті Рад народних депутатів. Під
службові жилі приміщення виділяються,
як правило, окремі квартири.

Відповідно до ч. 1 ст.119 ЖК УРСР перелік
категорій робітників, яким може бути
надано службові жилі приміщення,
встановлюється законодавством Союзу
РС і Української РСР.

В Переліку категорій працівників, яким
може бути надано службові жилі
приміщення, затвердженого Постановою
Ради Міністрів УРСР «Про службові жилі
приміщення» № 37 від 04.02.1988 (далі -
Перелік), міститься вичерпний перелік
посад, зайняття яких дає право певним
громадянам претендувати на надання
службового жилого приміщення. Пунктом
20 вищевказаного Переліку визначено, що
на житло зі статусом «службові жилі
приміщення» можуть претендувати
основний особовий склад державних та
комунальних спеціальних (воєнізованих)
аварійне рятувальних служб, Державної
служби медицини катастроф,
спеціалізованих аварійно-рятувальних
служб підприємств, установ,
організацій із шкідливими
небезпечними умовами праці та
спеціалізованих аварійно-рятувальних
служб громадських організацій. Іншими
пунктами Переліку не визначені схожі
за родом діяльності посади, що дають
право отримання службових жилих
приміщень.

Законом України «Про
аварійно-рятувальні служби» (станом на
01.06.200 року був чинний, наразі втратив
чинність на підставі Кодексу
цивільного захист України), а саме ст. 27
визначено, що посадовим особам
професійних аварійне рятувальних
служб, перелік яких встановлюється
Кабінетом Міністрів Україна можуть в
установленому порядку надаватися
службові жилі приміщення. Однак, в ст. 1
даного Закону вказано, що професійна
аварійно-рятувальна служба - це
аварійно рятувальна служба, особовий
склад якої працює на постійній, а
рятувальники цього складу - також на
професійній основі, яка передбачає
спеціальну фізичну т психологічну
підготовку особового складу.

Станом на 01.06.2009 (прийняття рішення
виконавчим комітетом) ОСОБА_2 займав
посаду начальника відділу
надзвичайних ситуацій Ладижинської
міської рад і був посадовою особою
органу місцевого самоврядування. Таким
чином, посада ОСОБА_2 не давала йому
права на отримання ним службового
жилого приміщення на підставі
Постанови Ради Міністрів УРСР «Про
службові жилі приміщення» № З від
04.02.1988.

Враховуючи викладене, прокурор вважає,
що рішення виконавчого комітету
Ладижинської міської ради № 273 від
01.06.2009 року «Про надання службового
житла громадянину ОСОБА_2» є
протиправним та порушує інтереси
держави таким чином, що незаконним
рішенням жиле приміщення було
незаконно відчужено з комунальної
власності та передано особі, яка не
мала права на отримання такого
приміщення. Від прийнятого рішення
постраждав не тільки житловий фонд, а й
особи, що потенційно мали право на
отримання службового жилого
приміщення, але не отримали його.

Поряд з цим, у позовній заяві прокурор
просив поновити строк звернення до
суду, посилаючись на те, що перевірка за
дорученням прокуратури Вінницької
області на підставі звернення жителя м.
Ладижин ОСОБА_7 з приводу можливих
неправомірних дій посадових осіб
Ладижинської міської ради при
розподілі житла та з інших питань
прокуратурою міста проводилась
востаннє з 20 по 25 січня 2014 року. Саме в
ході цієї перевірки встановлено
незаконність рішення виконавчого
комітету Ладижинської міської ради №
273 від 01.06.2009 саме з підстави
невідповідності посад працівників,
яким надавалось службове приміщення
вищезазначеному Переліку, що мстить
вичерпний список посад чи професій, що
можуть претендувати на отримання
такого житла.

Ухвалою судді Ладижинського міського
суду від 13.03.2014 позовну заяву залишено
без руху і надано позивачу строк для
усунення недоліків до 20.04.2014.

У вказаний вище строк недоліки
позовної заяви усунуті і ухвалою від
20.03.2014 відкрито провадження у даній
адміністративній справи.

До початку розгляду справи по суті
представник відповідача Ладижинської
міської ради Бучко О.М. надав суду
письмове клопотання про залишення
позову без розгляду в зв'язку з
пропуском строку звернення до суду без
поважних причин, яке обґрунтував тим,
що прокурор обґрунтовуючи поважність
пропуску строку звернення до суду
свідомо вводить в оману суд, вказуючи
на те, що про рішення виконавчого
комітету Ладижинської міської ради
«Про надання службового житла ОСОБА_2»
№273 від 01.06.2009 року прокуратурі міста
стало відомо лише в ході перевірки, яка
проводилась з 20 по 25 січня 2014 року.
Також вказує на те, що про рішення
виконавчого комітету Ладижинської
міської ради «Про надання службового
житла ОСОБА_2» №273 від 01.06.2009 року
прокуратурі м. Ладижин також було
відомо ще до перевірки проведеної в 2014
році, оскільки перевірки з приводу
законності прийняття даного рішення
проводились прокуратурою м. Ладижин
раніше, зокрема така перевірка
проводилась в 2012 році.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені вчасно та належним
чином. Представник виконавчого
комітету Ладижинської міської ради
Вінницької області Бучко О.М. надіслав
клопотання, в якому просив справу
розглянути за його відсутності, при
цьому просив врахувати позицію,
викладену в наданих запереченнях на
позов та залишити без розгляду позовну
заяву, в зв'язку з пропуском без
поважних причин строку звернення до
суду передбаченого ст. 99 КАС України.

У судове засідання представник
прокурора Козюра С.О. не з'явився
надіславши заяву, в якій просив справу
та клопотання про поновлення строку
звернення до адміністративного суду
розглянути без його участі. Позовні
вимоги та клопотання про поновлення
строків підтримує в повному обсязі.

Третя особа на стороні відповідача
ОСОБА_2 також в судове засідання не
з'явився, надіславши клопотання в якому
просив справу та клопотання про
поновлення строку звернення до
адміністративного суду розглянути без
його участі, проти задоволення позову
заперечує повністю. Просив позовну
заяву залишити без розгляду в зв'язку з
пропуском строку звернення до суду
передбачено ст. 99 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть учать у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце розгляду справи,
не перешкоджає судовому розгляду
справи.

За таких підстав, керуючись ст. 197 КАС
України, суд вважає, що справу можна
розглянути в порядку письмового
провадження на підставі наявних в
матеріалах доказів, без фіксування
судового засідання (частина 1 статті 41
КАС України).

З'ясувавши позиції сторін, дослідивши
питання поважності причин пропуску
строку звернення прокурора до
адміністративного суду, розглянувши
клопотання, документи, подані на
обґрунтування зазначеного клопотання,
суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), адміністративний
позов може бути подано до суду в межах
строку звернення до адміністративного
суду, встановленого цим Кодексом або
іншими законами.

Частиною 2 ст. 99 КАС України визначено,
що для звернення до адміністративного
суду суб'єкта владних повноважень
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня виникнення підстав,
що дають суб'єкту владних повноважень
право на пред'явлення передбачених
законом вимог. Цим Кодексом та іншими
законами можуть також встановлюватися
інші строки для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї документів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Так, рішенням виконавчого комітету
Ладижинської міської ради № 273 від
01.06.2009 року ОСОБА_2, надано квартиру
загальною площею 22,7 кв.м. АДРЕСА_1 зі
статусом «гуртожиток для проживання
сімей». (а.с.4).

Прокуратурою міста Ладижин з 20.01.2014 по
25.01.2014 проводилось виконання доручення
прокуратури Вінницької області про
проведення перевірки за зверненням
жителя м. Ладижин ОСОБА_7 з приводу
можливих неправомірних дій посадових
осіб Ладижинської міської ради при
розподілі житла та з інших питань.

В ході перевірки встановлено, що станом
на 01.06.2009 (прийняття рішення виконавчим
комітетом) ОСОБА_2 займав посаду
начальника відділу надзвичайних
ситуацій Ладижинської міської рад і
був посадовою особою органу місцевого
самоврядування. Таким чином, посада
ОСОБА_2 не давала йому права на
отримання ним службового жилого
приміщення на підставі Постанови Ради
Міністрів УРСР «Про службові жилі
приміщення» № З від 04.02.1988.

11.03.2014 року прокурор м. Ладижина
Вінницької області звернувся до
Ладижинського міського суду з позовом
до виконавчого комітету Ладижинської
міської ради, третя особа на стороні
відповідача ОСОБА_2 про визнання
протиправним та скасування рішення
виконавчого комітету Ладижинської
міської ради "Про надання службового
житла громадянину ОСОБА_2" № 273 від
01.06.2009.

При зверненні до суду, в.о. прокурора м.
Ладижина Вінницької області у позовній
заяві просить поновити пропущений ним
строк звернення до адміністративного
суду, посилаючись на те, що про
незаконність рішення виконавчого
комітету Ладижинської міської ради №
273 від 01.06.2009 щодо надання житла в
будинку №33 по вул. П.Кравчика в м.
Ладижин Вінницької області
прокуратурі м. Ладижина стало відомо
лише під час прокурорської перевірки
проведеної з 20.01.2014 по 25.01.2014 під час
виконання доручення прокуратури
Вінницької області від 20.01.2014 року
№07/1-2586-01.

Однак, як вбачається із запиту
прокурора м. Ладижина радника юстиції
Гирби В.М. від 30.10.2012 № 74/569 до
виконавчого комітету Ладижинської
міської ради, що прокуратурою м.
Ладижина на виконання термінового
завдання прокуратури області
проводилась перевірка за зверненням
народного депутата Верховної Ради
України Матвієнка А.С. в інтересах
ОСОБА_7 щодо правомірності надання
службового житла на території
Ладижинської міської ради, у зв'язку з
чим прокурор м. Ладижина на підставі ст.
8, 20 Закону України «Про прокуратуру»
просив до 16.00 год. 30.10.2012 надати до
прокуратури м. Ладижина інформацію
щодо умов та підстав надання
Ладижинською міською радою квартир
громадянам, зокрема, і ОСОБА_2

На виконання даного запиту виконавчий
комітет Ладижинської міської ради
відповіддю від 02.11.2012 № 2-20-3402, яка
отримана прокуратурою м. Ладижина
02.11.2012, що стверджується штампом
прокуратури, повідомив про умови та
підстави надання житла громадянам,
зокрема, ОСОБА_2 - на підставі рішення
виконкому № 273 від 01.06.2009 надана кімната
зі статусом «службове житло». Дане
рішення є предметом оскарження. Дана
відповідь отримана прокуратурою м.
Ладижина Віницької області 02.11.2012, про
що свідчить запис про отримання, який
міститься в журналі реєстрації
вихідної документації Ладижинської
міської ради за № 3402.

Таким чином, виходячи з того, що
прокуратурою м. Ладижина Вінницької
області у 2012 році на виконання завдань
прокуратури Вінницької області
проводилась перевірка щодо
правомірності надання службового
житла на території Ладижинської
міської ради, суд не бере до уваги той
факт, що рішення виконавчого комітету
Ладижинської міської ради "Про надання
службового житла громадянину ОСОБА_2" №
273 від 01.06.2009 потрапило до відома лише
під час прокурорської перевірки у 2014
році, тому приходить до висновку, що
позивачем пропущений строк звернення
до суду, встановлений нормами КАС
України, без поважних на те причин.

Окрім того, суд зауважує, що і про умови
та підстави надання житла ОСОБА_2, на
підставі рішення виконкому № 273 від
01.06.2009 надана кімната зі статусом
«службове житло», яке є предметом
оскарження, прокуратурі м. Ладижина
також було відомо ще 02.11.2012, що
стверджується відповіддю Ладижинської
міської ради від 02.11.2012 №2-20-3402 на запит
прокуратури м. Ладижина Вінницької
області № 74/569 від 30.10.2012 щодо надання
житла громадянам.

Враховуючи вказане, слід зазначити, що
поважними причинами визнаються лише
такі обставини, які є об'єктивно
непереборними та не залежать від
волевиявлення сторони і пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
сторонами процесуальних дій та
підтверджені належними доказами.

За таких обставин, позовна заява в.о.
прокурора м. Ладижина Вінницької
області до виконавчого комітету
Ладижинської міської ради, третя особа
на стороні відповідача ОСОБА_2 про
визнання протиправним та скасування
рішення виконавчого комітету
Ладижинської міської ради "Про надання
службового житла громадянину ОСОБА_2" №
273 від 01.06.2009» та додані до неї матеріали
не містять жодних доказів поважності
причин пропуску строку звернення до
суду, тому суд приходить до висновку, що
позивачем пропущено встановлений ч. 2
ст. 99 КАС України шестимісячний строк
звернення до суду, а підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до суду поважними, не
встановлено.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України,
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Згідно ч. 2 ст. 100 КАС України, позовна
заява може бути залишена без розгляду
як на стадії вирішення питання про
відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового, так і в ході
підготовчого провадження чи судового
розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача
задовольнити.

Позовну заяву в.о. прокурора м. Ладижина
Вінницької області до виконавчого
комітету Ладижинської міської ради,
третя особа на стороні відповідача
ОСОБА_2 про визнання протиправним та
скасування рішення виконавчого
комітету Ладижинської міської ради
"Про надання службового житла
громадянину ОСОБА_2" № 273 від 01.06.2009»
залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили в порядку, визначеному
ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою статті 160 цього
Кодексу, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя