Справа № 185/1974/14-а (2-а/185/63/14)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2014 рокусправа № 185/1974/14-а
(2-а/185/63/14) Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів: головуючого
судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області на
постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області про
визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 в лютому 2014 року
звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області та
просила суд:

- визнати протиправними дії
відповідача по відмові в перерахунку
розміру щомісячного довічного
грошового утримання з 01.12.2013 року;

- зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок розміру щомісячного
довічного грошового утримання з 01.12.2013
року та виплатити недоплачену суму
грошового утримання за вказаний
період, на підставі довідок № Б-с-133 від
29.01.2014 року та № Б-с-134 від 29.01.2014 року.

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 березня 2014 року позовні
вимоги задоволено: визнано дії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області щодо
відмови здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання суддіу відставці ОСОБА_1 з 01
грудня 2013 року - протиправними.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1, згідно довідок Територіального
управління судової адміністрації
України у Дніпропетровській області №
Б-с-133 від 29 січня 2014 року, № Б-с-134 від 29
січня 2014 року, починаючи з 01 грудня 2013
року з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову суду,
оскільки вона винесена з порушенням
норм матеріального права та ухвалити
нове рішення яким відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач є
суддею у відставці, перебуває на обліку
в Управління Пенсійного фонду України
в м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області з
04.01.2011 року та отримує довічне
щомісячне грошове утримання судді у
відставці, відповідно до Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів".

В січні 2014 року позивач звернулась до
УПФУ в м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області з
заявою про перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, на підставі вказаних
довідок, в чому їй відмовлено з
посиланням на приписи ст.138 Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів" в редакції Закону № 2453-VІ від
7.07.2010 року (далі - Закон № 2453-VІ) яка не
передбачає перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді
районного суду, а тільки для суддів
Конституційного суду України.

Рішенням Конституційного Суду України
3 червня 2013 року № 3-рп/2013 встановлено,
що підлягають застосуванню частини 1, 2
статті 138 Закону № 2453-VІ у редакції
Закону № 3668-VІ як такі, що не суперечать
Конституції України; частина 3 статті 138
Закону № 2453-VІ у редакції Закону № 3668-VІ,
яка суперечить Конституції України‚
не підлягає застосуванню як така, що
втратила чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина 3 статті 138 Закону
№ 2453-VІ в редакції до змін, внесених
Законом № 3668-VІ, а саме: "Щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Перше, друге, трете речення
частини 5 статті 138 Закону № 2453-VІ у
редакції Закону № 3668-VІ, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини 5 статті 138 Закону
№ 2453-VІ в редакції до змін, внесених
Законом № 3668, а саме: "Пенсія або
щомісячне довічне грошове утримання
судді виплачується незалежно від
заробітку (прибутку), одержуваного
суддею після виходу у відставку"‚ та
четверте речення частини 5 статті 138
Закону № 2453-VІ зі змінами, внесеними
Законом № 3668-VІ, а саме: "Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України. Дія статті 2 Закону № 3668-VІ не
поширюється на Закон № 2453-VІ. Дія абзацу
другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві
та перехідні положення" Закону № 3668-VІ
не поширюється на правовідносини щодо
виплати суддям пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання).

Спеціальним законом, що регулює
гарантії соціального захисту суддів є
Закон України "Про судоустрій і статус
суддів".

Згідно пункту 1 статті 129 Закону № 2453-VI
суддівська винагорода регулюється цим
Законом і не може визначатися іншими
нормативно-правовими актами. Посадовий
оклад судді місцевого суду
встановлюється в розмірі 15 мінімальних
заробітних плат, визначених законом, що
запроваджується поетапно.

У рішенні Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року, зокрема
зазначено, що конституційний статус
судді передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Зміст статті 138 Закону № 2453-VІ в
редакції, яка діє внаслідок прийняття
рішення Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року, чітко та
однозначно встановлено співвідношення
та залежність розміру місячного
довічного грошового утримання судді у
відставці від розміру грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. Існуюче
формулювання змісту статті зазначеної
закону є цілком достатнім для того, щоб
зробити висновок, що зміна розміру
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді, є достатньою
підставою для зміни розміру
відповідного місячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, колегія суддів не
погоджується з доводами Управління ПФУ
щодо наявності прямо передбаченого
порядку перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці тільки для суддів
Конституційного Суду України.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що розмір
місячного довічного грошового
утримання судді у відставці залежить
від співвідношення та розміру
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді, а тому підлягає
перерахунку відповідно до статті 129, 138
Закону №2453-VІ.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

За таких обставин, суд вважає, що судом
першої інстанції в достатньому обсязі
з'ясовано обставини справи та ухвалене
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ч. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ч.10
ст.183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова