Справа № 823/91/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2014 р. м. Київ
К/800/32715/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,секретаря судового
засідання Кошелєва С. В.,

за участю: представника третьої особи -
П’ятецького С. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю "Нікос" на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Нікос" до
Комунального підприємства "Черкаське
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації", третя особа: Публічне
акціонерне товариство "Укрсоцбанк", про
визнання протиправним та скасування
рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Нікос" звернулося з
позовом до Комунального підприємства
"Черкаське обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації", третя особа:
Публічне акціонерне товариство
"Укрсоцбанк" про визнання
протиправними та скасування рішення
від 10 грудня 2012 року про
державну реєстрацію права власності на
виробничий корпус металопластикових
виробів з прибудовою, розташований за
адресою: м. Черкаси,
провулок ХХ партз'їзду, 8/9.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
позивач звернувся з касаційною скаргою
на них, в якій просив рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати, прийняти нове рішення про
задоволення позову.

В запереченнях третя особа просила
залишити скаргу без задоволення, а
оскаржувані рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника третьої особи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ТОВ «Нікос»
видано свідоцтво про право власності
на нерухоме майно від 29 листопада 2011
року, серії САЕ № 308683, на виробничий
комплекс металопластикових виробів з
прибудовою літ. «Д-ІІ, д», загальною
площею 4990,9 кв. м, розташований за
адресою: м. Черкаси, пров. ХХ
партз'їзду, буд. 8/9.

Право власності на зазначений об'єкт
нерухомості зареєстровано за
позивачем в КП «ЧООБТІ»
07 грудня 2011 року, про що свідчить витяг
про державну реєстрацію прав від
07 грудня 2011 року, номер витягу: 32372142;
номер запису: 2500 в книзі: 29.

12 червня 2007 року між АКБ соціального
розвитку «Укрсоцбанк» (позикодавець),
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсоцбанк», та ТОВ «Пласт Трейдінг»
(позичальник) укладено генеральний
кредитний договір від року № 895/09.2-057
про здійснення кредитування. За
умовами зазначеного договору
позикодавець надає позичальнику
кредит в межах загального ліміту, в
розмірі 14 000 000 грн., що визначається цим
договором та додатковими угодами до
нього. Згідно генерального договору та
додаткових до нього угод підставою
забезпечення виконання позичальником
своїх зобов'язань по поверненню
кредиту, сплати процентів та інших
платежів є договори іпотеки комплексу
будівель та споруд, що розташовані за
адресами: м. Черкаси, вул.
Ільїна, 419, пров. ХХ партз'їзду, 8/9 та вул.
14 Грудня, 8.

У зв'язку з невиконанням позичальником
умов кредитного договору ПАТ
«Укрсоцбанк» звернулось до
Господарського суду Черкаської
області з позовом про визнання за
останнім права власності на предмет
іпотеки.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 22 травня 2012 року
у справі №16/5026/479/2012 за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікос», третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Пласт Трейдінг», про
припинення та визнання права власності
на предмет іпотеки позовні вимоги
позивача задоволені частково: у
задоволенні позовних вимог про
припинення права власності ТОВ
«Нікос» на предмет іпотеки відмовлено
повністю; в порядку звернення
стягнення на майно визнано за ПАТ
«Укрсоцбанк» право власності на
предмет іпотеки, зокрема: виробничий
комплекс металопластикових виробів з
прибудовою (літ. Д-ІІ, д), загальною
площею 4990,9 кв. м, що знаходиться за
адресою: м. Черкаси, пров. ХХ партз'їзду,
буд. 8/9.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 12 вересня 2012
року у справі № 16/5026/479/2012 апеляційну
скаргу ТОВ «Нікос» залишено без
задоволення, а постанову
Господарського суду Черкаської
області від 22 травня 2012 року - без змін.
Відповідно до частини третьої статті 105
Господарського процесуального кодексу
України постанова суду набрала
законної сили з дня її прийняття, тобто
з 12 вересня 2012 року.

07 грудня 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк» звернулось до
КП «ЧООБТІ» із заявою про
державну реєстрацію за ним права
власності на виробничий комплекс
металопластикових виробів з
прибудовою (літ. Д-ІІ, д), загальною
площею 4990,9 кв. м, що знаходиться за
адресою: м. Черкаси, пров. ХХ партз'їзду,
буд. 8/9.

10 грудня 2012 року реєстратором - КП
«ЧООБТІ» розглянуто зазначену заяву та
прийнято рішення про реєстрацію за ПАТ
«Укрсоцбанк» права власності на
вказаний виробничий комплекс та видано
витяг про державну реєстрацію прав на
вказаний вище об'єкт нерухомості; номер
витягу 36636074; номер запису: 2500 в книзі: 29.

Не погоджуючись з діями відповідача,
позивач звернувся до
адміністративного суду.

Позов мотивований тим, що реєстратор
здійснив державну реєстрацію права
власності без документа, що містить
технічну характеристику нерухомого
майна, складену за результатами
проведення його поточної технічної
інвентаризації, а також зазначив, що це
нерухоме майно знаходиться у
податковій заставі, а тому державна
реєстрація повинна здійснюватись за
згодою органу державної податкової
служби на відчуження.

Таким чином, спір між сторонами виник з
приводу незаконних дій відповідача,
які, за уявленням позивача, порушують
його права.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, щодо відсутності підстав
для задоволення цього позову.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів, виходячи з такого.

Згідно із статтею 182 Цивільного кодексу
України право власності та інші речові
права на нерухомі речі, обмеження цих
прав, їх виникнення, перехід і
припинення підлягають державній
реєстрації. Державна реєстрація прав
на нерухомість і правочинів щодо
нерухомості є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом. Відмова у
державній реєстрації права на
нерухомість або правочинів щодо
нерухомості, ухилення від реєстрації,
відмова від надання інформації про
реєстрацію можуть бути оскаржені до
суду. Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 року
№ 703, визначає процедуру проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень (далі -
державна реєстрація прав), перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до пункту 26 Порядку для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно є, зокрема, рішення
суду, що набрало законної сили, щодо
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно (пп. 10, п. 26 Порядку).

Аналогічна норма права міститься в
пункті 2.1 Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства України від 7 лютого 2002
року, № 7/5, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 18 лютого
2002 року за N 157/6445.

Згідно із пунктом 5 частини першою
статті 19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004
року, № 1952-IV державна реєстрація прав
проводиться на підставі рішень судів,
що набрали законної сили.

У даній справі судами встановлено, що
на підставі рішення Господарського
суду Черкаської області від 22 травня 2012
року, яке залишено без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 12 вересня 2012
року, у справі №16/5026/479/2012, визнано за
ПАТ «Укрсоцбанк» право
власності на виробничий комплекс
металопластикових виробів з
прибудовою (літ. Д-ІІ, д), загальною
площею 4990,9 кв. м, що знаходиться за
адресою: м. Черкаси, пров. ХХ партз'їзду,
буд. 8/9.

Таким чином, з моменту набранням
рішення законної сили до банку
перейшло право власності на вказане
вище нерухоме майно.

Колегія суддів зазначає, що згідно із
частиною першою статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Адміністративне судочинство
спрямоване на захист саме порушених
прав осіб у сфері публічно-правових
відносин, тобто для задоволення позову
адміністративний суд повинен
встановити, що в зв'язку з прийняттям
рішення суб'єктом владних повноважень
порушуються права позивача.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір,
суд повинен пересвідчитись у
належності особі, яка звернулась за
судовим захистом, відповідного права
або охоронюваного законом інтересу (чи
є така особа належним позивачем у
справі - наявність права на позов у
матеріальному розумінні), а також
встановити, чи є відповідне право або
інтерес порушеним (встановити факт
порушення). Тобто, порушення або
оспорювання прав та інтересів особи,
яка звертається до суду за їх захистом,
є обов'язковими.

Відповідно до частини першої статті 71
КАС України обов'язком позивача є
доведення тих обставин, на яких
ґрунтуються його вимоги, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд повинен надати
об'єктивну оцінку наявності порушеного
права чи інтересу на момент звернення
до господарського суду чи на момент
прийняття судом рішення, а також
визначити, чи відповідає обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права тим, що передбачені
законодавством, та чи забезпечить
такий спосіб захисту відновлення
порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способам,
визначеним законодавством,
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття судом
рішення про відмову в позові.

Між тим, всупереч наведеним вище
приписам, позивач не надав до суду
належного документального
підтвердження порушень права, на
захист якого він звернувся до суду, не
зазначив, яким чином оскаржуване
рішення порушує його права в аспекті
визнаного за банком права на майно та
не наводить порушених відповідачем
норм права, які б встановлювали
загальнообов'язкові правила поведінки
по відношенню до позивача.

Також позивач не врахував той факт, що
передчасне уявлення про наявність
підстав для визнання протиправними та
скасування рішення від 10 грудня 2012 року
про державну реєстрацію права
власності за відсутності при цьому
порушень його прав та інтересів, не є
підставою для задоволення такого
позову, оскільки відповідно до
приписів частини першої статті 2 КАС
України особа звертається до суду саме
за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав та охоронюваних
законом інтересів.

Наведеної правової позиції
дотримується також Верховний Суд
України при здійсненні перегляду
судових рішень господарських судів у
справах, пов'язаних з недоведеністю
порушення прав позивача (постанова ВСУ
від 12 серпня 2011 року у справі № 33/341).

Крім того, саме по собі формальне
порушення відповідачем вимог закону
щодо реєстрації прав власності на
майно не може бути підставою для
визнання протиправним та скасування
рішення реєстратора, якщо судом не буде
встановлено, що цими діями порушено
право чи законний інтерес позивача, і
воно може бути відновлене шляхом
визнання його протиправним та
скасування.

Разом з цим інтерес позивача не
пов'язаний з його суб'єктивними
правами, тому він не підлягає правовому
захисту і не може вважатись законним
інтересом.

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку, що заявлений позов не
направлено на відновлення порушеного
права, а тому підстави для його
задоволення відсутні.

Доводи касаційної скарги є
декларативними та не спростовують
правильних по суті рішень судів першої
та апеляційної інстанцій, а тому
підстави для скасування рішень судів
відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Нікос"
залишити без задоволення, а постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України лише з підстав,
у строк та у порядку, визначеними
статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: