Справа № 255/4826/14-а
Суддя: Федорова О. Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Постанова

Іменем України

26 травня 2014 року

Ворошиловський районний суд м.
Донецька у складі:

головуючого судді Федорової О.Ф.

при секретарі Бородак Г.В.

за участі:

представника відповідача Снєгірьова
О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні зали судових
засідань Ворошиловського районного
суду м. Донецька адміністративну
справу за позовною заявою Луганської
обласної організації
«Східноукраїнський центр громадських
ініціатив (Тотальна акція на підтримку
прав людини та демократії)» до
Донецької міської ради, Донецького
міського голови Лук’янченко О.О. про
оскарження відмови у доступі до
офіційної інформації,-

Встановив:

До Ворошиловського районного суду
м. Донецька звернулась Луганська
обласна організації
«Східноукраїнський центр громадських
ініціатив (Тотальна акція на підтримку
прав людини та демократії)» із позовом
до Донецької міської ради, Донецького
міського голови Лук’янченко О.О. про
оскарження відмови у доступі до
офіційної інформації.

У обґрунтування своїх вимог
зазначають наступне.

Луганською обласною організацією
«Східноукраїнський центр громадських
ініціатив (Тотальна акція на підтримку
прав людини та демократії)» (СЦП), 29.01.2014
року на ім'я Донецького міського голови
Лук'янченка О.О. в порядку,
передбаченому ЗУ «Про доступ до
публічної інформації», направлявся
запит на інформацію. У запиті СЦП
посилався на ст. ст. 34, 50 Конституції
України, ст. 17 ЗУ «Про регулювання
містобудівної діяльності», ч. 4 ст. 21, ст.
29 ЗУ «Про інформацію», ч. 2, 7 ст. 6, п. 1, 3. 4
ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про доступ до публічної
інформації» і просив розпорядника
інформації:

- Надати копії матеріалів
Генерального плану м. Донецьк;

- Надати інформацію про виконання
вимог п. 11 ст. 17 ЗУ «Про регулювання
містобудівної діяльності», а саме
пояснити порядок того, як громадяни
можуть ознайомитися з Генеральним
планом м. Донецьк у приміщенні міської
ради (адреса приміщення, дні та години
для ознайомлення громадян із Генпланом
тощо), та інформацію про те, які
матеріали будуть надані для
ознайомлення.

У відповідь на зазначений
інформаційний запит СЦП отримав лист
від 06.02.2014 року № 01/60-576вих за підписом
заступника міського голови В. І.
Тарабановського. До листа в якості
додатків буди долучені 10 зменшених
копій графічних зображень
Генерального плану м. Донецьк формату
А4 низької роздільної здатності. Через
погану якість (нечіткі зображення)
наданих графічних зображень Позивач не
мав можливості повноцінно
ознайомитися навіть із наданими
матеріалами Генплану. Оскільки
Донецькою міською радою на
інформаційний запит була надана лише
незначна частина матеріалів
Генерального плану м. Донецьк, СЦП
направив 11.03.2014 року додатковий
інформаційний запит, в якому просив
надати раніше не надані матеріали
Генерального плану.

У відповідь на зазначений
інформаційний запит СЦП отримав лист
від 20.03.2014 року № 01/60-1293вих за підписом
заступника міського голови В. І.
Тарабановського. В листі зазначалось,
що запитувані матеріали Генерального
плану м. Донецьк перебувають під грифом
«Для службового користування». Зокрема
рішенням Донецької міської ради від
26.02.2010 року № 42/46. а також
розпорядженням міського голови від
23.09.2011 року № 760 «Про створення умов для
доступу до публічної інформації», яким
було затверджено Перелік службової
інформації в сфері діяльності міської
ради та виконавчих органів- і якій
надається гриф «Для службового
користування». Матеріали Генерального
плану м. Донецька були визначені як
документи для користування.
Посилаючись на наявність грифу «Для
службового користування» Відповідач
надати Позивачу доступ до запитуваних
матеріалів та відстрочив задоволення
інформаційного запиту на невизначений
термін. Позивач вважає, що під час
розгляду інформаційних запитів
Відповідач своїми діями
(бездіяльністю) порушив Закони України
«Про доступ до публічної інформації)
регулювання містобудівної діяльності»
та протиправно обмежив Позивача в
доступі до публічної інформації
оскільки Відповідач:

- не забезпечив загальну
доступність матеріалів Генерального
плану м. Донецьк зокрема в Інтернет;

- надав копії графічних матеріалів
Генплану, які не дозволяють
результативно ознайомитися із
Генпланом;

- відмовив Позивачу у наданні
значної частини матеріалів Генплану;

- не повідомив Позивача про чіткі
та розумні терміни, в які може бути
задоволений інформаційний запит
Позивача.

Просить суд визнати протиправною
бездіяльність Донецької міської ради
щодо незабезпечення умов для загальної
доступності матеріалів Генерального
плану м. Донецьк; визнати
необґрунтованим та протиправним
віднесення до «Переліку службової
інформації в сфері діяльності
Донецької міської ради та виконавчих
органів і якій надається гриф «Для
службового користування» матеріалів
Генерального плану м. Донецьк; визнати
протиправною відстрочку в наданні
доступу Позивачу до Генерального плану
м. Донецьк; зобов'язати Донецьку міську
раду надати Позивачу копії матеріалів
Генерального плану м. Донецьк із
дотриманням вимог ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про
доступ до публічної інформації»;
стягнути з Донецької міської ради на
користь Позивача понесені судові
витрати.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином. Надав суду заяву про
розгляд справи без його участі, через
неможливість прибуття.

В судове засідання відповідач
Донецький міський голова не з'явився,
про дату, час та місце був повідомлений
належним чином.

В судовому засіданні представник
відповідачів Снєгірьов О.М., який діє на
підставі довіреностей позовні вимоги
не визнав. Надав письмові заперечення
та зазначив, що при здійсненні своєї
діяльності, органи місцевого
самоврядування зобов'язані керуватись,
як чинним законодавством, так і
приписами актів органів державної
виконавчої влади та власними раніше
ухваленими актами. З урахуванням
викладених у запереченні доводів,
наявності судових рішень, які набули
законної сили, вважає що позовні вимоги
є безпідставними та необґрунтованими
та просить суд у задоволенні позовних
вимог відмовити у повному обсязі.

Вислухав пояснення представника
відповідачів, вивчивши надані
сторонами документи в обґрунтування
доводів та заперечень щодо позовних
вимог, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено наступне.

Луганською обласною організацією
«Східноукраїнський центр громадських
ініціатив (Тотальна акція на підтримку
прав людини та демократії)» (СЦП), 29.01.2014
року на ім'я Донецького міського голови
Лук'янченка О.О. в порядку,
передбаченому ЗУ «Про доступ до
публічної інформації», направлявся
запит на інформацію (а.с.8).

Листом Виконавчого комітету
Донецької міської ради від 06.02.2014 року
№ 01/60-576 вих. на адресу голови
Східноукраїнського центру громадських
ініціатив Щербаченко В. направлено
копії матеріалів Генерального плану м.
Донецька на друкованому носії (а.с.9).

Луганською обласною організацією
«Східноукраїнський центр громадських
ініціатив (Тотальна акція на підтримку
прав людини та демократії)» (СЦП),11.03.2014
року № 03/14-8 на ім'я Донецького міського
голови Лук'янченка О.О. в порядку,
передбаченому ЗУ «Про доступ до
публічної інформації», направлявся
запит на інформацію (а.с.12).

Листом Виконавчого комітету
Донецької міської ради від 20.03.2014 року
№ 01/60-1293 вих. на адресу голови
Східноукраїнського центру громадських
ініціатив Щербаченко В. в якому
зазначено, що обмеження до доступу
зазначених матеріалів відбулось у
відповідності до чинного на той час
законодавства та було здійснено
розробником містобудівної
документації - ДП УДНПІМ «Дніпромісто».

Із змісту позовних вимог
вбачається, що доводи позивача
зводиться до тверджень стосовно того,
що:

- Донецька міська рада не дотрималась
визначеного законом обов'язку та не
забезпечила загальну доступність
матеріалів Генерального плану м.
Донецька;

- Донецька міська рада та Донецький
міський голова своїми рішеннями
протиправно обмежили доступ до
матеріалів Генерального плану м.
Донецька;

- Донецька міська рада протиправно
відстрочили термін надання
запитуваної інформації;

- відповідач значно ускладнив
процедуру доступу до суспільно
важливої інформації.

На думку позивача, це призвело до
порушення його прав на доступ до
інформації.

З таким висновками позивача погодитись
не можна виходячи з наступного.

При розгляді інформаційних запитів
позивача йому відповідачем було
повідомлено, що відповідно до ст. 19
Конституції України, органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
зобов'язані здійснювати свою
діяльність виключно на підставі, в
межах повноважень та у спосіб,
передбачений Конституцією та законами
України.

Статтею 144 Конституції України та ст. 59
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні»
встановлюється, що акти органів
місцевого самоврядування та їх
посадових осіб є обов'язковими до
виконання на відповідній
адміністративній території.

Таким чином при здійсненні своєї
діяльності, органи місцевого
самоврядування зобов'язані керуватись
як чинним законодавством, так і
приписами актів органів державної
виконавчої влади та власними раніше
ухваленими актами. Саме розробник
проекту містобудівної документації -
ДП УДНПІМ «Діпромісто» при передачі
результатів виконаних робіт замовнику,
визначив розроблений проект
Генерального плану м. Донецька
матеріалами з обмеженим доступом та
позначив їх відповідним грифом «Для
службового користування». Тобто
обмеження доступу до зазначених
матеріалів відбулось у відповідності
до чинного на той час законодавства та
було здійснено розробником
містобудівної документації - ДП УДНПІМ
«Діпромісто». Зазначене, в свою чергу,
знайшло своє відображення у рішенні
міської ради від 26.02.2010 р. № 42/26, а також
у розпорядженні міського голови від
23.09.2011 р. № 760 «Про створення умов для
доступу до публічної інформації», яким
було затверджено Перелік службової
інформації в сфері діяльності міської
ради та виконавчих органів, і якій
надається гриф «Для службового
користування», згідно якого матеріали
Генерального плану м. Донецька були
визначені як документи для службового
користування.

Щодо правомірності дій виконавчого
комітету міської ради відносно відмови
позивачу у наданні матеріалів
Генерального плану м. Донецька.

При з'ясуванні всіх фактичних обставин
справи та наданні їм належної правової
оцінки, слід у першу чергу визначити
сутність генеральних планів населених
пунктів, як різновиду містобудівної
документації. Зміст самого терміну
«містобудівна діяльність» або
«містобудування» наводиться у ст. 1
Закону України «Про основи
містобудування» і визначається як
цілеспрямована діяльність державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, громадян, об'єднань
громадян по створенню та підтриманню
повноцінного життєвого середовища, яка
включає прогнозування розвитку
населених пунктів і територій,
планування, забудову та інше
використання територій, проектування,
будівництво об'єктів містобудування,
спорудження інших об'єктів,
реконструкцію історичних населених
пунктів при збереженні традиційного
характеру середовища, реставрацію та
реабілітацію об'єктів культурної
спадщини, створення інженерної та
транспортної інфраструктури. Одними
із головних напрямів містобудівної
діяльності є планування, забудова та
інше використання територій, а також
розробка і реалізація містобудівної
документації та інвестиційних програм
розвитку населених пунктів і
територій. В свою чергу, Закон України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» визначає розроблення
містобудівної та проектної
документації як один із інструментів
здійснення планування та забудови
територій.

На час виникнення спірних
правовідносин, розробка та
затвердження містобудівної
документації здійснювалась відповідно
до положень профільних законодавчих
актів, державних будівельних норм, а
також Порядку розроблення
містобудівної документації,
затвердженого Наказом Мінрегіонбуду
від 16.11.2011 р. № 290.

Законами України «Про основи
містобудування» та «Про регулювання
містобудівної діяльності»
містобудівна документація, різновидом
якої і є генеральні плани населених
пунктів, визначається як затверджені
текстові та графічні матеріали, якими
регулюється планування, забудова та
інше використання територій.

Розроблений проект генерального плану,
як містобудівної документації, є
результатом виконання
проектно-планувальних та
проектно-пошукових робіт, замовником
яких виступає уповноважений
виконавчий орган місцевої ради.

Сама по собі містобудівна документація
незважаючи на необхідність її
затвердження не є нормативно-правовим
актом органу місцевого самоврядування.
В процесі її затвердження,
уповноваженим органом місцевого
самоврядування у встановленому
порядку приймається рішення щодо її
затвердження, яке є обов'язковим до
виконання. При цьому, затверджена
проектна документація не є додатком до
нього.

Визначаючі правову природу
містобудівної документації, як
різновиду проектно-планувальної
документації, яка є результатом
творчої та інтелектуальної праці,
необхідно також мати на увазі й те, що
як на результат проведення проектних
робіт, на містобудівну документацію
поширюються положення законодавства в
галузі захисту авторських прав, а також
правовий режим науково-технічної
інформації. Відповідно до ст. 8 Закону
України «Про охорону авторських та
суміжних прав», до об'єктів авторського
права відносяться твори у галузі науки,
літератури і мистецтва, а саме - твори
архітектури, містобудування і
садово-паркового мистецтва, а також
ілюстрації, карти, плани, креслення,
ескізи, пластичні твори, що стосуються
географії, геології, топографії,
техніки, архітектури та інших сфер
діяльності. Визначення терміну «твір
архітектури» міститься у ст. 1
наведеного Закону та визначається як
твір у галузі мистецтва спорудження
будівель і ландшафтних утворень
(креслення, ескізи, моделі, збудовані
будівлі та споруди, парки, плани
населених пунктів тощо). Відповідно до
ст. 29 Закону України «Про архітектурну
діяльність», відносини, що виникають
під час створення і використання
об'єктів архітектури як об'єктів
авторського права, регулюються
Цивільним кодексом України, Законом
України «Про авторське право і суміжні
права», цим Законом та іншими
законодавчими актами України.
Об'єктами авторського права в галузі
архітектури є твори архітектури,
містобудування і садово-паркового
мистецтва, а також плани, креслення,
пластичні твори, ілюстрації, карти та
ескізи, що стосуються архітектури.
Істотною умовою договору про створення
твору містобудування є правовий режим
здійснення майнових прав на
містобудівну документацію з
планування територій після передачі її
замовнику.

В даному випадку, з метою виконання
проектних робіт з розробки
Генерального плану міста Донецька, між
Головним управлінням містобудування
та архітектури Донецької міської ради
та Українським державним
науково-дослідним інститутом
проектування міст «Діпромісто» 14.05.2004
р. було укладено Договір № 511-01-2004 на
створення (передачу)
проектно-вишукувальної продукції. За
умовами укладеного договору, УДНПІМ
«Діпромісто» прийняло на себе
обов'язок виконання
проектно-вишукувальних робіт з
розробки Генерального плану міста
Донецька. Зміст робіт, що мали бути
виконані, відображений у Додатку № 2 до
зазначеного договору, в якому
міститься зведений кошторис. В
подальшому, до укладеного договору
укладались додаткові угоди в частині
коригування вартості робіт.

Суттєвим є той факт, що на виконання
вимог ст. 30 Закону України «Про
архітектурну діяльність», у п. 8.4.2.
договору було передбачено перехід
майнових прав на результат виконаної
роботи - замовнику передавалось
виключне право на використання твору
та виключне право на дозвіл або
заборону використання твору іншими
особами.

Замовник виконання
проектно-вишукувальних робіт із
розробки Генерального плану м.
Донецька - Головне управління
містобудування та архітектури міської
ради, яке в контексті Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
є виконавчим органом ради, також є
окремою юридичною особою, що входить до
системи органів місцевого
самоврядування, та є самостійним
суб'єктом права.

Факт передачі ГоловУМА Донецької
міської ради від розробника ДП УДНДІ
«Діпромісто» проекту певної
містобудівної документації та
майнових прав на нього не є підставою
для виникнення аналогічного обсягу
прав у Донецької міської ради, яка, до
того ж, не була стороною наведеного
договору.

В своїх поясненнях, позивач
неодноразово наводить посилання на
приписи Законів України «Про
інформацію» та «Про доступ до
публічної інформації», як
обґрунтування своїх вимог. За логікою
заявника, будь-яка інформація є
відкритою, крім тої, доступ до якої
обмежено у відповідності до чинного
законодавства, та будь-яка особа має
право отримати таку інформацію або
документи.

Позивачем безпідставно не приймаються
до уваги положення Закону України «Про
науково-технічну інформацію». Зокрема,
у ст. 1 наведеного законодавчого акту
наводиться визначення терміну
науково-технічна інформація як
будь-яких відомостей та/або даних про
вітчизняні та зарубіжні досягнення
науки, техніки і виробництва, одержаних
в ході науково-дослідної,
дослідно-конструкторської,
проектно-технологічної, виробничої та
громадської діяльності, які можуть
бути збережені на матеріальних носіях
або відображені в електронному
вигляді.

В свою чергу, науково-технічна
інформація охоплює отримувані в
процесі науково-дослідної,
дослідно-конструкторської,
проектно-технологічної, виробничої та
громадської діяльності результати,
зафіксовані у формі, яка забезпечує їх
відтворення, використання та
поширення. Відповідно до частини 3
статті 2 цього ж Закону,
науково-технічна інформація, що є
продуктом інтелектуальної творчої
праці, становить об'єкт права
інтелектуальної власності, а відносини
щодо її придбання, зберігання,
переробки, використання і поширення
регулюються чинним законодавством.
Відповідно до ст. 6 Закону, в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, науково-технічна
інформація відповідно до чинного
законодавства була об'єктом права
власності. Підставою виникнення права
власності на науково-технічну
інформацію є створення
науково-технічної інформації своїми
силами і за свій рахунок; виконання
договору про створення
науково-технічної інформації;
виконання будь-якого договору, що
містить умови переходу права власності
на інформацію до іншої особи. В свою
чергу, Закон України «Про інформацію» в
статті 7 містить положення, відповідно
до якого, право на інформацію, створену
в процесі діяльності, зокрема,
юридичних осіб, суб'єктів владних
повноважень або за їх рахунок чи за
рахунок місцевого бюджету,
охороняється в порядку, визначеному
законом.

На правовідносини, що виникають в
процесі використання
науково-технічної інформації
розповсюджується дія положень
Цивільного кодексу України, зокрема й у
частині захисту прав власника такої
інформації.

Аналізуючи сутність, спосіб та
підстави утворення проекту
Генерального плану м. Донецька, як
результату виконання комплексу
геодезичних, проектно-планувальних,
проектно-вишукувальних,
проектно-технологічних та інших робіт -
інтелектуальної праці її розробника,
беззаперечним виявляється той факт, що
така документація є результатом
виробничої діяльності та створена на
замовлення та за кошти певної
уповноваженої на те особи.
Приналежність будь-яких матеріалів
містобудівної документації, зокрема й
матеріалів Генерального плану м.
Донецька, до науково-технічної
документації є очевидною та
беззаперечною.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 Цивільного
кодексу України, саме власнику
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном. Власник
володіє, користується і
розпоряджається майном на власний
розсуд, та має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону. Тобто, з урахуванням
особливостей та повноважень,
визначених Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
органи місцевого самоврядування мають
здійснювати повноваження власника,
зокрема, щодо об'єктів права
інтелектуальної власності, на власний
розсуд, з урахуванням вимог закону та
інтересів територіальної громади. У
відповідності до ст. 60 наведеного
Закону, право комунальної власності
територіальної громади захищається
законом на рівних умовах з правами
власності інших суб'єктів. Об'єкти
права комунальної власності не можуть
бути вилучені у територіальних громад
і передані іншим суб'єктам права
власності без згоди безпосередньо
територіальної громади, або
відповідного рішення ради чи
уповноваженого нею органу, за винятком
випадків, передбачених законом.

В свою чергу, отримання доступу до
науково-технічної інформації, а там
паче - отримання копій всіх матеріалів
Генерального плану м. Донецька, без
згоди особи, якій було передано майнові
права щодо нього, буде прямо суперечити
вимогам законодавства.

При цьому, користуючись наявними
недоліками, неузгодженостями у
законодавстві, а також досить вільним
визначенням окремих термінів та
понять, позивач намагається побудувати
таку правову конструкцію, яка б
обґрунтовувала його прагнення
отримати певний об'єкт авторського
права керуючись лише приписами Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» та оминаючи положення
Цивільного кодексу України, Законів
України «Про авторське та суміжні
права», «Про науково-технічну
інформацію» та, фактично, нехтуючи
загальними принципами здійснення та
охорони майнових прав суб'єктів
авторського права та, зокрема, органів
місцевого самоврядування. Тобто, у
поданому запиті позивач фактично
виходить за межі наданих йому прав
доступу до публічної інформації.

Генеральний план міста Донецька був
затверджений 26.02.2010 році у
відповідності до чинних на той час
законодавчих актів. Зокрема, процедура
його обговорення та оприлюднення
здійснювалась згідно Закону України
«Про основи містобудування» та Закону
України «Про планування та забудову
територій», в редакціях, чинних на той
час.

Рішення Донецької міської ради від
26.02.2010 року № 42/26 «Про Генеральний план
міста Донецька на період до 2031 року»
було оприлюднене на сайті міської ради
та міського голови 11.03.2010 року у
відповідності до чинних на той час
норм.

Обов'язку оприлюднювати повністю всі
матеріали, при цьому із збереженням їх
оригінального масштабу, законодавчо не
передбачено. Дії міської ради, щодо
оприлюднення окремих матеріалів
Генерального плану м. Донецька у 2010
році, які ставляться під сумнів
позивачем, були вчинені міською радою у
відповідності до чинного на той час
законодавства.

В свою чергу, необхідність розміщення
на веб-сайті органу місцевого
самоврядування та у місцевих
періодичних друкованих засобах
масової інформації, а також у
загальнодоступному місці у приміщенні
такого органу, яка визначена ч. 11 ст. 17
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», виникла
лише після набрання зазначеним
законодавчим актом законної сили.

При цьому, у його Перехідних положеннях
містяться приписи щодо виконання
певних дій органами державної влади та
місцевого самоврядування, пов'язаних
із набуттям чинності ним. Зокрема,
пунктом 3 Перехідних положень,
вносяться єдині зміни що стосуються
раніше затверджених генеральних
планів населених пунктів - генеральні
плани населених пунктів, затверджені
до набрання чинності цим Законом,
стають безстроковими.

Законодавчі зміни, що відбулись у
галузі містобудування після розробки,
затвердження та оприлюднення
Генерального плану м. Донецька,
призвели до суттєвої зміни змісту та
порядку розробки такого виду
містобудівної документації, а також до
зміни способу та обсягу їх
оприлюднення.

За загальним принципом, згідно ст. 58
Конституції України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Тобто, з урахуванням зазначеного,
приписи ч. 11 ст. 17 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
у системному зв'язку із його
Перехідними положеннями, мають
застосовуватись до генеральних планів
населених пунктів, що розроблені,
затверджуються та оприлюднюються
після набуття чинності наведеним
законодавчим актом.

Щодо застосування положень Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
інформацію», під терміном «інформація»
розуміються будь-які відомості та/або
дані, які можуть бути збережені на
матеріальних носіях або відображені в
електронному вигляді. Закон України
«Про доступ до публічної інформації»
містить визначення терміну публічна
інформація, як відображеної та
задокументованої будь-якими засобами
та на будь-яких носіях інформації, що
була отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом. При цьому,
законодавець окремо надає визначення
терміну «документ» як матеріального
носія, що містить інформацію, основними
функціями якого є її збереження та
передавання у часті та просторі. Таким
чином, поняття «документ» та
«інформація» у чинному законодавстві
не ототожнюються.

Закон України «Про доступ до публічної
інформації» визначає необхідність
забезпечення доступу до публічної
інформації, який здійснюється, зокрема,
шляхом надання інформації за запитами
зацікавлених осіб. Аналіз положень ст.
ст. 1, 5, 19 наведеного законодавчого акту
свідчить, що ним гарантується доступ
особи саме до інформації, а не самих
документів - матеріальних носіїв.

Разом з тим, зміст запитів позивача
свідчить, що ним фактично ставиться
питання щодо надання йому не певної
інформації, а саме певних документів -
копій всіх матеріалів Генерального
плану міста Донецька. Вбачається, що у
поданому запиті позивач фактично
виходить за межі наданих йому прав
доступу до публічної інформації.

Питання щодо правомірності обмеження
доступу до матеріалів Генерального
плану м. Донецька та надання їм грифу
«для службового користування», а також
правильного встановлення особи, що має
повноваження на його надання та зняття.

Розробник проекту містобудівної
документації УДНПІМ «Дніпромісто» при
передачі результатів виконаних робіт
замовнику, визначив розроблений проект
матеріалами для службового
користування та позначив їх
відповідним грифом, про що, зокрема,
зазначається і у листах, копії яких
додано до цих пояснень. Відповідно до
п. 17 Інструкції про порядок обліку,
зберігання і використання документів,
справ, видань та та інших матеріальних
носіїв, які містять службову
інформацію, затвердженої постановою
Кабінету Міністрів України від 27.11.1998 р.
№ 1893, документи з грифом «Для
службового користування», одержані від
сторонніх організацій, можуть бути
розмножені тільки за їх згодою.

Будь-яке копіювання для сторонніх осіб
подібних документів здійснюється за
погодженням з організаціями-авторами.

Відповідно до п. 44 зазначеної
Інструкції, рішення про зняття грифа
«Для службового користування»
приймається експертною комісією
організації - автора документа чи її
правонаступника. Таким чином,
обмеження доступу до зазначених
матеріалів відбулось у відповідності
до чинного на той час законодавства та
було здійснено розробником
містобудівної документації - ДП УДНПІМ
«Діпромісто». У відповідності до
Закону України «Про інформацію» та
Постанови Кабінету Міністрів України
від 27.11.1998 р. № 1893, в редакціях, чинних на
той час, гриф «Для службового
користування» міг проставлятись на
документи, що містили інформацію з
обмеженим доступом в незалежності від
її правового режиму, тобто -
конфіденційну чи таємну.

При передачі розробленого проекту
містобудівної документації її
замовнику - Головному управлінню
містобудування та архітектури
Донецької міської ради, зазначені
матеріали вже мали обмежений доступ, а
відтак - вимагали додержання вимог
законодавчих та підзаконних
нормативних актів щодо поводження із
документами, доступ до яких було
обмежено.

Таким чином Донецька міська рада та її
виконавчі органи не мали повноважень
самостійно зняти та не знімали
зазначений гриф з матеріалів
генерального плану міста. Рішенням
міської ради від 26.02.2010 р. № 42/26 було
затверджено проект Генерального плану
м. Донецька на період до 2031 року, а в
Переліку матеріалів, який був додатком
до нього, лише констатовано наявність
факт віднесення вказаних матеріалів до
інформації з обмеженим доступом та
наявність вже наданого грифу «Для
службового користування».

Слід зазначити, що навіть якщо й
припустити факт усунення підстав для
обмеження доступу до такої інформації,
зняття вказаного грифу має
здійснюватись у відповідності із
наведеною Інструкцією - організацією,
що його встановила. Саме наявність
такого грифу призвела до включення
зазначених матеріалів до Переліку
службової інформації у галузі
діяльності міської ради та її
виконавчих органів, та якій
присвоюється гриф «Для службового
користування», затвердженого
відповідним розпорядженням міського
голови. При цьому, доводи позивача
стосовно того, що саме розпорядження
міського голови від 23.09.2011 р. № 760
вказаним матеріалам було надано гриф
«Для службового користування» та
обмежено в доступі є безпідставними з
огляду на сутність правовідносин,
фактичні обставини справи та положення
наведеної Інструкції.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
повинні здійснювати свою діяльність
виключно на підставі, в межах
повноважень та способом, прямо
передбаченими Конституцією та
законами України.

Відтак, при розгляді інформаційних
запитів позивача, виконавчий комітет
міської ради мав враховувати приписи
не тільки Закону України «Про доступ до
публічної інформації», але й положення
Законів України «Про місцеве
самоврядування в Україні», «Про
регулювання містобудівної
діяльності», «Про інформацію», «Про
науково-технічну інформацію», «Про
топографо-геодезичну та картографічну
діяльність», «Про авторське та суміжні
права», Цивільним кодексом України та
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.11.1998 р. № 1893.

Таким чином, з урахуванням положень
наведених законодавчих актів, при
розгляді інформаційних запитів
позивача, у виконавчого комітету
міської ради не було достатніх
правових підстав для надання позивачу
копій всіх матеріалів Генерального
плану міста Донецька з огляду на
відсутність згоди їх розробника та
володільця виключних майнових
авторських прав, приналежність
інформації, що в них міститься до
інформації з обмеженим доступом, та з
інших підстав, наведених вище.

Суд вважає також за необхідне звернути
увагу й на те, що правомірність дій
органів місцевого самоврядування в
частині включення матеріалів
Генерального плану м. Донецька до
Переліку службової інформації у галузі
діяльності міської ради та її
виконавчих органів, та якій
присвоюється гриф «Для службового
користування», обмеження доступу до
них, тощо, а також щодо відмови у їх
наданні за запитом на інформацію, вже
були предметом судового розгляду.

Так, у провадженні Донецького
окружного адміністративного суду
знаходилась адміністративна справа №
805/323/13-а за позовом ОСОБА_7 до Донецької
обласної державної адміністрації,
Донецького міського голови,
виконавчого комітету Донецької
міської ради про визнання дій
неправомірними, визнання частково
нечинним акту, зобов'язання вчинити
певні дії.

За результатами розгляду вказаної
справи судом було прийнято дві
постанови - від 22.04.2013 року та від 15.07.2013
року Судові рішення переглядались у
апеляційному порядку та ухвалами
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06.09.2013 року
та від 15.10.2013 року були залишені без
змін. На теперішній час є чинними певні
судові рішення, якими встановлено
певні обставини відносно
правовідносин, які є предметом
розгляду по цій справі.

Відповідно до ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, позовні вимоги
Луганської обласної організації
«Східноукраїнський центр громадських
ініціатив (Тотальна акція на підтримку
прав людини та демократії)» до
Донецької міської ради, Донецького
міського голови Лук’янченко О.О. про
оскарження відмови у доступі до
офіційної інформації не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 11,15-1, 160 -163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

Постановив:

У задоволенні позовних вимог
Луганської обласної організації
«Східноукраїнський центр громадських
ініціатив (Тотальна акція на підтримку
прав людини та демократії)» до
Донецької міської ради, Донецького
міського голови Лук’янченко О.О. про
оскарження відмови у доступі до
офіційної інформації - відмовити.

Постанова надрукована у нарадчій
кімнаті та проголошена вступна та
резолютивна частини у судовому
засіданні 26 травня 2014 року.

Повний текст постанови надруковано
30 травня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Апеляційного адміністративного суду
Донецької області протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАСУ, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Особам, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні, копія судового рішення
надсилається рекомендованим листом з
повідомленням про вручення протягом
трьох днів з дня його ухвалення чи
складання у повному обсязі або у разі
їх звернення вручається під розписку
безпосередньо в суді.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька
О.Ф.
Федорова