Справа № 813/2776/14
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/2776/14
Зал судових засідань № 7
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого-судді
при секретарі судового засідання
за участю представників сторін:
від позивача - Кожухівська Г.В.
від відповідача - Шиба А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дослідно -
механічний завод «Карпати»» до
Миколаївської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкового повідомлення - рішення від
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дослідно -
механічний завод «Карпати»» звернувся
до суду з адміністративним позовом до
Миколаївської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкового повідомлення - рішення від
Позовні вимоги мотивовані тим, що
господарська операція з придбання ТОВ
«ДМЗ «Карпати»» у ПП «ВО «Пружина»»
товарів підпадає під операції, по яких
виникає право платника податків на
включення сум податку до податкового
кредиту, відтак вважає неправомірними
висновки податкового органу про
порушення ним п.198.1 ПК України. Вважає,
що видані контрагентом податкові
накладні є достатньою підставою для
включення визначених у них сум податку
на додану вартість до податкового
кредиту, а товарно - транспортна
накладна не міститься в переліку
документів, що визначають право на
формування податкового кредиту.
Зазначає, що відповідачем при
проведенні перевірки однобічно і
поверхнево було досліджено
документальне оформлення поставки
товарів та здійснення розрахунків, за
результатами чого внаслідок домислів
зроблено помилковий висновок про
відсутність поставки товарів, також не
досліджувалось питання товарного
(фактичного) руху товарів від
товаровиробника по ланцюгу постачання
до кінцевого споживача. Також вказує на
те, що за чинним законодавством,
платник податків не може нести
відповідальність за дії контрагентів
при відсутності вини, інакше
порушуються основні конституційні
засади. Тому вважає оскаржуване
рішення необґрунтованим, протиправним,
просить його скасувати.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
підстав, наведених у позовній заяві та
письмових поясненнях, просить позов
задоволити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у
письмових запереченнях на позов та
обґрунтовується тим, що при проведенні
перевірки встановлено порушення
позивачем п.198.1, 198.2, 198.3 ПК України
завищено податковий кредит за вересень
2013 року на 581990 грн., що призвело до
заниження ПДВ, який підлягає сплаті до
бюджету за вересень 2013 року. Такі
висновки обґрунтовуються тим, що
придбання позивачем товарів від ПП «ВО
«Пружина» не оформлено відповідними
документами, які б підтверджували
фактичне виконання господарської
операції, зокрема в актах здачі -
приймання робіт не зазначено обсяг
господарської операції, одиницю її
виміру (назву продукції та її
кількість), маршрут, відображений в
актах не підтверджує факту поставки
ТМЦ на ТОВ «ДМЗ «Карпати»», оскільки
місцезнаходження позивача є м.
Н.Розділ, а не м. Стрий. Документів, які б
підтверджували транспортування
продукції з м. Стрий до м. Н.Розділ
підприємством не подано. Крім того,
підприємством до перевірки не
представлено: документів, які б
підтверджували, хто з посадових осіб
отримував вказані ТМЦ (ПІП, №№
довіреностей), хто та за яких обставин
перевіряв ТМЦ на відповідність
кількості та номенклатурі; документів,
які підтверджують вирішення спірних
питань щодо асортименту та кількості
продукції (претензія, тощо) як це
передбачено п.3.5 договору; документів,
які підтверджують транспортування ТМЦ
при взаємовідносинах з ПП «ВО
«Пружина»» (товарно - транспортні
накладні, дорожні листи тощо). Тому
вважає вказане податкове рішення
обґрунтованим та підставним, просить
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав, наведених у письмових
запереченнях на позов, просить
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, безпосередньо та об'єктивно
дослідивши та оцінивши докази, які
мають значення для справи, давши їм
оцінку, суд встановив наступне.

На підставі наказу від 23.12.2013 року №352,
направлення від 23.12.2013 року №165,
працівниками відповідача проведено
позапланову виїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дослідно -
механічний завод «Карпати»» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість по взаємовідносинах з
Приватним підприємством «Виробниче
об'єднання «Пружина» за період з 01.09.2013
року по 30.09.2013 року, за результатами
якої складено акт перевірки від 30.12.2013
року №249/2200/37958251 (далі - акт перевірки).

Як вбачається з акта перевірки
,перевіркою встановлено порушення
позивачем п.198.1, 198.2, 198.3 ст.198 ПК України
в результаті занижено податок на
додану вартість, який підлягає сплаті
до бюджету за вересень 2013 року в сумі
581990,00 грн.

На підставі акта перевірки податковим
органом винесено податкове
повідомлення - рішення від 16.01.2014 року
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість в розмірі 727488 грн. ,в
тому числі за основним платежем в сумі
581990 грн., за штрафними санкціями в сумі
145498 грн.

Не погодившись із вказаними податковим
повідомленням - рішенням, позивач
оскаржив їх в порядку
адміністративного оскарження до
податкового органу.

За наслідками адміністративного
оскарження податкове повідомлення -
рішення від 16.01.2014 року №,
залишено без змін, а скарги без
задоволення.

Приймаючи рішення суд виходив з
наступного.

16.08.2013 року між позивачем (покупець) та
Приватним підприємством «ВО «Пружина»
(постачальник) укладено договір №02/08-13,
відповідно до п.1.1. якого, постачальник
зобов'язується поставити продукцію,
виготовлену ПАТ «Кременчуцький
сталеливарний завод» м. Кременчук.
Пунктом 1.2 договору передбачено, що
кількість, якість, асортимент, ціна та
інші характеристики продукції, яка
передається покупцю, визначається в
кожному окремому випадку продажу в
специфікаціях до даного договору, які є
його невід'ємною частиною. Пунктом 1.3
передбачено, що покупець зобов'язаний
прийняти продукцію і заплатити за неї
грошову суму, визначену цим договором.
Загальна вартість кожної партії
продукції по договору визначається
відповідно в специфікаціях, які є
невід'ємною частиною цього договору. У
випадку невиконання, або часткового
виконання покупцем попередньої оплати
у - відповідному місяці поставки,
згідно терміну визначеному в діючому
договорі поставки по специфікаціях,
така специфікація припиняє свою дію в
частині нездійснених покупцем
платежів (п.2.3 договору). Сума договору
складає загальну суму підписаних
сторонами специфікацій (п.2.4 договору).
Постачальник передає покупцю
продукцію і вказану в даному договорі
документацію (п.3.1 договору). Поставка
продукції здійснюється на умовах РСА
(ПАТ «Кременчуцький сталеливарний
завод» м. Кременчук, вул. І. Приходько,
141) відповідно правилам «ІНКОТЕРМС-2000»
автомобільним транспортом покупця, а
також умовами РСА (ст. Крюков - на
Дніпрі) відповідно правилам
«ІНКОТЕРМС-2000» залізничним
транспортом протягом 20 днів після
отримання заявки на продукцію від
останнього, і перерахування коштів на
рахунок постачальника (п.3.2 договору).
Датою поставки рахується дата
підписання представником покупця
накладної або акта прийому-передачі
продукції (при отриманні продукції за
адресою: ПАТ «Кременчуцький
сталеливарний завод» м. Кременчук, вул.
І.Приходько, 141). У випадку поставки
продукції залізничним транспортом,
дата на товарно-транспортній накладній
перевізника (п.3.3 договору). У випадку
виявлення розбіжностей по кількості
або якості, при прийманні продукції,
виклик представника постачальника або
заводу є обов'язковим (п.3.5 договору).
Покупець зобов'язаний повідомити
постачальника про порушення умов
договору по кількості, асортименту,
якості комплекту тари і упаковки на
протязі 24-х годин з часу виявлення
такого порушення (п.3.6 договору). Якість
продукції повинна відповідати
нормативній документації ПАТ
«Кременчуцький сталеливарний завод» м.
Кременчук (п.4.1 договору). Якість
продукції підтверджується
сертифікатом якості ПАТ
«Кременчуцький сталеливарний завод» м.
Кременчук і сертифікатом
відповідності на продукцію, яка
підлягає обов'язковій сертифікації. У
випадку виявлення виробничих дефектів
при експлуатації в період гарантійного
терміну, виклик представника
постачальника або ПАТ «Кременчуцький
сталеливарний завод» м. Кременчук є
обов'язковим (п.4.2 договору). Розрахунки
по договору за продукцію, яка
постачається у відповідному місяці,
покупець здійснює шляхом попереднього
перерахування коштів на рахунок
постачальника, в національній валюті, в
розмірі 100% вартості продукції,
відповідно до виставленого рахунку,
якщо інше не вказано в специфікації
(п.5.1 договору). У випадку не поставки
продукції на протязі 30 днів від терміну
поставки, обумовленого в специфікаціях
постачальник зобов'язаний повернути
покупцю грошові кошти, отримані в
якості попередньої оплати, на протязі 10
днів від дня отримання письмової
вимоги про повернення коштів від
покупця п.5.2 договору).

Невід'ємною частиною до договору від
16.08.2013 №02/08-13 є специфікація №3, в якій
зазначено №п/п, назву продукції,
одиницю виміру, кількість та ціну за
одиницю продукції (рама бокова 100.00.020-4
СБ в кількості 200 шт. по ціні 13861 грн./за
шт. без ПДВ на суму 2772200грн.; балка
надресорна 100.00.010-4 СБ в кількості 100 шт.
по ціні 22277 грн./за шт. без ПДВ на суму
2227700 гри.; хомут тяговий 106.00.001-2 в
кількості 100шт. по ціні 1900грн./за шт. без
ПДВ на суму 190000 грн.; автозцепка
106.01.000-0-05 СБ з нижнім обмежувальним
кронштейном і валиком підіймача в
кількості 100 шт. по ціні 6300 грн./за шт.
без ПДВ на суму 630000 гривень).

Як вказано у акті перевірки, в ході
проведення перевірки ТОВ «ДМЗ
«Карпати» було вручено вимогу про
надання пояснення та належним чином
завірених копій документів
податкового та бухгалтерського обліку
щодо взаємовідносин ТОВ «ДМЗ «Карпати»
з ПП ВО «Пружина» за вересень 2013 року, а
саме: хто та яким транспортом
здійснював транспортування продукції
при взаємовідносинах з ПП „ВО
«Пружина», які товаросупровідні
документи по даних операціях наявні в
ТОВ "ДМЗ «Карпати»"; ким з посадових
осіб здійснювалось приймання
(передача), розвантаження та (або)
складування продукції (П.І.Б, №№
довіреностей); на підставі яких
документів проводилось приймання
(видаткові накладні, акти
прийому-передачі та ін.) та повернення
продукції; яким чином були відображені
у складському обліку придбані
(повернені) ТМЦ, якими
журналами-ордерами підтверджується їх
оприбуткування, хто та за яких обставин
перевіряв ТМЦ на відповідність
кількості, номенклатурі; претензія,
направлена на адресу ПП «ВО «Пружина»
та яким документом підтверджено
вирішення спірних питань; етап
розрахунків ТОВ «ДМЗ «Карпати» з ПП «ВО
«Пружина» (рах.631); якими
бухгалтерськими проводками
відображено в бухгалтерському обліку
господарську операцію при здійсненні
взаєморозрахунків ТОВ «ДМЗ «Карпати» з
ПП «ВО «Пружина». (том 1 а.с.89).

На дану вимогу підприємством надано
пояснення, в якому зазначено, що
податковий кредит сформований на
основі одержаних податкових накладних
№1 від 02.09.2013 та №4 від 09.09.2013 на суму 581990
грн., включено у реєстр виданих та
отриманих податкових накладних та
податкову декларацію з ПДВ за вересень
2013 року. Підприємством до перевірки
надано видаткові накладні, в яких не
вказано прізвище, ім'я по-батькові, дату
та номер довіреності, хто з працівників
ТОВ „ДМЗ «Карпати» отримував ТМЦ у
постачальника. Перевіркою встановлено
розбіжності щодо кількості,
асортименту продукції вказаної у
специфікації та у видаткових
накладних, а саме: згідно специфікації
№3 до договору від16.08.2013 №02/08-13
передбачено поставку рами бокової в
кількості 200шт., балки надресорної-100
шт., хомута тягового-100шт. та
автозцепки-100шт. на 6983880 грн., проте,
постачальником виписано видаткові
накладні на поставку рами бокову в
кількості 80 шт., балки надресорної-180
шт., хомута тягового-30 шт. та
автозцепки-30 шт. на 6437688 грн. Вказані ТМЦ
оприбутковано на склад згідно
прибуткових накладних. В
бухгалтерському обліку дана операція
відображена проведенням: Д-т 201 К-т 631. На
підтвердження транспортування
продукції до перевірки надано такі
документи: залізнична накладна
відповідно до якої: відправник: ПАТ
«Кременчуцький сталеливарний завод» м.
Кременчук; станція та залізниця
відправлення: Крюков-на-Дніпрі, ЮЖН;
одержувач: ГП «Стрийський ВРЗ»; станція
та залізниця призначення: Стрий ЛЬВ;
платник: ДП.«УТЛЦ»; вантаж: «литье
стальное и чугунное, не поименованое в
алфавите». Балка надресорна 4СБ - 120 шт.;
та акти здачі-прийняття виконаних
робіт (наданих послуг) від 12.09.2013 №2044409,
від 18.09.2013 №5044425, від 18.09.2013 №5044426) від
18.09.2013 №5044429, отримані від ТОВ «Ложистик
Женераль» на придбання
транспортно-експедиційних послуг по
маршруту м. Кременчук - м. Стрий (ДАФ
В14218ВМ, ВІ9397ХР, ДАФ ВІ6655АО, ВІ6745АТ, ДАФ
В16615ВЕ, ВІ2639ХО, РЕНО ВС1761СХ,ВС6322ХТ).

На підтвердження реальності вказаних
операцій позивачем подано до суду
копії договору, специфікацій до
договору, платіжних доручень,
податкових накладних, видаткових
накладних, претензії від 19.11.2013 року,
податкової звітності, реєстру виданих
та отриманих податкових накладних,
актів приймання продукції по кількості
та якості, витягу з технологічного
процесу.

Позивач у поясненнях вказує, що
придбані товари використовуються для
формування візків для вагонів -
хоперів, які виготовляються заводом
серійно, відтак ТОВ «ДМЗ «Карпати» не є
кінцевим споживачем балок надресорних
і рам бокових, а використовує зазначені
ТМЦ для виготовлення іншої продукції і
в складі вагонів здійснює рух до
кінцевого споживача.

На підтвердження використання
придбаних товарів у господарській
діяльності по операціях з іншими
контрагентами позивачем подано копії
актів здачі - приймання виконаних
робіт, товарно - транспортних
накладних, актів прийому - передачі,
накладних, лімітно - забірних карт,
видаткових накладних, актів
використання давальницької сировини,
актів про технічне приймання нового
грузового вагону, актів прийому -
передачі вагонів - хоперів у власність,
договорів купівлі - продажу вагонів -
хоперів, специфікацій до вказаних
договорів, додаткових договорів,
договорів купівлі - продажу на
піввагонів чотиривісних, договору
підряду на виготовлення візка, норми
витрат матеріалів та запасних частинна
виготовлення візка з колісними парами
нового формування модернізовані.

На підтвердження відображення
вказаних операцій у бухгалтерському
обліку позивачем подано оборотно -
сальдові відомості, довідку головного
бухгалтера.

Відповідно до п. 198.1. ПК України, право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України.

Відповідно до п. 198.2.ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п. 198.3. ПК України, податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Статтею 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-XIV
(далі - Закон № 996-XIV) визначено, що сфера
дії цього Закону поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно із
законодавством.

Згідно із реченням другим частини
другої статті 3 Закону № 996-XIV фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Як зазначено у статті 9 вказаного
Закону, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого
складено документ;

зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Вказана норма кореспондується із
пунктом 2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р.
за № 168/704, (далі - Положення), відповідно
до якого первинні документи повинні
мати такі обов'язкові реквізити:
найменування підприємства, установи,
від імені яких складений документ,
назва документа (форми), дата і місце
складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам (пункт 2.16 Положення).

Пунктом 11 Правил перевезення вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
які затверджені наказом Мінтрансу
України від 14.10.1997 р. № 363, визначено, що
основними документами на перевезення
вантажів є товарно-транспортні
накладні та дорожні листи вантажного
автомобіля. Залежно від виду вантажу та
його специфічних властивостей до
основних документів додаються інші
(ветеринарні, санітарні та якісні -
сертифікати, свідоцтва, довідки,
паспорти тощо), що визначається
правилами перевезень зазначених
вантажів.

Дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається. Перший
екземпляр товарно-транспортної
накладної залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
перевізнику.

Суд також звертає увагу на те, що
відповідно до п.3.2 договору поставки
від 16.08.2013 року №02/08-13, операції по якому
були предметом дослідження при
проведенні перевірки, передбачено,
поставка продукції здійснюється на
умовах FCA (ПАТ «Кременчуцький
сталеливарний завод» м. Кременчук, вул.
І.Приходько,141), згідно з правилами
«Інкотермс -2000» автомобільним
транспортом покупця (ТОВ «МДЗ
«Карпати»), а також на умовах FCA (ст.
Крюків - на Дніпрі) згідно з правилами
«Інкотермс - 2000» залізничним
транспортом протягом 20 днів після
отримання заявки на продукцію від
останнього, та перерахування коштів на
рахунок постачальника, згідно п.5.1
даного Договору.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
визначення умов поставки» від 05.07.2012
року №5060-VІ внесено зміни до деяких
актів законодавства, зокрема:

- частину четверту статті 265
Господарського кодексу України
(Відомості Верховної Ради України, 2003
р., №№ 18-22, ст. 144) викладено в такій
редакції: "4. Сторони для визначення
умов договорів поставки мають право
використовувати відомі міжнародні
звичаї, рекомендації, правила
міжнародних органів та організацій,
якщо це не заборонено прямо або у
виключній формі цим Кодексом чи
законами України";

- абзац другий частини третьої статті 8
Закону України "Про
транспортно-експедиторську
діяльність" (Відомості Верховної Ради
України, 2004 р., № 52, ст. 562).

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
транспортно - експедиторську
діяльність», дія цього Закону
поширюється на відносини, що виникають
при транспортному експедируванні
вантажів усіма видами транспорту,
крім трубопровідного.

Згідно ч.2, абз.2 ч.3 ст.8 вказаного Закону,
транспортно-експедиторські послуги
надаються клієнту при експорті з
України, імпорті в Україну, транзиті
територією України чи іншими
державами, внутрішніх перевезеннях
територією України.

Експедитори за дорученням клієнтів:
забезпечують оптимальне транспортне
обслуговування, а також організовують
перевезення вантажів різними видами
транспорту територією України та
іноземних держав відповідно до
договорів

(контрактів), згідно з якими сторони
мають право використовувати відомі
міжнародні звичаї, рекомендації,
правила міжнародних органів та
організацій, якщо це не заборонено
прямо або у виключній формі цим та
іншими законами України.

У зв'язку з цим, суб'єкти господарської
діяльності мають можливість укладати
контракти, використовуючи при цьому
правила Iнкотермс будь-якої редакції,
узгодженої сторонами контракту.

Відповідно до офіційних правил
тлумачення торговельних термінів
Міжнародної торгової палати Інкотермс
2000, термін FCA- FREE CARRIER (... named place) -
ФРАНКО-ПЕРЕВІЗНИК (... назва місця)
означає, що продавець здійснює
поставку товару, який пройшов митне
очищення для експорту, шляхом
передання призначеному покупцем
перевізнику у названому місці. Слід
зазначити, що вибір місця поставки
впливає на зобов'язання щодо
завантаження й розвантаження товару у
такому місці. Якщо поставка
здійснюється на площах продавця,
продавець відповідає за завантаження.
Якщо ж поставка здійснюється в
іншому місці, продавець не несе
відповідальності за розвантаження
товару. Цей термін може бути
застосований незалежно від виду
транспорту, включаючи змішані
(мультимодальні) перевезення.

Умови поставки: продавець зобов'язаний
надати товар перевізнику або іншій
особі, призначеній покупцем або
обраній продавцем у відповідності зі
статтею А.3 "а", у названому місці у день
чи в межах періоду, що узгоджені
сторонами для здійснення поставки.

Покупець зобов'язаний за власний
рахунок укласти договір перевезення
товару від названого місця, окрім
випадків, коли договір перевезення
укладено продавцем відповідно до
статті А.3 "а". Покупець зобов'язаний
дати продавцю достатнє повідомлення
про назву особи, зазначеної в статті
А.4, і, в разі необхідності, визначити
вид транспорту, а також дату чи період
поставки, і, в разі потреби, пункт у
межах місця, де товар повинен бути
доставлений перевізнику або іншій
особі, зазначеній покупцем.

Таким чином, згідно з цими правилами та
умовами вказаного договору, поставка
продукції повинна була здійснюватись
за рахунок коштів позивача, відтак у
нього повинні б були бути в наявності
всі товаросупровідні документи.

Враховуючи вищенаведене та наявні в
матеріалах документи, суд приймає до
уваги висновки податкового органу про
те, що придбання вищенаведених ТМЦ не
оформлено відповідними документами,
які б підтверджували фактичне надання
послуг, а саме: в актах здачі-прийняття
робіт (надання послуг) не зазначено
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції (назву
продукції та її кількість), маршрут,
відображений в актах (м. Кременчук - м.
Стрий) не підтверджує факту поставки
ТМЦ на ТОВ «ДМЗ «Карпати», оскільки
місцезнаходження ТОВ «ДМЗ «Карпати» м.
Н.Розділ, а не м. Стрий. Документів, які б
підтверджували транспортування
продукції з м. Стрий до м. Н.Розділ
підприємством не надано. Підприємством
до перевірки не надано: документів, які
б підтверджували, хто з посадових осіб
отримував ТМЦ від ПП «ВО «Пружина»
(П.І.Б, №№ довіреностей), хто та за яких
обставин перевіряв ТМЦ на
відповідність кількості, номенклатурі;
документів, які підтверджують
вирішення спірних питань щодо
асортименту та кількості продукції
(претензія, направлена на адресу ПП «ВО
«Пружина» та ін.) як це передбачено п.3.5
договору; документів, які
підтверджують транспортування ТМЦ при
взаємовідносинах з ПП «ВО «Пружина»
(товарно-транспортні накладні, дорожні
листи та ін.).

У поданих документах на підтвердження
транспортування товару перевіркою
виявлено значні недоліки, зокрема у
представленій залізничній накладній
(том 1 а.с.146) відправником зазначається
ПАТ «Кременчуцький сталеливарний
завод», одержувачем ГП «Стрийський
ВРЗ», платником ДП «УТЛЦ»; у
представлених актах здачі - приймання
виконаних робіт, отримані від ТзОВ
«Ложистик Женераль» на придбання
траспотно - експедиційних послуг не
зазначено обсягу господарської
операції, одиницю її виміру, маршрут,
також відсутні на товарно -
транспортних накладних відмітки від
вантажовідправника, вид перевезень,
відсутні будь - які підписи посадових
осіб, водіїв, відтак такі не можуть
судом братись до уваги як належні та
допустимі докази транспортування
товару.

Крім того, перевіркою встановлено
розбіжності щодо кількості,
асортименту продукції ,вказаної у
специфікації та у видаткових накладних
(том1 .а.с.37).

Відтак, надані позивачем документи не
відповідають у повній мірі вимогам
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», які встановлені для
первинних бухгалтерських документів,
через що не дозволяють ідентифікувати
факти виконання робіт (надання послуг),
тобто не підтверджують здійснення
господарських операцій, їх
пов'язаність із господарською
діяльністю позивача.

Таким чином, суд вважає правомірними
висновки податкового органу про
порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3,
ст.198 Податкового кодексу України
завищено податковий кредит за вересень
2013 року на 581990 грн., що призвело до
заниження ПДВ, який підлягає сплаті до
бюджету за вересень 2013 року на 581990
гривень.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає, зокрема, суми податкового
зобов'язання на підставах, визначених
підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3
статті 54 цього Кодексу, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків, зокрема суми
нарахованого податкового зобов'язання.

Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Докази подані
позивачем не переконують в
обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень, що позивачем зроблено не
було.

З огляду на те, що позивачем не
спростовано вказаних висновків ані
поясненнями, ані належними та
допустимими доказами, відтак суд
вважає такі висновки правомірними.

Згідно ст. 19 Конституції України,
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до п.1 ст.11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведеності перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються їх вимоги та
заперечення.

Докази, надані позивачем, не
підтвердили підставність позовних
вимог. Позивач не надав доказів
реальності здійснення операцій з
контрагентом ПП «ВО «Пружина», не
спростував висновків податкового
органу, наведених в акті перевірки.

Таким чином, суд, перевіривши обставини
передбачені ч.3 ст.2 КАС України, вважає,
що правових підстав для визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення - рішення від
16.01.2014 року №- немає.

Враховуючи наведене, суд прийшов до
висновку про необґрунтованість та
безпідставність позовних вимог і
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити.

Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України та ч.3 ст.4
Закону України «Про судовий збір», у
зв'язку з тим, що судове рішення
ухвалене не на користь позивача, з
нього слід стягнути решта суми
судового збору з врахуванням розміру
майнових вимог. Враховуючи сплату
позивачем при поданні позову судового
збору в розмірі 487,20 грн., відтак
стягненню підлягає ще судовий збір у
розмірі 4384,80 грн.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 87, 94, 158, 160, 162, 163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

2. Стягнути з ТзОВ "Дослідно - механічний
завод "Карпати" (81652, Львівська обл., м.
Новий Розділ, вул. Ходорівська, 4) до
бюджету 4384,80 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені статтею
186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, передбачені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови
виготовлений і підписаний 02.06.2014 року.

Суддя
Карп'як Оксана Орестівна