Справа № 812/2434/14
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2434/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді: Чиркіна С.М.,

при секретарі: Барашко М.В.

за участю:

представник позивача:
Залманова К.О.,

представника 1-го відповідача:
Станчевої О.В.,

представник 2-го відповідача: не
прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства «Алчевський
коксохімічний завод» до Луганської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Луганській області
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів №702020001/2013/000802/2
від 28.10.2013, скасування картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №702020001/2013/00190
від 28.10.2013, повернення надміру
сплачених коштів в сумі 78811,94 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«Алчевський коксохімічний завод» (далі
- позивач або ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод») до Луганської
митниці Міндоходів (далі - відповідач-1
або Луганська митниця), Головного
управління Державної казначейської
служби України в Луганській області
(далі - відповідач-2) про визнання
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
№702020001/2013/000802/2 від 28.10.2013, скасування
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№702020001/2013/00190 від 28.10.2013, повернення
надміру сплачених коштів в сумі 78811,94
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що між ним та компанією
«Топпром Трайдинг ЛТД" (Кіпр) 01 жовтня
2010 року було укладено
зовнішньоекономічний контракт №61-545, в
межах якого Позивачем на митну
територію України в жовтні 2013 року на
умовах DDU-станція Комунарськ (ІНКОТЕРМС
2000) було ввезено вантаж: вугільний
концентрат марки «Г».

Товар надійшов для розмитнення на
Луганську митницю. На підставі
вищезазначеного контракту №61-545 та
додатків до нього позивачем було
заявлено до митного оформлення в
режимі імпорту зазначений товар згідно
ВМД №702020001/2013/010877 за ціною договору, а
саме 99,70 долара США за одну тону, та
надано декларацію митної вартості за
формою ДМВ-1 і необхідний пакет
документів, передбачений Митним
кодексом України.

Однак 28 жовтня 2013 року Луганською
митницею було прийняте рішення
№№702020001/2013/000802/2 до митної декларації
№№702020001/2013/010877, згідно з яким
визначення митної вартості товару за
ціною угоди щодо товарів, які
імпортуються, неможливо у зв'язку з
відмовою декларанта в наданні
додаткових документів.

Крім того, у зв'язку із неможливістю
застосування першого методу, за
результатами проведення консультації
з декларантом згідно з вимогами статті
57 Митного кодексу України митну
вартість оцінюваного товару визначено
відповідно до статті 60 Митного кодексу
України за ціною договору щодо
подібних товарів у відповідності до
раніше проведеного митного оформлення
митної декларації від 06.08.2013
№702020001/2013/007622, контракт №61-545 від 01.10.2010
із рахунку 105 доларів США/тн.

28 жовтня 2013 року відповідач-1 карткою
відмови в прийнятті митної декларації,
№702020001/2013/00190 відмовив позивачу в
митному оформленні товару. Підставою
для відмови в митному оформленні
зазначено: проведення митної оцінки
(рішення про визначення митної
вартості №702020001/2013/000802/2).

Позивач вважає вказані дії та рішення
відповідача протиправними, такими, що
не відповідають нормам законодавства
України щодо митного оформлення
товару, оскільки на виконання вимоги
митного органу позивачем були надані у
повному обсязі всі обов'язкові
документи, що зазначені у статті 53
Митного кодексу України. Надані
документи не мають розбіжностей, в них
немає ознак підробки та містяться всі
відомості, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів і відомості щодо ціни, що була
фактично сплачена за ці товари.
Затребувані відповідачем документи
жодним чином не мають відношення для
підтвердження митної вартості товару,
визначеної за 1-м методом "за ціною
контракту", оскільки не можуть свідчити
про наявність та розмір додаткових
витрат імпортера, які мають включатися
до митної вартості імпортованого
товару.

Внаслідок пред'явлення відповідачем
протиправних вимог про надання
додаткових документів відбулося
штучне створення незаконних підстав
для подальшого прийняття відповідачем
рішення про відмову в застосуванні 1-го
методу оцінки митної вартості за
митними деклараціями № 702020001/2013/010877, та
її визначення митним органом за 3-м
методом за ціною із розрахунку 105
доларів США за тонну, яка на 5,30 доларів
США за тонну вище задекларованої
позивачем.

На думку позивача, в найгрубіше
порушення приписів статті 58 Митного
кодексу України, за умови надання
повного пакету документів та за умови
відсутності визначених законом
обмежень для застосування першого
методу визначення митної вартості
імпортованого товару, відповідач
прийняв протиправне рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів №702020001/2013/000802/2 від 28.10.2013.

Також позивач наголосив, що для
підтвердження митної вартості
оцінюваного товару - ціни, що підлягає
сплаті продавцю позивачем були надані
документи у повній відповідності з
приписами ст.53 Митного кодексу України,
тобто документи, що у повному обсязі
підтверджують митну вартість товару, а
також висновок ДП
«Укрпромзовнішекснертиза» №4812 від
23.10.2013, де зазначено що згідно даних
видання «Металл Курьер», Металл
Эксперт. Уголь» та аналітичного
дослідження «Информация по рынку
коксующегося угля и кокса» середній
розрахунковий рівень цін на концентрат
вугільний, на умовах поставки ВВІІ -
ст.Комунарськ, Україна може становити
99,70 доларів США, що не перевищує
заявлену декларантом митну вартість;
та висновок ДП «Держзовнішінформ»
№10/501 від 28.10.2013, де зазначено що згідно
аналізу наявної інформації щодо рівня
цін, середній розрахунковий рівень цін
на концентрат вугільний, на умовах
поставки DDU - ст.Комунарськ, Україна у
розмірі 99,70 доларів США є прийнятим;
лист №003-2575 від 28.10.2013 ПАТ
«Алчевськкокс» про неможливість
надання прайс-листів, прейскурантів;
лист №003-2575/1 від 28.10.2013 ПАТ
«Алчевськкокс» про пояснення підстав
несплати рахунків; ліцензія на імпорт
№00948, що підтверджує зазначену
вартість вугілля; контракт з третіми
особами №ТТ-ВХ 01-26082011 від 26.08.2011, також
позивачем були надані належним чином
оформлені передплатні рахунки, рахунок
фірми виробника, де зазначено ціна
виробника на умовах DAP Комунарськ у
розмірі 90 дол.США за тн. та декларація
на товари ЕК (експортна декларація).

В даному випадку митна вартість
імпортного вугілля визначена у
контракті та додатку до нього. Згідно
умови контракту та умов поставки,
позивач не несе додаткових витрат, які
обумовлюють коригування митної
вартості вугілля відповідно до Митного
кодексу України, а отже - будь-який
інший документ, окрім тих що були
надані, не в змозі підтвердити ціну
товару, що сплачена чи підлягав сплаті
на користь нерезидента-постачальника.

На підставі рішення Луганської митниці
про визнання митної вартості товар
№702020001/2013/000802/2 до ВМД №702020001/2013/010877 28
жовтня 2013 року ПА «Алчевськкокс» було
подано до митного оформлення нову ВМД і
декларацію митної вартості, яких
зазначена митна вартість товарів за
третім методом за ціною визначеною
митним органом рішенні -105 дол. США/тн,
та сплачено ПДВ у сумі 1561368,61 грн.
(замість 1482556,67 грн. п визначенні митної
вартості по ціні контракту 99,70 дол. США),
переплата ПДВ (із рахунку 1 дол. США)
складає 78811,94 грн., яка, на думку
позивача, підлягає поверненню.

Враховуючи, що Державне казначейство
України як бюджетна установа
використовує бюджетні кошти лише за
призначенням, а тому стягнення у
судовому порядку коштів, у тому числі,
відшкодування витрат, понесених
внаслідок прийняття незаконних рішень
органів державної влади, неможливо без
відповідного виділення їх з державного
бюджету (бюджетного призначення),
позивачем було залучено до участі у
справі орган Державного казначейства
України.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги, надав пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Луганська митниця Міндоходів
адміністративний позов не визнала, про
що подала суду заперечення проти
позову (а.с. 86-93). В запереченнях проти
адміністративного позову 1-й
відповідач у задоволенні позовних
вимог просить відмовити повністю з
таких підстав.

Згідно статті 318 Митного кодексу
України (надалі МКУ), митному контролю
підлягають усі товари комерційного
призначення, які переміщуються через
митний кордон України. При цьому, форму
та обсяги проведення такого контролю
визначені у статтях 336-337 Митного
кодексу України.

Відповідач-1 зазначив, що 28.10.2013 ПАТ
підприємством ПАТ "Алчевськкокс" для
митного оформлення товару «вугілля
кам'яне бітумів не коксівне марки «Г»
виробництва ТОВ «Обогатительная
фабрика «Тайбинская», РФ, була надана
митна декларація №702020001/2013/010877 разом із
пакетом документів, зазначених в 44
графі митної декларації.

За умовами Контракту №61-545 продавцем
вугілля є фірма "Топпром Трайдинг ЛТД"
Кіпр. Відправником та виробником
товару є ТОВ "Обогатительная фабрика
«Тайбинская" РФ. Крім того позивачем до
митного оформлення надано інший
контракт №TT-DX 01-26082011, за умовами якого
фірма "Топпром Трайдинг ЛТД", Кіпр,
купує вугілля виробництва ЗАТ «ЦОФ
«ЩЕДРУХИНСКАЯ», Росія, у компанії ООО
«Дикси», тобто, наявна
зовнішньоекономічна операція, в якій
вантаж іде напряму з Росії в країну
через Кіпрського посередника, при
цьому посередник не є ані виробником,
ані імпортером вантажу.

При розгляді наданих пакетів
документів було встановлено, що надані
для підтвердження митної вартості
документи містять розбіжності, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості заявленого
до митного оформлення товару та даних
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості за
заявленою митною декларацією.

Під час здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів та прийняття рішень
як джерело інформації
використовуються спеціалізовані
програмно-інформаційні комплекси ЄА1С.
Наявність у ЄАІС інформації про іншу
митну вартість Ідентичних або
аналогічних товарів може бути
підставою для витребування у
декларанта додаткових документів для
підтвердження митної вартості.
Контроль правильності обчислення
декларантом митної вартості товарів
може здійснюватися в тому числі шляхом
порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних та подібних
товарів, митне оформлення яких вже
здійснено, тобто з використанням ЄАС,
яка містить відповідну інформацію.

Такої позиції дотримується Верховний
суд України в постановах від 15.10.2013 у
справі №21-270а13 та від 22.10.2013 у справі
№21-342а13, а також Вищий адміністративний
суд України в ухвалах від 30.01.2014 у
справі №К/800/41272/13 та від 17.12.2013 у справі
№К/800/28635/13.

Умови поставки, зокрема, умови поставки
DAP "Поставка в пункт" та DDU - "Поставка без
сплати мита" згідно Інкотермс в
редакції 2010 року, згідно наданих
декларантом документів, були різними, а
відтак різною буде їх вартість.

Відповідно до постанови Верховного
Суду України від 10 квітня 2012 року митні
органи мають виключну компетенцію в
питаннях перевірки та контролю
правильності обчислення декларантом
митної вартості і з цією метою мають
повноваження витребувати додаткові
документи для перевірки правильності
зазначеної митної вартості товару в
разі наявності підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України.

28.10.2013 декларант надав: висновок ДП
«Держзовнішінформ» від 28.10.2013 №10/501,
витяг з журналу «Метал Експерт» від
04.10.2013 №40(220) з котировкою вугілля у
жовтні 2013 (станом на 12.08.13) на рівні 90 -
102,4 дол. США/тн. лист підприємства щодо
оплати за товар від 28.10.13 № 003-2575/1 та
відмовився надати інші запрошені
документи. Після перевірки наданих
додатково документів зазначені вище
розбіжності не усунуто, навіть більше
сумнів митного органу було
підтверджено, враховуючи той факт, що
лист підприємства №003-2575 містить
посилання на те, що виробником товару є
ЦОФ «Щедрухинская», а лист
підприємства №003-2575/1 містить посилання
на те, що виробником товару є ООО «ЦОФ
«Тайбинская», а також відомостей щодо
складових митної вартості та щодо ціни,
що фактична сплачена або підлягає
сплаті, щодо перевезення не надано.

Крім того, відповідач-1 зазначив, що
наданий на запит висновок ДП
«Держзовнішінформ» від 28.10.2013 №10/501 не
може підтвердити заявлену декларантом
митну вартість враховуючи, що якість
товару, що був предметом дослідження
згідно висновку не відповідає якості
товару, заявленого до митного
оформлення згідно МД №702020001/2013/010877, а
саме є розбіжності таких якісних
показників, як вміст золи, граничний
вміст летючих речовин.

Таким чином, позивачем, в порушення
вимог чинного законодавства, не
виконано в повному обсязі законні
вимоги митниці щодо надання додаткових
документів необхідних для розгляду
питання щодо встановлення митної
вартості товару, у зв'язку з чим,
органом Міндоходів відповідно до
положень Угоди про застосування статті
VII ГАТТ 1994 року. Митного кодексу
України, зокрема частини 6 статті 54 та
частини 2 статті 58 Кодексу, у
застосуванні методу визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, було
відмовлено.

Керуючись положеннями частини 4 статті
57 та частини 5 статті 55 Кодексу між
органом доходів і зборів та
декларантом проведена процедура
консультації з метою обґрунтованого
вибору методу визначення митної
вартості та визначення основи такої
вартості. За результатами
консультації, при здійснені обміну
інформацією, яка наявна у декларанта та
органу доходів і зборів, було досягнуто
згоди щодо застосування 3 методу
визначення митної вартості (відповідно
до статті 60 Кодексу).

Враховуючи неможливість застосування
попередніх методів, зазначених у
статтях 58, 59 Митного кодексу України,
керуючись статтею 57 Кодексу здійснено
коригування митної вартості
оцінюваних товарів за 3 методом
відповідно до положень статті 60
Кодексу на підставі рівня митної
вартості подібного товару у
відповідності до раніше проведеного
митного оформлення: за митною
декларацією від 06.08.2013 №702020001/2013/007622 із
розрахунку 105 доларів США/тону.

Що стосується позовних вимог про
стягнення з Державного бюджету України
суми надмірно сплаченого ПДВ,
відповідач-1 зазначив.

Порядок отримання податку на додану
вартість з Державною бюджету України в
якості бюджетного відшкодування чітко
врегульований нормами Податкового
кодексу України, зокрема п.187.8 ст.187, п.п.
198.1 ст. 198, п.201.12 ст. 201 Податкового
кодексу України.

Щодо ВМД №702020001/2013/010880 від 28.10.2013,
відповідач-1 зауважив, що у декларації з
ПДВ за жовтень 2013 року № від
20.11.2013 до складу податкового кредиту
(розділ II) у рядку 12.1 (колонка В)
включено ПДВ: за ВМД №'702020001/2013/010880 від
28.10.2013 у розмірі 1 561 368.61 грн. (включено до
Реєстру виданих та отриманих
податкових накладних за жовтень 2013
року № від 20.11.2013 у рядку 557.

Кошти в сумі 78811,94 грн. за ВМД
№702020001/2013/010880 в повному обсязі прийняли
участь у процесі формування
податкового кредиту та вплинули на
розмір суми від'ємного значення та
розмір суми ПДВ, яка підлягає
нарахуванню по декларації з ПДВ за
листопад, відповідно до норм
Податкового кодексу України, а отже ці
кошти не підлягають поверненню з
Державного бюджету України

Станом на 17.04.2014 кошти в сумі 78811,94 грн.
пройшли стадію формування податкового
кредиту, а отже, ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» не має права
заявляти позовних вимог про повернення
коштів ПДВ з Державного бюджету
України, оскільки це є подвійним
відшкодуванням ПДВ з Державного
бюджету.

На підставі вищевикладеного І-й
відповідач просить відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні представник І-го
відповідача проти адміністративного
позову заперечував, просив у
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю, надав пояснення,
аналогічні викладеним у запереченні на
адміністративний позов та додаткових
поясненнях.

Головне управління Державної
казначейської служби України у
Луганській області позов не визнало, 23
квітня 2014 подало до матеріалів справи
письмові заперечення проти позову (а.с.
82), у яких зазначено, що на теперішній
час існує два способи та порядки
повернення надміру сплачених митних
платежів з Державного бюджету України.
А саме - митний орган добровільно готує
висновок про повернення з Державного
бюджету України помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
платежів. Так, відповідно до Порядку
взаємодії митних органів з органами
Державного казначейства України в
процесі повернення з Державного
бюджету помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи,
затвердженого наказом Державної
митної служби України, Державного
казначейства України від 20 липня 2007
року №611/147, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 25 вересня
2007 року за №1095/14362, митний орган на
підставі заяви платника готує висновок
про повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справляння яких
покладається на митні органи та
направляє його до органу Казначейства.
На підставі отриманого висновку про
повернення відповідний орган
Казначейства готує платіжні документи
на перерахування коштів з рахунку з
обліку доходів державного бюджету на
рахунок, зазначений у висновку та
протягом п'яти робочих днів від дати
отримання висновку здійснює
повернення коштів з бюджету.

По-друге, відповідно до Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2011 року №845, безспірне
списання коштів державного та місцевих
бюджетів і їх перерахування на рахунок,
зазначений у виконавчому документі про
стягнення надходжень бюджету або у
заяві про виконання рішення про
стягнення надходжень до бюджету,
здійснюється органами Казначейства з
відповідного рахунка, на який такі
кошти зараховані, шляхом оформлення
розрахункових документів.

Пунктом 22 даного Порядку зазначено, що
стягував, на користь якого прийняті
судові рішення про стягнення коштів,
зарахованих до державного бюджету в
іноземній валюті, подає документи,
зазначені у пункті 6 цього Порядку, до
Казначейства. Для виконання рішення
про стягнення сплачених до бюджету
митних платежів орган Казначейства
після закінчення строку подання
інформації органом, що контролює
справляння надходжень бюджету, передає
виконавчий документ та інші документи,
необхідні для його виконання, до
Казначейства. Казначейство здійснює
безспірне списання коштів державного
бюджету та перераховує такі кошти на
рахунок стягувача.

На теперішній час до Головного
управління Державної казначейської
служби України у Луганській області не
надходило відповідних документів, на
підставі яких можливо здійснити
повернення надмірно сплачених митних
платежів та податку на додану вартість.

На підставі вищевикладеного
представник відповідача у задоволенні
позовних вимог просив відмовити, у
судове засідання не прибув, просив
справу розглядати без участі
уповноваженого представника.

Заслухавши пояснення представників
ПАТ «Алчевський коксохімічний завод»
та Луганської митниці, дослідивши
матеріали справи, розглянувши справу в
межах заявлених позовних вимог і
наданих сторонами доказів, оцінивши
докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС
України, суд дійшов такого.

Луганська митниця є юридичною особою,
спеціально уповноваженим органом
виконавчої влади у галузі митної
справи, на які відповідно до Митного
кодексу України покладено
безпосереднє здійснення митної справи.

У преамбулі до Митного кодексу України
вказано, що цей кодекс спрямований на
забезпечення додержання законодавства
України з питань митної справи.

Статтею 7 Митного кодексу України (далі
- МК) встановлено, що законодавство
України з питань митної справи
складається з Конституції України,
цього кодексу, законів України та інших
нормативно-правових актів з питань
митної справи, прийнятих відповідно до
цих законів. Таким чином, законодавцем
підкреслюється, що правовідносини в
галузі митної справи регулюються
нормативно-правовими актами, які
місять положення з питань митної
справи.

Порядок дій посадових осіб митних
органів України при здійсненні
контролю митної вартості товару
визначений розділом XI Митного кодексу
України від 11.07.2002 №92-ІУ, в основу якого
ввійшли основні положення Угоди про
застосування статті VII ГАТТ,
невід'ємною складовою якої є Тлумачні
примітки, а також постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.2006 №1766 "Про
затвердження Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження", наказом Державної
митної служби України від 02.12.2003 №828
"Про затвердження Порядку заповнення
декларації митної вартості",
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 19.12.2003 за №1192/8513.

01 жовтня 2010 року між Позивачем та
компанією «Топпром Трайдинг ЛТД» (Кіпр)
укладено контракт №61-545, в межах якого
позивачем у жовтні 2013 року на митну
територію України на умовах DDU станція
Комунарськ (згідно умовам ІНКОТЕРМС 2000)
ввезено вантаж: вугілля кам'яне
бітумінозне коксівне марки «Г», за
непрямим контрактом, контрактна
вартість товару складає 99,70 доларів США
за тону (а.с. 19-29).

Так, 28.10.2013 ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» для митного
оформлення товару згідно контракту
№61-545 від 01.10.2010 надано МД №702020001/2013/010877,
разом з пакетом документів, який
зазначено в графі 44 МД (а.с. 96-98).

Рішенням Луганської митниці про
коригування митної вартості товарів
№702020001/2013/000802/2 від 28.10.2013 здійснено
коригування митної вартості
оцінюваних товарів за 3 методом
відповідно до положень ст.60 МК України
на підставі рівня митної вартості
подібного товару «вугілля кам'яне
бітумозне коксівне марки «Г» на
однакових умовах поставки із
розрахунку 105 доларів США/тн (МД від
06.08.2013 №702020001/2013/007622, контракт №61-545 від
01.10.2010, додаток №58 від 10.05.2013. Крім того,
рішення прийнято з урахуванням раніше
визначеної декларантом відповідно до
положень ст.59 МКУ та визнаної органом
доходів і зборів митної вартості
ідентичного товару, однакового за
всіма ознаками та ввезеного на тих же
умовах поставки (за тим же самим
контрактом, додатковою угодою,
фізико-хімічними характеристиками) із
розрахунку 105 дол. США/тн (МД від 14.10.2013
№702020001/2013/010272) (а.с. 94-95).

Карткою відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від 28
жовтня 2013 року №702020001/2013/00190
повідомлено ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» про відмову у
митному оформленні (випуску) товарів на
підставі пункту 2 частини 6 статті 54
Митного кодексу України у зв'язку з
неподанням документів згідно з
переліком та відповідно до умов,
зазначених у частинах 2-4 статті 53
Митного кодексу України. Також
роз'яснено вимоги, виконання яких
забезпечить можливість митного
оформлення товарів: заявити митну
вартість товарів у порядку і на умовах,
визначених розділом ІІІ Митного
кодексу України, з урахуванням рішення
про коригування митної вартості від
28.10.2013 №702020001/2013/000802/2 (а.с. 117-119).

З урахуванням рішення про коригування
митної вартості від 28.10.2013
№702020001/2013/000802/2 та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 28.102013
№702020001/2013/00190 ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» подало до
Луганської митниці митну декларацію
від 28.10.2013 №702020001/2013/010880, у якій
зазначено митну вартість товару за 3
методом за ціною 105 доларів США за одну
тону, та сплачено податок на додану
вартість у сумі 1561368,61 грн. (а.с. 99-102).

Таким чином, між сторонами виник спір
щодо правомірності визначення митним
органом вартості товару за третім
методом, при наявності тих документів,
які були наданні позивачем при митному
оформлені, у тому числі при
неможливості надання додаткових
документів.

Вирішуючи адміністративну справу по
суті заявлених позовних вимог,
оцінюючи обґрунтованість заперечень
відповідача-1, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 4
Митного кодексу України декларація
митної вартості - документ
встановленої форми, що подається
декларантом і містить відомості щодо
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України чи стосовно яких змінюється
митний режим.

Згідно з частиною 1 статті 49 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно до статті 52 Митного кодексу
України заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з органом
доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням органу доходів і
зборів додаткової інформації.

У випадках, визначених цим Кодексом,
для заявлення митної вартості товарів,
що переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, органу доходів і зборів, який
проводить митне оформлення цих
товарів, разом з митною декларацією та
іншими необхідними для митного
оформлення зазначених товарів
документами в установленому порядку
подається декларація митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 53
Митного кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Згідно до частини 2 статті 53 Митного
кодексу України документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини (частина 3 статті 53
Митного кодексу України).

Відповідно до частини 4 статті 53
Митного кодексу України у разі якщо
орган доходів і зборів має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті. Декларант або
уповноважена ним особа за власним
бажанням може подати додаткові наявні
у них документи для підтвердження
заявленої ними митної вартості товару
(частини 5, 6 статті 53 Митного кодексу).

Відповідно до частин 2, 3 статті 54
Митного кодексу України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 4 статті 54 Митного
кодексу України встановлено, що орган
доходів і зборів під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний,
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до частини 6 статті 54
Митного кодексу України орган доходів
і зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі, зокрема: неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Статтею 55 Митного кодексу України
митному органу надано право коригувати
митну вартість товарів.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Аналіз наведених вище норм
законодавства свідчить, що до
виключної компетенції митних органів
належить перевірка та контроль
правильності обчислення декларантом
митної вартості товару. Саме митний
орган встановлює достатність наданих
декларантом документів для
підтвердження митної вартості товару.

10 квітня 2008 року Верховна Рада України
шляхом прийняття Закону України №250-VI
ратифікувала Протокол про вступ
України до Світової організації
торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася
до Угоди про СОТ, чим взяла на себе
зобов'язання, серед іншого,
дотримуватися положень Генеральної
угоди про тарифи та торгівлю 1994 року
(ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII пункт 2 (a)
Генеральної угоди по тарифам и
торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка
імпортованого товару для митної мети
повинна ґрунтуватись на дійсній
вартості імпортованого товару, який
обкладається митом, або аналогічного
товару, та не повинна ґрунтуватись на
вартості товару національного
походження або на вільних чи фіктивних
оцінках.

В статті VII пункт 2 «b» цієї угоди
вказано, що під «дійсною вартістю» слід
розуміти ціну, за яку, під час та в
місці, визначеними законодавством
імпортуючої країни, такий чи подібний
товар продається або пропонується до
продажу при звичайному ході торгівлі
за умов повної конкуренції. У тому
ступені, в якому на ціну такого чи
подібного товару впливає кількість
окремої трансакції, ціна, що
розглядається, повинна єдиним способом
пов'язуватися або і) з порівнюваними
кількостями, або іі) з кількостями, не
менш сприятливими для імпортерів, ніж
ті, в яких більший обсяг товарів
продається у торгівлі між країнами
експорту та імпорту.

Статтею 17 Угоди про застосування
статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що
ніщо в цій Угоді не тлумачиться як
обмежуюче або таким, що ставить під
сумнів право податкових адміністрацій
переконуватися у правдивості або
точності будь якої заяви, документу або
декларації, що надаються для цілей
митної оцінки.

З рішення про коригування митної
вартості товарів від 28.10.2013
№702020001/2013/000802/2, запиту додаткових
документів та консультації з
декларантом за митною декларацією від
28.10.2013 №702020001/2013/010877 вбачається, що
Луганською митницею за результатами
опрацювання наданих декларантом
документів, перелік яких наведено у
пункті 18 цього рішення, враховуючи
результати порівняння з рівнями митної
вартості ідентичних та подібних
товарів, митне оформлення яких
здійснено, на підставі виявлених
розбіжностей у поданих документах, а
саме умови поставки, зазначені в
додатку до контракту №61-545 від 01.10.2010 та
рахунках-фактурах не відповідають
умовам поставки, які передбачені
пунктом 3.1 контракту №61-545 від 01.10.2010 та
враховуючи не надання документів, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів як
складової митної вартості товарів
(відсутність оплати за товар),
декларанту було запропоновано надати
додаткові документи для підтвердження
заявленої митної вартості, а саме: 1)
якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару; 2) за наявності -
інші платіжні та/або бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару; 3)
якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 5)
документи, що містять відомості про
вартість перевезення оцінюваних
товарів; 6) виписку з бухгалтерської
документації; 7) каталоги, специфікації,
прейскуранти (прас-листи) виробника
товару; 8) висновки про вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями (а.с. 94-95).

28.10.2013 ПАТ "Алчевський коксохімічний
завод" для митного оформлення товару
згідно контракту №61-545 від 01.10.2010 та
додатку №65 28 жовтня 2013 року ПАТ
«Алчевський коксохімічний завод»
надано МД №702020001/2013/010877, разом з пакетом
документів, який зазначено в графі 44 МД.

Наказом Державної митної служби
України від 13.12.2010 N1467, який
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 1 лютого 2011 р. за N180/18918,
затверджений Порядок застосування
автоматизованої системи аналізу та
управління ризиками під час митного
контролю та митного оформлення товарів
із застосуванням вантажної митної
декларації.

Цей Порядок визначає особливості дій
посадових осіб підрозділів митного
оформлення регіональних митниць,
митниць, які здійснюють митний
контроль та митне оформлення товарів
із застосуванням ВМД, та інших
посадових осіб регіональних митниць,
митниць під час застосування
автоматизованої системи аналізу та
управління ризиками далі - АСАУР), що
імплементована до
програмно-інформаційного комплексу
"Автоматизована система митного
оформлення".

Оцінка ризику за ВМД за допомогою АСАУР
здійснюється шляхом перевірки
електронної копії ВМД. Така перевірка
здійснюється в автоматизованому
режимі після прийняття ВМД до митного
оформлення і внесення електронної
копії ВМД до бази даних митного органу.

За результатами оцінки ризику за ВМД
АСАУР формується перелік митних
процедур.

При розгляді наданого пакету
документів, керуючись положеннями ч.3
ст.53 та ч.5 ст.54 Митного кодексу України,
враховуючи згенеровану системою АСАУР
«105-2» - обов'язкова (можливе заниження
вартості) та «106-2» - (витребування
документів, які підтверджують митну
вартість товарів) - відповідачем-1 було
встановлено, що надані декларантом для
підтвердження митної вартості
документи не містять всіх відомостей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товару
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості за
заявленою митною декларацією та
враховуючи результати порівняння з
рівнями митної вартості ідентичних та
подібних товарів, митне оформлення
яких здійснено, виявлені розбіжності у
поданих документах, що полягають в
наступному:

- умови поставки товару, зазначені в
додатку № 65 (DDU ст. Комунарськ) від 01.10.2013
до контракту № 61-545 від 01.10.2010 та
рахунках-фактурах від 09.10.2013 №2013-10-197,
від 11.10.2013 №2013-10-199 (DDU ст. Комунарськ) не
відповідають умовам поставки, які
передбачено пунктом 3.1 контракту №61-545
від 01.10.2010 (DAF кордон Росія/Україна);

- умови поставки товару, зазначені в
декларації країни експорту (DAP
ст.Комунарськ) не відповідають ні
умовам поставки, які передбачено п.3.1
контракту (DAF кордон Росія/Україна) від
01.10.2010 №61-545, ні умовам поставки товару,
зазначеним в додатку №65 (DDU ст.
Комунарськ) від 01.10.2013 до контракту
№61-545 від 01.10.2010, ні умовам поставки
товару, зазначеним в рахунках-фактурах
(DDU ст. Комунарськ) від 28.08.2013 №013-08-163, від
22.08.2013 №2013-08-159, від 31.08.2013 №2013-08-167;

Крім того, відповідачем -1 встановлено,
що декларантом не надано документів, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів як
складової митної вартості товарів,
всупереч положенням пункту 6 частини 2
статті 53 Митного кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до залізничних накладних
вантаж перевозився в вагонах ЗАТ
«ТалТЕКТТранс», однак відомостей
вартості оренди цих вагонів не було
надано.

- не виконані вимоги п.5.3 контракту №61-545
від 01.10.2010 (відсутність оплати за товар).
Товар на станцію Комунарськ прибув
18.10.2013 відповідно до залізничних
накладних, а отже відповідно до п.5.3.
контракту оплата повинна бути
здійснена в крайній строк 28.10.2013, однак
документів в підтвердження сплати
митному органу надано не було.

- контракт від 26.08.2011 №TT-DX01-26082011 між ООО
«Дикси» та TOPPROM TRADING LTD відповідно до
п.13.1 діє до 31.01.2012, жодного додатку, яким
він пролонгується не надано. Поставка
товару відповідно до наданих
документів до митного оформлення була
здійснена у жовтні 2013 року, що свідчить
про здійснення поставки поза межами
цього контракту.

- відповідно до контракту №TT-DX 01-26082011
фірма «TOPPROM TRADING LTD» купує вугілля
виробництва ЗАТ«ЦОФ «Щедрухинская»,
Росія, у компанії ) ООО «Дикси», проте
відповідно до додатку №65 від 27.09.2013 до
контракту №61-545, експортної декларації
№10608060/240913/0000942, інвойсів, висновків
експертних організацій та залізничних
накладних виробником вугілля є TOB
«Обогатительная фабрика «Тайбинская».

Крім цього, як було встановлено у
судовому засіданні рахунок фактура №1,
що був виданий ООО «Дикси» для сплати
фірмою «TOPPROM TRADING LTD», Кіпр, також
містить в посилання на виробника
товару TOB «Обогатительная фабрика
«Тайбинская», РФ, що суперечить
контракту між цими підприємствами.

- якість товару, що був предметом
дослідження згідно висновку ДП
Укрпромзовнішекспертиза» від 23.10.2013
№4812 не відповідає якості товару,
заявленого до митного оформлення
згідно МД №702020001/2013/010877, а саме є
розбіжності таких якісних показників,
як вміст золи, граничний вміст летючих
речовин та граничний показник теплоти
згоряння.

- не співпадають якісні
характеристики товару відповідно
до МД

702020001/2013/010877 та експортної декларації
№10608060/240913/0000942, а саме значно
відрізняються показники граничного
вмісту летючих речовин та граничні
показники теплоти рання, також
показники в обох деклараціях не
відповідають показникам, що зазначені
додатку №65 від 27.09.2013 до контракту №61-545
від 01.10.2010.

Умови поставки DDU - Delivered Duty Unpaid (... named place
of destination) «поставка без сплати мита» в
редакції ІНКОТЕРМС 2000 означає, що
продавець надасть не розвантажений з
прибулого транспортного засобу та не
пройдений митне очищення товар, у
розпорядження покупця в названому
місці призначення.

Умови поставки DAF - Delivered At Frontier (... named
place) «Поставка до кордону» в редакції
ІНКОТЕРМС 2000 означає, що продавець
виконав поставку, коли він надав
нерозвантажений товар, який пройшов
митне очищення для експорту, але ще не
для імпорту на прибулому транспортному
засобі у розпорядження покупця в
названому пункті або місці на кордоні
до надходження товару на митний кордон
з конкретної держави.

З огляду на вищевикладене, суд
погоджується з доводами представника
Луганської митниці про те, що
матеріали, подані до митного
оформлення разом з митними
деклараціями, містили різні умови
поставки товару, а відтак різною є
вартість такої поставки.

Матеріалами справи підтверджено
наявність зазначених Луганською
митницею розбіжностей у документах,
які підтверджують митну вартість
товарів, а тому суд вважає правомірною
вимогу контролюючого органу при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товару під
час проведення митного контролю та
митного оформлення відповідно до
частини 3 статті 53 Митного кодексу
України надати до митного оформлення
додаткові документи.

Листом від 28 жовтня 2013 року №003-2575 ПАТ
«Алчевський коксохімічний завод»
надало на вимогу митного органу витяги
(котирування цін) із аналітичного
видання «Металл Експерт Уголь» №42(222)
від 18.10.2013, Уголь №40(220) від 04.10.2013, Уголь
№41(221) від 11.10.2013, які підтверджують
контрактний рівень цін на вугілля
марки «Г»; гарантійний лист ПАТ
«Алчевськкокс» №003-2575/1 від 28.10.2013 щодо
оплати за вугільний концентрат, який
поставляється, та який заявлений до
оформлення в декларації №702020001/2013/010877;
висновок ДП «Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних
ринків» від 28.10.2013 №10/501 про
підтвердження відповідності
контрактної вартості ціновій
кон'юнктурі ринку (а.с. 123, 124, 125-127).

Позивач повідомив митний орган про
неможливість надання прас-листів та
прейскурантів, які запитувались митним
органом, і відмовило у наданні
додаткових документів, що запитувались
митним органом (а.с. 123).

Листом від 28 жовтня 2013 року №003-2575
декларант відмовився від надання
додаткових документів на запит митного
органу (а.с. 123).

Таким чином, Луганською митницею при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товару під
час проведення митного контролю та
митного оформлення з'ясовано, що
документи, які підтверджують митну
вартість товарів, містять розбіжності.
Відтак, відповідно до ч.3 ст.53 МК України
Луганською митницею правомірно
зобов'язано ПАТ "Алчевський
коксохімічний завод" надати до митного
оформлення додаткові документи.

При цьому декларантом не виконано
вимоги пункту 2 частини 2 статті 52
Митного кодексу України щодо обов'язку
надання органу доходів і зборів
достовірних відомостей про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню, та частини 3
статті 53 Митного кодексу України щодо
обов'язку надання додаткових
документів на вимогу Луганської
митниці.

Посилання ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» на висновок
державного підприємства
«Укрпромзовнішекснертиза» №4812 від
23.10.2013 та висновок Державного
підприємства «Держзовнішінформ» №10/501
від 28.10.2013, як на підтвердження
заявленої декларантом митної вартості
товарів у розмірі 99,70 доларів США за
тону, суд оцінює критично, оскільки
якість товару, що був предметом
дослідження за вказаними висновками,
не відповідає якості товару,
заявленого до митного оформлення
згідно митних декларацій, а саме наявна
розбіжність таких показників, як вміст
сірки, граничний вміст летючих речовин
та граничний показник вологості (а.с. 37,
38).

З урахуванням викладеного 1-й
відповідач мав всі законні підстави
для прийняття рішення від 28.10.2013
№702020001/2013/000802/2 про коригування митної
вартості відповідно до статі 55 Митного
кодексу України та відмови у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом у митній декларації від
28.10.2013 №702020001/2013/010877 митною вартістю 99,70
доларів США за тону, про що складено
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
28.10.2013 №702020001/2013/00190.

При вирішені питання щодо
правомірності визначення Луганською
митницею митної вартості товару за
третім методом (за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів), суд
виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 57
Митного кодексу України визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(частина 2 статті 57 Митного кодексу
України).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу
(частина 3 статті 57 Митного кодексу
України).

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності (частина 4 статті 57
Митного кодекс України).

Відповідно до частини 2 статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу (частина 3 статті
58 Митного кодексу України).

Згідно з частиною 5 статті 58 Митного
кодексу України ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, - це
загальна сума всіх платежів, які були
здійснені або повинні бути здійснені
покупцем оцінюваних товарів продавцю
або на користь продавця через третіх
осіб та/або на пов'язаних із продавцем
осіб для виконання зобов'язань
продавця.

Платежі можуть бути здійснені прямо чи
опосередковано. Прикладом
опосередкованого платежу може бути
врегулювання покупцем повністю чи
частково боргу продавця (частина 6
статті 58 Митного кодексу України).

Розрахунки згідно із цією статтею
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню (частина 9 статті 58 Митного
кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 60
Митного кодексу України у разі якщо
митна вартість оцінюваних товарів не
може бути визначена згідно з
положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу,
за митну вартість береться прийнята
органом доходів і зборів вартість
операції з подібними (аналогічними)
товарами, які продано на експорт в
Україну і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними (частина 2
статті 60 Митного кодексу України).

Згідно з частиною 3 статті 60 Митного
кодексу України для визначення, чи є
товари подібними (аналогічними),
враховуються якість товарів, наявність
торгової марки та репутація цих
товарів на ринку.

Частиною 4 статті 60 Митного кодексу
України встановлено, що ціна договору
щодо подібних (аналогічних) товарів
береться за основу для визначення
митної вартості товарів, якщо ці товари
ввезено приблизно в тій же кількості і
на тих же комерційних рівнях, що й
оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено,
використовується вартість операції з
подібними (аналогічними) товарами, які
продавалися в Україну в іншій
кількості та/або на інших комерційних
рівнях. При цьому їх ціна коригується з
урахуванням зазначених розбіжностей
незалежно від того, чи веде це до
збільшення або зменшення вартості.
Інформація, що використовується при
здійсненні коригування, повинна бути
документально підтверджена (частина 5
статті 60 Митного кодексу України).

Відповідно до частин 6 та 7 статті 60
Митного кодексу України у разі якщо
кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7
частини десятої статті 58 цього Кодексу,
включаються у вартість операції,
здійснюється коригування для
врахування значної різниці у таких
коштах і витратах між оцінюваними
товарами та відповідними подібними
(аналогічними) товарами, що зумовлено
різницею у відстанях і способах
транспортування. У разі якщо для цілей
застосування цього методу виявляється
більш як одна вартість договору щодо
подібних (аналогічних) товарів, для
визначення митної вартості оцінюваних
товарів використовується найменша
така вартість.

З огляду на вищевикладене, з
урахуванням неподання декларантом
всіх документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах 2, 3 статті 53 Митного кодексу
України, що потягло за собою
відсутність відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за такі
товари, судом встановлено, що
Луганською митницею правомірно
відмовлено декларанту у застосуванні
методу визначення митної вартості за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються.

Матеріалами справи підтверджено, що
митним органом проведено консультацію
з декларантом згідно з вимогами
частини 4 статті 57 Митного кодексу
України, в процесі якої декларанту
надано роз'яснення щодо причин
незастосування попереднього методу
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, повідомлено про
неможливість визначення митної
вартості відповідно до статті 59
Митного кодексу України за ціною
договору щодо ідентичних товарів через
відсутність інформації про ціни угоди
ідентичних товарів у митного органу та
декларанта та запропоновано здійснити
коригування митної вартості
оцінюваного товару за третім методом
визначення митної вартості товару (за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів) відповідно до
статті 60 Митного кодексу України на
підставі рівня митної вартості
подібного за всіма ознаками, у тому
числі за фізико-хімічними
характеристиками, товару "вугілля
кам'яне бітуминозне коксівне марки "Г" у
відповідності до раніше проведеного
митного оформлення: за митною
декларацією від 06.08.2013 №702020001/2013/007622 із
розрахунку 105 доларів США/тону (а.с.
114-115-116).

При дослідженні оскаржуваного рішення
про коригування митної вартості
товарів №702020001/2013/000802/2 від 28.10.2013 судом
встановлено, що воно містить технічні
помилки, про що позивача було
повідомлено листом від 24.04.2013 №763/12-70-64
(а.с. 173).

Однак, з документів консультації з
митним органом з приводу визначення
митної вартості вбачається, що вони
містять в собі правильну інформацію з
приводу розбіжностей, наявних у
наданих декларантом до митного
оформлення документах.

Представник Луганської митниці у
судовому засіданні підтвердив, що
реквізити декларації митної вартості,
відповідно до якої відкореговано митну
вартість, у спірному рішенні про
коригування митної вартості вказані
вірно.

Таким чином, Луганська митниця при
прийнятті оскаржуваного рішення про
коригування митної вартості товарів,
при складанні та видачі картки відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення діяла на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Митним кодексом
України, а, відтак, у задоволенні цієї
частини позовних вимог слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про
повернення публічному акціонерному
товариству «Алчевський коксохімічний
завод» надмірно сплаченого податку на
додану вартість в сумі 78811,94 грн., суд
зазначає таке.

ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» у
межах спірних правовідносин подало до
митного оформлення митну декларацію
від 28.10.2013 №702020001/2013/010877, в якій
визначено суму податку на додану
вартість, що підлягає сплаті до бюджету
у розмірі 1482556,67 грн.(а.с. 30-32);

На виконання вимог рішення про
коригування митної вартості товарів
від 28.10.2013 №702020001/2013/000802/2 ПАТ
«Алчевський коксохімічний завод»
подало до Луганської митниці митну
декларацію від 28.10.2013 №702020001/2013/010880, де
визначено суму податку на додану
вартість, що підлягає сплаті до бюджету
у розмірі 1561368,61 грн. (а.с. 99-102), за якою
різниця між сумою податку на додану
вартість, визначеною декларантом та
митним органом, складає 78811,94 грн.

Відповідно до частини 1 статті 246
Митного кодексу України метою митного
оформлення є забезпечення дотримання
встановленого законодавством України
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, а також забезпечення
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 248 Митного
кодексу України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
органу доходів і зборів декларантом
або уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання органом доходів і зборів від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46
Податкового кодексу України податкова
декларація - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суму доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платника
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Митні декларації прирівнюються до
податкових декларацій для цілей
нарахування та/або сплати податкових
зобов'язань.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку визначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

З матеріалів справи вбачається,
позивачем у декларації з ПДВ за жовтень
2013 року № від 20.11.2013 до складу
податкового кредиту (розділ II) у рядку
12.1 (колонка Б) включено ПДВ: за ВМД
№702020001/2013/010880 від 28.10.2013 у розмірі 1561368,61
грн. (включено до Реєстру виданих та
отриманих податкових накладних за
жовтень 2013 року № від 20.11.2013 у
рядку 557) (а.с. 149-151, 152).

По декларації з ПДВ за жовтень 2013 року
від 20.11.2013 заявлено від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту (рядок 19) у розмірі 16 854 863 грн.

Згідно пояснень представника
Луганської митниці, у наступному
звітному (податковому) періоді, у
декларації з ПДВ № від 20.12.2013 за
листопад 2013 року позивачем
задекларовано позитивне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту (рядок 18) у розмірі 33 470 839 грн.

Таким чином, сума ПДВ за ВМД
№702020001/2013/010880 від 28.10.2013 у розмірі 1561368,61
грн. вплинула на розмір суми від'ємного
значення - 1685463 грн., заявленого в
декларації з ПДВ за жовтень 2013 року, та
розмір суми податку на додану вартість,
яка підлягає нарахуванню по декларації
з ПДВ за листопад 2013 року.

Оскільки судом встановлено
правомірність та обґрунтованість
рішення про коригування митної
вартості товарів від 28.10.2013
№702020001/2013/000802/2, відповідно, відсутні
підстави для стягнення з Державного
бюджету України на користь ПАТ
"Алчевський коксохімічний завод" суми
податку на додану вартість за митною
декларацією від 28.10.2013 №702020001/2013/010880,
оскільки вимога про повернення
надмірно сплаченого податку на додану
вартість за цією декларацією є
похідною від вимоги про визнання
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів та
картки відмови у митному оформленні
товарів.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів; докази суду надають особи,
які беруть участь у справі.

Аналізуючи викладені обставини, надані
сторонами докази та беручи до уваги, що
під час судового розгляду Луганська
митниця як суб'єкт владних повноважень,
на якого частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
покладено обов'язок щодо доказування
правомірності своїх дій та рішень,
довела суду правомірність прийнятого
нею рішення про коригування митної
вартості товарів та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, суд
приходить до висновку, що це є
підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову повністю.

Судові витрати зі сплати судового
збору покладаються на позивача.

Відповідно до ст.ст.88-94 КАС України
судові витрати зі сплати судового
збору покладаються на позивача.

Статтею 4 Закону України "Про судовий
збір" визначено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно з п.п.8 п.1 ст.40 Бюджетного кодексу
України розмір мінімальної заробітної
плати визначається в Законі про
Державний бюджет на відповідний рік.

Згідно зі ст.4 Закону України "Про
судовий збір" за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру сплачується судовий збір у
розмірі 2 відсотків розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Позивачем за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового та
немайнового характеру сплачено 255,78
грн., що підтверджено платіжним
дорученням №8149 від 01.04.2014 (а.с. 2).

Оскільки рішення суду постановлено не
на користь позивача, суд вважає за
необхідне стягнути з ПАТ "Алчевський
коксохімічний завод" різницю між сумою
сплаченого судового збору та ставкою
судового збору за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру у розмірі 1644,30 грн.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
у судовому засіданні 27 травня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено, про що
згідно вимог частини 2 статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства України
повідомлено після проголошення
вступної та резолютивної частин
постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-71, 87,
94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства «Алчевський коксохімічний
завод» до Луганської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Луганській області про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів №702020001/2013/000802/2 від
28.10.2013, скасування картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №702020001/2013/00190
від 28.10.2013, повернення надміру
сплачених коштів в сумі 78811,94 грн.,
відмовити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Алчевський коксохімічний
завод» (місцезнаходження: 94200,
м.Алчевськ, вул.Красних партизан, 1,
ідентифікаційний код 00190816) на користь
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1644,30 грн. (одна тисяча
шістсот сорок чотири гривні 30 коп.).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано 29 травня 2014 року.

Суддя
С.М. Чиркін