Справа № 638/7165/13-а
Суддя: Федосенко В. В.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/7165/13-а
6 червня 2014 року. Дзержинський районний
суд міста Харкова
у складі: головуючого судді -
при секретарі - Прядко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Харківської міської ради про визнання
не чинним та скасування рішення
виконавчого комітету Дзержинської
районної ради міста Харкова № 154/54 від 17
позивачка ОСОБА_1 звернулась до
Дзержинського районного суду міста
Харкова з адміністративним позовом до
Харківської міської ради, в якому після
уточнення позовних вимог просила
визнати не чинним та скасувати рішення
виконавчого комітету Дзержинської
районної ради міста Харкова № 154/54 від 17
«Про анулювання реєстрації
правовстановлюючих документів на
будинки в 421 м/р, які підлягають
реконструкції» в частині анулювання
реєстрації на правовстановлюючі
документи на будинок АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що вказаним
рішенням виконавчого комітету
Дзержинської районної ради міста
Харкова № 154/54 від 17 серпня 1999 року «Про
анулювання реєстрації
правовстановлюючих документів на
будинки в 421 м/р, які підлягають
реконструкції» анулювано реєстрацію
на правовстановлюючі документи на
житлові будинки, у тому числі на
будинок АДРЕСА_1 внаслідок чого
позивачка незаконно позбавлена
можливості оформити спадкові права,
отримати свідоцтво про право на
спадщину на будинок АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 вважає вказане рішення таким,
що прийняте суб'єктом владних
повноважень всупереч ч. 2 ст. 19
Конституції України та суперечить ст.
319 ЦК, Закону України «Про місцеве
самоврядування», а тому підлягає
визнанню неправомірним та скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задовольнити.

Представник відповідача повторно в
судове засідання не з'явився, не
повідомив причини неявки, належним
чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи, про що свідчать його
підписи у розписці про отримання
судової повістки.

Згідно ч.4 ст. 128 КАС України, у разі
неприбуття відповідача - суб'єкта
владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час та місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним причину
неприбуття, розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2.

ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом
подання заяви про прийняття спадщини
до Шостої Харківської державної
нотаріальної контори.

За заявою ОСОБА_1 заведено спадкову
справу № 154/2008 щодо майна померлої
ОСОБА_2 Судом встановлено, що ОСОБА_2 за
життя належав на праві власності
житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право на спадщину від 19
лютого 1958 р., виданого ОСОБА_2 Першою
Харківською державною нотаріальною
конторою. Відомості про визнання
вказаного свідоцтва про право на
спадщину недійсним на час розгляду
справи суду не надані.

З матеріалів справи вбачається, що
жилий будинок АДРЕСА_1 належить на
праві власності ОСОБА_2, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1 р., яка є матір'ю позивачки
ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину за заповітом на
ім'я ОСОБА_2, виданим 19 лютого 1958 р.
Першою міською державною нотаріальною
конторою м. Харкова та зареєстрованим 19
лютого 1958 р. у Харківському міському
бюро технічної інвентаризації, та
довідкою Шостої Харківської державної
нотаріальної контори. Доказів визнання
зазначеного свідоцтва про право на
спадщину в установленому порядку
недійсним чи його скасування суду не
надано, як не надано суду інших доказів
припинення права приватної власності
на значений будинок.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, будучи
спадкоємицею ОСОБА_2 за заповітом від 06
липня 2006 р., прийняла спадщину шляхом
подачі заяви до нотаріальної контори,
що свідчить про набуття нею права на
спадщину (ч. 5 ст. 1268 ЦК) з часу її
відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України), у
складі якої є жилий будинок АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 звернулася за отриманням
свідоцтва про право на спадщину, у чому
їй було відмовлено у зв'язку з тим, що
Шоста Харківська державна нотаріальна
контора позбавлена можливості видати
свідоцтво про право на спадщину на
зазначений будинок з тих причин, що
відповідно до листа комунального
підприємства «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» від 13.05.2013 р.
№ 209 реєстрацію права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 згідно
рішення Дзержинського РВК м. Харкова №
154/54 від 17.08.1999 р. анульовано.

За матеріалами справи судом
встановлено, що листом № 1630/02-14 від
14.05.2013 року на заяву позивачки про
видачу свідоцтва про право на спадщину
на житловий будинок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, Шостою Харківською
державною нотаріальною конторою
повідомлено про неможливість видачі
такого свідоцтва. При цьому у вказаному
листі міститься посилання на
інформацію КП «Харківське міське БТІ»
про те, що реєстрація права власності
на зазначений житловий будинок
анульована згідно з рішенням виконкому
Дзержинської районної ради м. Харкова
№ 154/54 від 17.08.1999 року (а. с. 8, 10).

Судом встановлено, що рішенням
Дзержинського райвиконкому м. Харкова
від 26 липня 1955 р. № 20 за домоволодінням
за вказаною адресою закріплено та
зареєстровано земельну ділянку площею
694 м2.

Оскаржуваним рішенням виконавчого
комітету Дзержинської районної ради
від 17.08.1999 р. № 154/54 «Про анулювання
реєстрації правовстановлюючих
документів на будинки в 421 м/р,
підлеглому до реконструкції»
анульовано реєстрацію на
правовстановлюючі документи на
житлові будинки, у тому числі на
будинок АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Проаналізувавши зміст рішення
виконавчого комітету Дзержинської
районної ради від 17.08.1999 р. № 154/54 «Про
анулювання реєстрації
правовстановлюючих документів на
будинки в 421 м/р, підлеглому до
реконструкції», суд приходить до
висновку, що в частині анулювання
реєстрації на правовстановлюючі
документи на житловий будинок АДРЕСА_1,
рішення зазначеним вимогам не
відповідає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи місцевого
самоврядування зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, визначений Конституцією та
Законами України. Повноваження
виконавчих органів місцевих Рад
встановлені Законом України від 21.05.1997
р. № 280/97-ВР «Про місцеве
самоврядування», який був чинним на час
прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
місцеве самоврядування» виконавчі
органи рад - органи, які відповідно до
Конституції України та цього Закону
створюються сільськими, селищними,
міськими, районними в містах (у разі їх
створення) радами для здійснення
виконавчих функцій і повноважень
місцевого самоврядування у межах,
визначених цим та іншими законами. На
виконання положень ст. 24 Закону України
«Про місцеве самоврядування» органи
місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами
Верховної Ради і Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, прийнятими
у межах їхньої компетенції.

Виконавчий комітет ради, відповідно
до ст. 11 Закону України «Про місцеве
самоврядування» - є її виконавчим
органом та його повноваження визначені
ст. ст. 27-41 Закону України «Про місцеве
самоврядування» і серед них відсутнє
повноваження щодо анулювання
реєстрації правовстановлюючих
документів на будинки, як відсутнє
вказане повноваження і в інших нормах
Закону України «Про місцеве
самоврядування» та інших Законів
України.

Суд знаходить, що оскаржуване рішення
прийняте виконавчим органом ради з
порушенням чинної на час його
прийняття Інструкції про порядок
державної реєстрації права власності
на об'єкти нерухомого майна, що
перебувають у власності юридичних та
фізичних осіб, затвердженої наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики № 121
від 09.06.98 р, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 26 червня
1998 р за № 399/2839. Вказана Інструкція не
передбачала можливості здійснення
анулювання реєстрації на
правовстановлюючі документи на
будинки за рішенням виконавчих
комітетів районних рад.

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією речових прав на нерухоме
майно, регулюються також Законом
України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень», яким не
передбачено прийняття виконавчими
органами районних рад рішення про
анулювання реєстрації на
правовстановлюючі документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем належними та допустимими
доказами правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності не довів.

Тому суд знаходить оскаржуване рішення
таким, що прийняте з порушенням ч. 2 ст. 19
Конституції України, Закону України
«Про місцеве самоврядування» та таким,
що має бути визнане не чинним і
скасоване в частині анулювання
реєстрації на правовстановлюючі
документи на будинок АДРЕСА_1

Таким чином, адміністративний позов
підлягає задоволенню.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції
України, ст. ст. 1, 11, 27-41, 77, Закону
України « Про місцеве самоврядування в
Україні» та керуючись ст. ст. 7-9, 18, 158-163
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати не чинним та скасувати рішення
виконавчого комітету Дзержинської
районної ради міста Харкова

№ 154/54 від 17 серпня 1999 року «Про
анулювання реєстрації
правовстановлюючих документів на
будинки в 421 м/р, які підлягають
реконструкції» в частині анулювання
реєстрації на правовстановлюючі
документи на будинок АДРЕСА_1.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача понесені ним
судові витрати у розмірі 34 гривні 40
копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом 10 днів з
дня її проголошення, а якщо постанову
було постановлено у письмовому
провадженні або без виклику особи, яка
її оскаржує, або у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України - апеляційна скарга подається
протягом 10 днів з дня отримання копії
постанови, шляхом подачі до
Апеляційного адміністративного суду
Харківської області через
Дзержинський районний суд міста
Харкова апеляційної скарги.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя:

Федосенко В.В.