Справа № 805/5706/14
Суддя: Скріпнік А.І.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 р.
Справа № 805/5706/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді
Скріпніка А.І., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Костянтинівської районної
державної адміністрації про
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В
И В:

06 травня 2014 року ОСОБА_1 (надалі -
позивач) звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду із
позовом, в якому просив суд зобов'язати
Костянтинівську районну державну
адміністрацію Донецької області

видати на ім'я позивача сертифікат на
право на земельну

частку (пай) у розмірі умовних
кадастрових гектарів, встановленому
кожного

колишньою члена КСП «Серп і молот», на
території Тарасівської сільської ради

Костянтинівського району Донецької
області.

Судом встановлено наступне.

Тарасівською сільською радою
Костянтинівського району Донецької
області було передано у колективну
власність колективному
сільськогосподарському підприємству
«Серп і молот» земельну ділянку для
виробництва сільськогосподарської
продукції з метою подальшого її
паювання, а саме визначення розміру
земельної частки (паю) у колективній
власності на землю кожного члена
колективного сільськогосподарського
підприємства без виділення земельної
ділянки.

29.12.1995 року колективному
сільськогосподарському підприємству
«Серп і молот» був виданий державний
акт на право колективної власності на
землю І-ДН № 000154, до якого був доданий
список громадян-членів колективного
сільськогосподарського підприємства
«Серп і Молот», для одержання в
подальшому земельного паю (а.с. 9-15).

11.04.2014 року позивач звернувся до
Костянтинівської районної державної
адміністрації (надалі - відповідач) із
заявою «Про видачу сертифікату на
право на земельну частку (паю) (а.с. 7).

25.04.2014 року позивачем було отримано
відповідь на вказану заяву, де
зазначалось, що для розгляду
зазначеної заяви позивачу необхідно
надати копії наступних документів:

- паспорт заявника;

- довідку про присвоєння
ідентифікаційного номера заявника;

- трудову книжку;

- державний акт та додаток до
державного акту зі списком
громадян-членів КСП;

- постанову Костянтинівського
міськрайонного суду (а.с. 8).

Оскільки позивач надав відповідачеві
всі перелічені документи крім
постанови суду, він не погодився з
діями відповідача та вважає, що у
відповідача не було законних підстав
для відмови в наданні сертифікату на
земельну частку (пай), у зв'язку з чим
звернувся до суду із вищевказаним
позовом.

Представник позивача через канцелярію
суду надав клопотання про розгляд
справи у письмовому провадженні.

Представник відповідача також надав
через канцелярію суду заяву про
визнання адміністративного позову,
крім того у зазначеній заяві останній
просив розглянути справу без участі
свого представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КАС України,
позивач може відмовитися від
адміністративного позову, а відповідач
-визнати адміністративний позов
протягом всього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву. Якщо
відмову від адміністративного позову
чи визнання адміністративного позову
викладено в адресованій суду письмовій
заяві, ця заява приєднується до справи.

Частиною 3 статті 136 КАС України
передбачено, що судове рішення у
зв'язку з визнанням адміністративного
позову ухвалюється за правилами,
встановленими ст. 112 КАС України.

Згідно вимог ст. 112 КАС України, зокрема,
у разі повного визнання відповідачем
адміністративного позову і прийняття
його судом приймається постанова суду
про задоволення адміністративного
позову. Крім того, суд не приймає
визнання адміністративного позову і
продовжує розгляд адміністративної
справи, якщо ці дії відповідача
суперечать закону чи порушують
чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Таким чином, суд приймає визнання
адміністративного позову, оскільки ці
дії представника відповідача не
суперечать закону і не порушують
чиї-небудь права, свободи або інтереси,
та приймає постанову про задоволення
адміністративного позову, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд
під час судового розгляду
адміністративної справи здійснює
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. У разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Частиною 6 ст. 128 КАС України
встановлено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Стаття 159 КАС України передбачає, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно до приписів ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України; суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України. У разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу. У разі
виникнення в суду сумніву під час
розгляду справи щодо відповідності
закону чи іншого правового акта
Конституції України, вирішення питання
про конституційність якого належить до
юрисдикції Конституційного Суду
України, суд звертається до Верховного
Суду України для вирішення питання
стосовно внесення до Конституційного
Суду України подання щодо
конституційності закону чи іншого
правового акта. Якщо міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України,
встановлені інші правила, ніж ті, що
встановлені законом, то застосовуються
правила міжнародного договору. У разі
відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
«Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власниками земельних ділянок (паїв)»,
право на земельну частку (пай) мають
колишні члени колективних
сільськогосподарських підприємств,
сільськогосподарських кооперативів,
сільськогосподарських акціонерних
товариств, у тому числі створених на
базі радгоспів та інших державних
сільськогосподарських підприємств, а
також пенсіонери з їх числа, які
отримали сертифікати на право на
земельну частку (пай) у встановленому
законодавством порядку.

Згідно з п.2 Указу Президента України
«Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» від 8 серпня 1995 року за №
720/95, право на земельну частку (пай)
мають члени колективного
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського товариства,
сільськогосподарського акціонерного
товариства, в тому числі пенсіонери,
які раніше працювали в ньому і
залишаються членами зазначеного
підприємства, кооперативу, товариства
(що підтверджується копією трудової
книжки колгоспника, виданої на ім'я
позивача- а.с. 6), відповідно до списку,
що додається до державного акта на
право колективної власності на землю.

Згідно з ч.1 ст. Закону України «Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власниками земельних ділянок (паїв)»,
основним документом, що посвідчує
право на земельну частку (пай), є
сертифікат на право на земельну частку
(пай), виданий районною (міською)
державною адміністрацією.

Також суд зазначає, що п. 5 Указу
Президента від 08.08.1995 року № 720/95 «Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» передбачено, що видача
громадянам сертифікатів на право на
земельну частку (пай) єдиного в Україні
зразка та їх реєстрація проводяться
відповідною районною державною
адміністрацією.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)»,
районні державні адміністрації в межах
їх повноважень щодо виділення
земельних часток (паїв) в натурі (на
місцевості):

- розглядають заяви власників
земельних часток (паїв) щодо виділення
їм в натурі (на місцевості) земельних
ділянок і видачі документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку;

- приймають рішення про видачу
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку,
власникам земельних часток (паїв);

- приймають рішення щодо виділення в
натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв) за межами населених пунктів.

Таким чином, з огляду на вищевикладене,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 8, 9, 10, 11, 23, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167,
186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Донецький
окружний адміністративний суд,

П
О С Т А Н О В И В:

Позовні ОСОБА_1 до Костянтинівської
районної державної адміністрації про
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Зобов'язати Костянтинівську районну
державну адміністрацію Донецької
області

видати на ім'я ОСОБА_1 сертифікат на
право на земельну

частку (пай) у розмірі умовних
кадастрових гектарів, встановленому
кожного

колишньою члена КСП «Серп і молот», на
території Тарасівської сільської ради

Костянтинівського району Донецької
області.

Стягнути з державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати у
розмірі 73,08 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Скріпнік А.І.