Справа № 814/1043/14
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частини)

Миколаїв

14:56

03 червня 2014 року
справа № 814/1043/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Гордієнко Т.О., за участю секретаря
судового засідання Тимошевської О.І.,
пр. позивача Панченка С.В., Луук А.В., пр.
відповідача Навратюка О.М., пр. третьої
особи Рехлецького Р.В. розглянув у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Марконі", вул.
Радянська, 14. кімната 415, м. Миколаїв, 54017
доДержавної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області, вул.
Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивачаТовариство з обмеженою
відповідальністю "Техно-Дизель", вул. 1
Слобідська, 37, м. Миколаїв, 54055

провизнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 07.04.2014 № ,
від 07.04.2014 № , від 07.04.2014 № ,

Керуючись ст. ст. 11, 71, 94, 158-163, 167, 254
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними і скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області від 07.04.2014 №
, від 07.04.2014 № , від 07.04.2014 №
.

3. Присудити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Марконі" понесені
ним судові витрати (судовий збір) в сумі
487, 20 грн (чотириста вісімдесят сім
гривень 20 к.) з Державного бюджету
України.

4. Стягнути з Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області
на користь Держави судовий збір в сумі 4
384,80 грн (чотири тисячі триста
вісімдесят чотири гривні 80 к.).

Постанова суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено
Кодексом адміністративного
судочинства України, набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Т. О.
Гордієнко

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Миколаїв

03 червня 2014 року
справа № 814/1043/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Гордієнко Т.О., за участю секретаря
судового засідання Тимошевської О.І.,
пр. позивача Панченка С.В., Луук А.В., пр.
відповідача Навратюка О.М., пр. третьої
особи Рехлецького Р.В. розглянув у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Марконі", вул.
Радянська, 14. кімната 415, м. Миколаїв, 54017
доДержавної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області, вул.
Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивачаТовариство з обмеженою
відповідальністю "Техно-Дизель", вул. 1
Слобідська, 37, м. Миколаїв, 54055

провизнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 07.04.2014 № ,
від 07.04.2014 № , від 07.04.2014 № ,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
07.04.2014 № , , .

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
тим, що ним правомірно сформований
податковий кредит та витрати, що
враховуються при визначені об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємств за господарськими
операціями, здійсненими на підставі
правочину, укладеного між ТОВ
«Марконі» та ТОВ «Техно-Дизель».

Відповідач проти позову заперечує,
просить відмовити у позові, оскільки
актом перевірки встановлено
нереальність та безтоварність
господарських операцій, укладених
позивачем з ТОВ «Техно-Дизель», тому
податкові повідомлення-рішення
прийняті законно та обґрунтовано.

Третя особа на стороні позивача без
самостійних вимог - ТОВ «Техно-Дизель»
надала суду письмові пояснення, в яких
просить суд позов ТОВ «Марконі»
задовольнити, оскільки договір
поставки, укладений між позивачем та
ТОВ «Техно-Дизель» на поставку
нафтопродуктів є реальним, що
підтверджується первинними
документами.

У судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Заслухав пояснення представників
сторін, третьої особи, дослідив
матеріали справи суд дійшов висновку:

Актом № 206/14-03-22-08/31883013 від 17.03.2014 про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«МАРКОНІ» з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість з контрагентом -
постачальником ТОВ «Техно-Дизель» та
контрагентами - покупцями за серпень,
вересень, листопад 2013 р. та з податку на
прибуток за 2013 р. встановлено
порушення:

- п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.193.3 ст.198, п.200.1
ст.200 ПК України від 02.12.2010 № 2755
внаслідок чого підприємством ТОВ
«Марконі» занижено суму податку на
додану вартість, що підлягає справі до
бюджету у розмірі 151 933 грн. за період
2013 р., у т.ч. за ІІ кв. на суму 144 336 грн;

- п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України
від 02.12.2010, внаслідок чого зменшено
від'ємне значення різниці між сумою
податкових зобов'язань і сумою
податкового кредиту в розмірі 42 000
грн. за період серпень 2013 р.;

- п.134.1, ст.134, п.138.1, п.138.2, п.138.6, п.п. 138.8.1
п.138.8 ст.138, п.149.1 ст.149 ПК в результаті
чого підприємством ТОВ «Марконі»
встановлено заниження суми податку на
прибуток, що підлягає сплаті до бюджету
у розмірі 144 336 грн. за період вересень
2013 р.

На підставі акта перевірки
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення :

- № від 07.04.2014, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 151 933 грн.
основного платежу та 37 983,25 грн.
штрафні санкції;

- № від 07.04.2014, яким зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 42
000 грон. за серпень 2013 р.;

- № від 07.04.2014, яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток на суму 144 336 грн.
основного платежу та 36 084 грн. штрафні
санкції.

Відповідач в акті перевірки
посилається на те, що є підстави
вважати, що господарські операції,
здійснені позивачем з ТОВ
«Техно-Дизель» є безтоварними,
оскільки позивачем не підтверджено
реальність здійснення цих
господарських операцій. Цей висновок
відповідач в акті перевірки зробив на
підставі акта ДПІ у Заводському районі
м. Миколаєві від 18.12.2013 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Техно-Дизель» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні правових
відносин з ТОВ «Номей» за серпень,
вересень 2013 р. ТОВ «Номей» не
знаходиться за юридичною адресою. Його
податковий кредит сформований на
підставі ТОВ «Пірол СКФ», який в свою
чергу його сформував за рахунок ТОВ
«Г.Н.Т. Трейд Лайн». Директор та
засновник ТОВ «Пірол СКФ» ОСОБА_6
повідомила, що відношення до
діяльності ТОВ «Пірол СКФ» немає,
ніякого товару ТОВ «Номей» не
поставляла, тому неможливо підтвердити
реальність взаємовідносин ТОВ «Номей»
з ТОВ «Техно-Дизель».

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

При цьому, будь-які документи (у тому
числі, договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, якщо вона спричинила реальні
зміни майнового стану платника
податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
Кодексу України.

Відповідно до п.198.3. ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п. 200.1, 200.3 ст. 200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При від'ємному
значенні суми, така сума враховується
у зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п.138.2. ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

На підставі п.138.8, п.138.8.1 ст. 138 ПК України
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат. До складу прямих матеріальних
витрат включається вартість сировини
та основних матеріалів, що утворюють
основу виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат.

Позивач уклав з ТОВ «Техно-Дизель»
договір на продаж та поставку
нафтопродуктів № 45 від 15.07.2013, за
умовами якого продавець ТОВ «Техно -
Дизель» зобов'язався протягом всього
терміну договору, за заявками
Покупця-позивача по справі, поставляти
і передавати у власність покупця, а
Покупець приймати і оплачувати
нафтопродукти. Право власності на
Товар переходить від продавця до
Покупця на умовах видаткових накладних
оформлених на підставі звітів, що
підписуються обома сторонами.

Виконання умов цього договору
підтверджується податковими
накладними, видатковими накладними,
платіжними дорученнями про оплату
товару, товарно-транспортними
накладними.

В акті перевірки відповідач зазначив,
що позивачем згідно договорів
бербоут-чартеру від 07.06.2013 № 12-П, № 13-П,
№ 14-П, № 15-П, № 16-П, № 17-П, укладеним з ДП
«Миколаївський морський торгівельний
порт» та договору бербоут-чартеру № б/н
від 10.07.2013, укладеного з компанією
«Maritime cargo line S. A.», обліковує на рахунку 01
«Орендовані необоротні активи» судна -
буксири: «Бугський», «Зюйд», «Урал»,
«Докер», «Українець», Ровангард,
несамохідна суднова баржа ДМ-2020.

В запереченнях до акту перевірки
позивач зазначив, що придбанні
товарно-матеріальні цінності у ТОВ
«Техно-дизель» позивач використовував
у господарській діяльності при наданні
буксирувальних послуг в портах м.
Миколаєва та супроводженню суден по
Бузько-Дніпровському лиманському
каналу. Місце отримання та зберігання
дизельного палива є відповідні
буксири, використання якого
підтверджується звітами по
використанню дизельного палива та
масла за серпень, вересень 2013 р.,
теплотехнічними звітами по буксирах
«Українець», «Зюйд», «Ровангард»,
«Тур», «Докер», «Урал», «Бузький» за
серпень, вересень 2013 р., актами на
списання ТМЦ за серпень, вересень 2013 р.,
які були надані позивачем та
дослідженні судом у судовому
засіданні.

Крім того, позивач надав суду на кожну
поставку дизельного пального ТОВ
«Техно-Дизель» заявки до начальника
воєнізованої охорони Державного
підприємства
«Миколаївський морській торгівельний
порт» про надання перепусток для ввоза
на територію підприємства дизельного
пального з вказівкою марки автомобіля,
його номер, прізвище водія та
перепустки на ввіз пального, на яких
стоять штампи бюро перепусток, що
свідчать, що автомобілі з дизельним
пальним заїжджали на територію ДП ММТП
(арк.с.163-183 том ІІ).

Третя особа - ТОВ «Техно-Дизель» надала
суду первинні документи на поставку на
її адресу дизельного палива: договір,
укладений з ТОВ «Номєй», видаткові
накладні, товарно-транспортні
накладні, виписки з особового рахунку,
договір на поставку, зберігання та
відпуск нафтопродуктів, укладений з
ППВТФ «ТАБ», статут підприємства, в
якому п.3.2. зазначено, що вони мають
право здійснювати такі види
діяльності, як оптова, роздрібна
торгівля паливно-мастильними
матеріалами. На кожну поставку
дизельного пального для позивача ТОВ
«Техно-Дизель» надало суду заявку до
екологічної інспекції на отримання
можливості здійснення
перевантажувальних операцій із
нафтопродуктами та дозволи Державної
екологічної інспекції
північно-західного регіону Чорного
моря здійснювати перевантажувальні
(бункерувальні) операції із
нафтопродуктами (арк. с.108-127 т. ІІ).

Відповідач надав суду лист управління
ДАІ від 22.05.2014 (арк. с. 3 т. ІІІ), в якому
зазначено, що автомобіль МАЗ 5337,
номерний знак ВЕ 17 86 ВА, який перевозив
дизельне пальне від третьої особи до
позивача належить - ТОВ «Нью-Стар».

В товарно-транспортних накладних на
відпуск нафтопродуктів
автопідприємством зазначено ТОВ «ТК
Скат», замовник ТОВ «Техно-Дизель»,
Вантажоодержувач - ТОВ
«Марконі», автомобіль МАЗ 5337, номерний
знак ВЕ 17 86 ВА.

В судовому засіданні представник
третьої особи ТОВ «Техно-Дизель» надав
суду договір оренди № 6-05/11 від 06.05.2011,
укладений ним (орендатором) та ТОВ
«Нью-Стар» (орендодавцем), за умовами
якого орендодавець надає орендатору
транспортний засіб в користування МАЗ
5337, реєстраційний номер ВЕ 1786 ВА.

Позивач також надав суду ліцензію
Міністерства транспорту та зв'язку
України № 586132 серії АГ від 19.08.2011 ,
видану ТОВ «ТК Скат» та сертифікати
відповідності на дизельне пальне
(арк.с.13-15 т. ІІІ).

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що угода, яка була укладена між
позивачем та ТОВ «Техно-Дизель»
спрямована на реальне настання
наслідків, умовлених ними, виконана
сторонами в повному обсязі та
відповідає положенням вільного,
господарського і податкового
законодавства. Товар, який придбавався
позивачем притаманний його
господарській діяльності та
використовувався ним для здійснення
господарської діяльності.

Судом не встановлено жодного
фактичного порушення позивачем вимог
податкового законодавства, за
наслідками здійснення господарських
операцій з його контрагентом - ТОВ
«Техно-Дизель».

Таким чином, податкові
повідомлення-рішення № , ,
від 07.04.2013 є противоправними та
підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті ( вчинені) вони
відповідно до вимог ст. 2 КАС України.

Згідно ч. 2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Заперечення відповідача не
приймаються судом до уваги, оскільки
вони спростовані документами, які була
надані позивачем та третьою особою.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Судові витрати у вигляді судового
збору підлягають відшкодуванню
позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 94, 158-163, 167, 254 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними і скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області від 07.04.2014 №
, від 07.04.2014 № , від 07.04.2014 №
.

3. Присудити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Марконі" понесені
ним судові витрати (судовий збір) в сумі
487, 20 грн (чотириста вісімдесят сім
гривень 20 к.) з Державного бюджету
України.

4. Стягнути з Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області
на користь Держави судовий збір в сумі 4
384,80 грн (чотири тисячі триста
вісімдесят чотири гривні 80 к.).

Постанова суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено
Кодексом адміністративного
судочинства України, набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Т.
О. Гордієнко

Повний текст постанови складено
відповідно до частини 3 статті 160 КАС
України та підписано суддею 04.06.2014.