Справа № 818/407/14
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 р.Справа № 818/407/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.,

за участю секретаря судового засідання
- Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові справу за
апеляційною скаргою Сумської митниці
Міндоходів на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 27
березня 2014 року по справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сумифітофармація» до Сумської
митниці Міндоходів, головного
управління Державної казначейської
служби України в Сумській області про
скасування рішення, стягнення коштів, -

В с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Сумифітофармація»
(далі по тексту позивач, ТОВ
«Сумифітофармація») звернулося до суду
з позовом до Сумської митниці
Міндоходів (далі - відповідач, Сумська
митниця), головного управління
Державної казначейської служби
України в Сумській області в якому
просить скасувати рішення Сумської
митниці від 25.11.2013 року № 805130000/2013/000196/1
про коригування митної вартості
товарів та стягнути з Державного
бюджету України 22.101,86грн. надмірно
сплачену суму податку на додану
вартість.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає про неправомірність
прийняття відповідачем оскаржуваного
рішення про коригування митної
вартості, оскільки ТОВ
«Сумифітофармація» підтвердило митну
вартість ввезеного товару належними
документами.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 27 березня
2014 року адміністративний позов ТОВ
«Сумифітофармація» задоволено
частково: скасовано рішення Сумської
митниці від 25.11.2013 року №805130000/2013/000196/1
про коригування митної вартості
товару; в іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням в
частині задоволення позовних вимог, в
апеляційній скарзі Сумська митниця,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 27 березня 2014 року в частині
задоволення позовних вимог ТОВ
«Сумифітофармація» та ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ТОВ «Сумифітофармація»
відмовити у повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), - неприбуття в
судове засідання осіб, які були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду.

Клопотання представника Сумської
митниці, що надійшло до суду 27 травня 2014
року про відкладення розгляду справи у
зв'язку із неможливістю прибуття у
судове засідання, колегія суддів
вважає необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню.

Враховуючи, що особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів відповідно до ч. 4 ст. 196
КАС України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів, враховуючи межі апеляційної
скарги, дійшла висновку, що апеляційна
скарга Сумської митниці задоволенню не
підлягає, а судове рішення, відповідно
до приписів ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), слід залишити без
змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.11.2013 року на
підставі контракту №PL-20413 від 13.09.2013
року фірмою «Janex» (Польша) позивачу
поставлено товар - валеріана лікарська
(корінь цілий) в кількості 20.000 кг.

Відповідно до умов вищезазначеного
контракту (а.с. 9) продавець - фірма «Janex»
- зобов'язується поставити, а покупець -
ТОВ «Сумифітофармація» - прийняти та
оплатити лікарську сировину: валеріану
лікарську корінь цільний 20.000 кг. за
ціною 2,30 євро/кг. Поставка товару
здійснюється автомобільним
транспортом на умовах: FCA Палікіє,
Польща відповідно «Інкотерсм-2010».
Загальна сума контракту складає 46.000,00
євро.

На виконання приписів п. 3.2. контракту
супровідними документами на
декларуємий товар були:

- СМР № 449135 від 25.11.2013 року;

- специфікація № 3/2013 від
21.11.2013 року;

- фактура № 31/2013 від 20.11.2013
року;

- сертифікат якості № 1/2013 від
28.09.2013 року;

- свідоцтво походження № PL/MF/AK 0066257
від 22.11.2013 року.

На підставі зазначених документів
позивачем оформлено та подано до
Сумської митниці митну декларацію №
805130000/2013/14906 від 22.11.2013 року (а.с. 11-12), в
якій задекларовано митну вартість
товару - валеріана лікарська (корінь
цілий) в кількості 20.000 кг. за ціною 2,3
євро/кг. на загальну суму 46.000,00 євро.
Згідно офіційного курсу станом на
22.11.2013 року 1 євро = 10,76817 грн., вартість
товару склала 497.181,93 грн. При цьому,
митна вартість вищевказаного товару
визначалась позивачем за методом 1,
відповідно до ст. 57 Митного кодексу
України (далі - МК України), тобто, за
ціною контракту (договору) щодо товару,
який імпортується.

25.11.2013 року Сумською митницею прийнято
рішення № 805130000/2013/000196/1 (а.с. 13, 72-73) про
коригування митної вартості товарів на
рівні 2,8121 євро/кг., другорядним методом
- за ціною договору щодо ідентичних
товарів (ст. 57 МК України).

Як зазначив відповідач - основний метод
не застосовувався тому, що використані
декларантом відомості не є
об'єктивними та достатньо
підтвердженими документально. Між
декларантом і митним органом проведено
консультацію. Підстави погоджено.
Декларантом не надані запитані
додаткові документи: виписку з
бухгалтерської документації, рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прас-листи), виробника товару, висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені спец.
Експертними організаціями, розрахунок
ціни (калькуляцію). Використано
другорядний метод визначення митної
вартості: за ціною договору щодо
подібних товарів (б), оскільки наявна
інформація по операціях з подібними
товарами, які подаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів та є максимально
наближеним до нього. Підстави для
визначення митної вартості: цінова
інформація щодо імпортних операцій
ЄАІС Держмитслужби України: МД №
805130000/2013/008103 від 27.05.2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги
підприємства в частині визнання
протиправним та скасування рішення
Сумської митниці від 25.11.2013 року
№805130000/2013/000196/1 про коригування митної
вартості товару, суд першої інстанції
виходив з того, що митному органу були
надані усі документи, що передбачені
ст. 53 Митного кодексу України. При
розгляді справи митним органом не
доведено, що документи, які витребував
митний орган у позивача та, які
зазначені на зворотній сторінці митної
декларації, підтверджують числові
значення складових митної вартості
товару. Зауваження щодо описки у номері
фактури та специфікації відсутні.
Надані суду переклади зазначених
документів по змісту ідентичні тим, що
були надані митному органу, всі числові
значення залишаються незмінними.

Погоджуючись з зазначеною позицією
суду першої інстанції колегія суддів
зазначає наступне.

Порядок митного контролю та митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України, справлянням митних платежів,
регулюються положеннями Митного
кодексу України (далі по тексту - МК
України), а також положеннями
Податкового кодексу України та інших
законів України з питань
оподаткування.

Відповідно до ст. 49 МК України
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частинами 1, 2 ст. 52 МК України
встановлено, що заявлена митна
вартість товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 53 МК України
у випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Частиною 4 ст. 53 МК України визначено, що
у разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно із ч. 1 ст. 54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до ст. 62 МК України, або
вартість товарів, обчислена відповідно
до ст. 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених ст. 64 МК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави
дійти висновку, що митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Однак, законом чітко встановлено умову,
за наявності якої у митного органу
виникає право на застосування таких
повноважень, як витребування
додаткових документів та відмови у
митному оформленні.

Такою імперативною умовою є наявність
обґрунтованих сумнівів у правильності
зазначеної декларантом митної
вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних статей
зобов'язують митний орган зазначити
конкретні обставини, які викликали
відповідні сумніви, причини
неможливості їх перевірки на підставі
наданих декларантом документів, а
також обґрунтувати необхідність
перевірки спірних відомостей та
зазначити документи, надання яких
зможе усунути сумніви у їх
достовірності.

Судом встановлено, що 25.11.2013 року, після
розгляду наданих позивачем для митного
оформлення товару документів,
відповідачем у письмовому вигляді на
зворотній сторінці декларації митної
вартості № 80513000/2013/014951 від 25.11.2013 року
(а.с. 70) запропоновано ТОВ
«Сумифітофармація», згідно ст. 53 МК
України, для підтвердження митної
вартості, додатково надати наступні
документи:

1. рахунки про оплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору;

2. виписку з бухгалтерської
документації;

3. каталоги, специфікації,
прас-листи виробника товару;

4. висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спец. експертними організаціями;

5. розрахунок ціни (калькуляцію),
про що декларанта ознайомлено і це
підтверджується його особистим
підписом.

В той же день декларантом повідомлено
митний орган про неможливість надання
зазначених документів, про що свідчить
відповідний запис скріплений
особистим підписом уповноваженої
особи позивача (зворот а.с. 70).

В судовому засіданні суду першої
інстанції, представник позивача
зазначив, що ціна на товар була
узгоджена між фірмою «Janex» (Польша) та
ТОВ «Сумифітофармація» шляхом
підписання контакту від 13.09.2013 року
(а.с.9), а контрагент ТОВ
«Сумифітофармація» - фірма «Janex»
(Польша) є виробником товару, ціни на
продукцію якого встановлюються
виключно виробником товару, при цьому
вся інформація щодо формування ціни
товару є конфіденційною інформацією
контрагента, при цьому жодних
посередницьких послуг при виконанні
зазначеного контракту не передбачена
укладеною угодою.

Контрактом від 13.09.2013 року
підтверджується, що всі дані щодо
найменування товару, якості товару,
умови поставки, кількість була
визначена між сторонами.

На виконання даного контракту фірмою
«Janex» (Польша) були надані додатково
документи, зокрема, оригінали
специфікації №3/2013 до контракту від
13.09.2013 року (а.с.17), фактуру №32/2013 від
21.11.2013 року (а.с.19), сертифікат якості
№1/2013 (а.с.20).

Позивачем було отримано після
прийняття спірного рішення лист ДП
«Держзовнішінформ» від 03.02.2014 року
№11/108, відповідно до якого
підтверджено, що на час постачання
фірмою «Janex» (Польша) товару рівень цін
відповідала рівню цін компанії
виробника - 2,30 EUR/кг (а.с.22).

Судом встановлено, що позивачем було
надано до митного органу переклад
оригіналів товаросупровідних
документах, але, як підтвердила в
судовому засіданні допитана судом
свідок ОСОБА_1 (а.с.116), яка здійснювала
переклад оригіналів з польської мови,
нею помилково була допущена описка в
номері документів, при цьому текст
документу, в т.ч. і ціна, кількість
товару, відповідає оригіналу.

Матеріалами справи підтверджується, що
у фактурі, замість №32/2013 від 21.11.2013 р.
(ас. 119), помилково зазначений номер
№31/2013 від 20.11.2013 р. (а.с.18), а у
специфікації №3/2013 до контракту від
13.09.2013р. (а.с.16) помилково зазначено «до
фактури №31/2013 від 20.11.2013р.», замість
вірного «до фактури №32/2013 від 21.11.2013р.»
(а.с.120).

Між тим, доказів того, що дані описки
були виявлені митним органом під час
проведення процедури консультацій, а
не після прийняття оспрорюваного
рішення, представником відповідача не
надано, матеріалами справи не
підтверджується.

Судом встановлено, що питання описок в
документах виявили після проведення
консультацій та прийняття спірного
рішення, вони взагалі не були підставою
для відмови у прийнятні митної
декларації, оскільки документи, які
вимагав митний орган стосувалися
зовсім інших документів, про що
свідчать записи на декларації митної
вартості (зворот а.с. 70).

Колегією суддів враховано, що самим
митим органом допущені описки в
спірному рішенні, зокрема, що
стосується підстави для визначення
митної вартості - цінової інформації
щодо імпортних операцій ЄАІС
Держмитслужби України, а саме
зазначено МД №805130000/2013/008103 від 27.05.2013р.
(а.с.73).

В судовому засіданні суду першої
інстанції, представник митного органу
підтвердила, що такої митної
декларації від 27.05.2013 року не існує, а
слід вважати за вірну митну декларацію
від 05.07.2013р. за аналогічним номером МД
№805130000/2013/008103, яка занесена в базу даних
ЄАІС Держмитслужби України (а.с.70-71, 98).

Відповідачем не подано доказів того, що
документи, надані позивачем митному
органу для визначення митної вартості
імпортованого товару, містили
розбіжності, ознаки підробки або не
містили всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, чи
відомостей щодо ціни. А також не
підтверджено, що додаткові документи,
які витребувано відповідачем, є
необхідними для визначення митної
вартості товарів задекларованої в
митній декларації від 22.11.2013 року №
805130000/2013/14906.

Таким чином, враховуючи той факт, що для
митного оформлення товару позивач
надав митниці належні та допустимі
докази в підтвердження вартості
товару, а документи не містять
розбіжності та вказують, що їх данні
піддаються обчисленню, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідач
неправомірно прийняв рішення про
коригування митної вартості товару за
відсутністю обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі без
обґрунтування причин того, що
позивачем невірно визначено митну
вартість товарів. Тому митний орган під
час здійснення митного контролю
правильності визначення позивачем
митної вартості товарів і митного
оформлення діяв у спосіб, який не
відповідає вимогам Митного кодексу
України.

Аналізуючи вищезазначене в його
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку про необхідність відмови в
задоволені апеляційної скарги
Сумської митниці і залишення
оскаржуваного судового рішення,
відповідно до положень ст. 200 КАС
України, без змін.

Інші доводи апеляційної скарги на
висновки колегії суддів не впливають.

Керуючись ст.ст. 41 ч. 1, 160, 167, 195, 196, 198 ч. 1
п. 1, 200, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумської митниці
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 27 березня
2014 року - без змін.

Ухвала Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складання ухвали у повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О.
Донець

Повний текст ухвали виготовлено
та підписано 02 червня 2014 року