Справа № 812/778/14
Суддя: Бишов М. В.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тихонов І.В.
Суддя-доповідач - Бишов М. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2014 року справа №812/778/14

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Бишова М.В.

суддів
Компанієць І.Д., Шальєвої В.А.

при секретарі
Абушек А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Луганської митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 20 березня
2014 року по адміністративній справі
№812/778/14 за позовом Публічного
акціонерного товариства «Алчевський
коксохімічний завод» до Східної
митниці Міністерства доходів і зборів
України, Головного управління
державної казначейської служби
України в Луганській області про
визнання протиправним та скасування
рішень про визначення митної вартості
товарів, скасування картки відмови,
повернення надмірно сплаченого ПДВ в
сумі 895796,70 грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Алчевський коксохімічний завод»
звернулося до Луганського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Луганської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Луганській області, в якому просило
визнати протиправним та скасувати
рішення Луганської митниці Міндоходів
про визнання митної вартості товарів
№702020001/2013/000556/2 від 23.08.2013 року та
№702020001/2013/000653/2 від 18.09.2013 року,
скасувати картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№702020001/2013/000117 та №702020001/2013/000135,
повернути на рахунок ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» надмірно
сплачене ПДВ у сумі 895796,70 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що між позивачем та компанією
«ТОППРОМ ТРАЙДИНГ ЛТД» (Кіпр) 01 жовтня
2010 року було укладено
зовнішньоекономічний контракт №61-545, в
межах якого позивачем на митну
територію України в серпні - вересні 2013
року на умовах DDU станція Комунарськ
(ІНКОТЕРМС 2010) було ввезено вантаж -
вугілля марки «ОС».

Товар надійшов для розмитнення на
Луганську митницю. На підставі
вищезазначеного контракту та додатків
до нього позивачем було заявлено до
митного оформлення в режимі імпорту
зазначений товар (ВМД №702020001/2013/008328, ВМД
№702020001/2013/00912) за ціною договору 135
доларів США за одну тону, та надано
декларації митної вартості за формою
ДМВ-1 і необхідний пакет документів,
передбачений Митним кодексом України.

Для митного оформлення вантажу митниця
пред'явила позивачу вимогу про надання
додаткових документів: рахунків про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами визначеними
договором (угодою, контрактом); якщо
здійснювалося страхування - страхові
документи, а також документи, що
містять відомості про страхування;
документи, що містять відомості про
вартість перевезення товару; виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікації, прейскуранти виробника
товару; інші додаткові наявні
документи.

23.08.2013 року та 18.09.2013 року Луганською
митницею були прийняти рішення
№702020001/2013/000556/2 до ВМД №702020001/2013/008328 та
№702020001/2013/000653/2 до ВМД №702020001/2013/009192,
згідно з яким визначення митної
вартості товару за ціною угоди щодо
товарів, які імпортуються, неможливо у
зв'язку з ненаданням декларантом інших
додатково запрошених документів.

У зв'язку з неможливістю застосування
першого методу, зазначеного у статті 58
Митного кодексу України, митну
вартість оцінюваного товару визначено
відповідно до ст. 59 МКУ на підставі
рівня митної вартості ідентичного
товару «Вугілля кам'яне бітумінозне
коксівне марки «ОС» на однакових
умовах поставки із розрахунку 150
доларів США за тону (МД від 26.07.2013р.
№702020001/2013/007223, контракт №39/2012-STL-AL від
28.09.2012р., додаток №8 від 31.05.2013р.).

14.08.2013р. та 09.09.2013р. Луганська митниця
картками відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№702020001/2013/000117 та №702020001/2013/000135
відмовила позивачеві в митному
оформленні товару. Підставою для
відмови в митному оформленні
зазначено: Проведення митної оцінки
(рішення про визначення митної
вартості №702020001/2013/000556/2,
№702020001/2013/000653/2).

Позивач вважав дії та рішення митного
органу протиправними, такими, що не
відповідають нормам законодавства
України щодо митного оформлення товару
та ч.2 ст. 19 Конституції України.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2014 року позов ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» задоволений
повністю, внаслідок чого визнані
протиправними та скасовані рішення
Луганської митниці Міндоходів про
визнання митної вартості товарів
№702020001/2013/000556/2 від 23.08.2013 року та
№702020001/2013/000653/2 від 18.09.2013 року,
скасовані картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№702020001/2013/000117 та №702020001/2013/000135, стягнуто
з Державного бюджету України на
користь позивача надмірно сплачене ПДВ
у сумі 895 796,70 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь позивача судовий збір в сумі
560,28 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідачем - Луганською
митницею Міністерства доходів і зборів
України подана апеляційна скарга, в
якій апелянт просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі. Обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, відповідач вказує,
що висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи, судом
першої інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права.
Апелянт вказує на цілковиту
правомірність дій митного органу та їх
відповідність нормам чинного
законодавства України. 23.08.2013р. ПАТ
«Алчевськкокс» для митного оформлення
товару «Вугілля кам'яне бітумінозне
коксівне марки ОС» виробництва ЗАТ ЦОФ
«Щедрухінская» Росія була надана МД
№702020001/2013/008316 разом з пакетом
документів, які зазначено в графі 44
вищезазначеної МД. Згідно з поданими
документами наявна
зовнішньоекономічна операція, в якій
вантаж йде напряму з Росії в Україну
через Кіпрського посередника, при
цьому посередник не є ані виробником,
ані експортером вантажу. При розгляді
наданого пакету документів, керуючись
положеннями ч.3 ст.53 та ч.5 ст.54 МК
України, враховуючи згенеровану
системою АСАУР митну формальність «105-2
- Контроль правильності визначення
митної вартості товарів» було
встановлено, що надані для
підтвердження митної вартості товарів
документи містять розбіжності, що
унеможливлюють підтвердження числових
значень складових митної вартості
товарів. Враховуючи надання
декларантом одночасно з МД
№702020001/2013/008316 копії митної декларації
країни відправлення та висновків про
вартісні характеристики товару,
декларанту було запропоновано подання
додаткових документів. Листом від
18.09.2013р. №003-2250 декларант відмовився від
надання запитаних документів. Таким
чином, декларантом не виконано вимоги
п.2 ч.2 ст.52 МКУ щодо обов'язку надання
органу доходів і зборів достовірних
відомостей про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню, та ч.3 ст.53 МКУ в частині
обов'язку надання додаткових
документів. Позивачем, в порушення
вимог чинного законодавства, не
виконано в повному обсязі законні
вимоги митниці щодо надання додаткових
документів необхідних для розгляду
питання щодо встановлення митної
вартості товару та не спростовано
сумніви митного органу щодо дійсної
вартості заявленого до митного
оформлення товару. Рішенням суду
першої інстанції постановлено
стягнути надмірно сплачені суми
податку на додану вартість в розмірі 895
796,70 грн, але судом не прийнято до уваги
доводи відповідача про те, що дана сума
не підлягає поверненню з державного
бюджету України, оскілки рішеннями про
коригування митної вартості
товарів від 23.08.2013р. №702020001/2013/000556/2
та від 18.09.2013р. №702020001/2013/000653/2 було
відкориговане митну вартість товарів
лише за двома ВМД: №702020001/2013/008316 та
№702020001/2013/009192. На підставі прийнятих
рішень про коригування митної вартості
товарів позивачем були подані ВМД від
23.08.2013р. №702020001/2013/008328 та ВМД №702020001
/2013/009215. Інші ВМД від 28.08.2013р.
№702020001/2013/008501, від 12.09.2013р. №702020001/2013/008952,
від

12.09.2013р. №702020001/2013/008950, від 24.09.2013р.
№702020001/2013/009449, від 30.09.2013р.№702020001/2013/009750
подавались позивачем із самостійним
визначенням митної вартості товарів за
другим методом. Рішення про
коригування митної вартості товарів за
зазначеними ВМД митним органом не
приймались.

Представник позивача в судовому
засіданні просив апеляційну скаргу
Луганської митниці залишити без
задоволення. У судове засідання 30
травня 2-14р. представник позивача не
з'явився, надав клопотання про розгляд
справи у його відсутність.

Представники відповідачів у судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, представник митниці надав
клопотання про розгляд справи у його
відсутність, що дає суду право
розглянути справу у відсутність
представників відповідачів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, встановила
наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що Публічне акціонерне
товариство «Алчевський коксохімічний
завод» зареєстровано в якості
юридичної особи та внесено до Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України (а.с.15-19).

01 жовтня 2010 між позивачем та компанією
«ТОППРОМ ТРАЙДИНГ ЛТД» (Кіпр) укладено
зовнішньоекономічний контракт №61-545, в
межах якого позивачем на митну
територію України в серпні - вересні 2013
року на умовах DDU станція Комунарськ
(ІНКОТЕРМС 2010) було ввезено вантаж:
вугілля марки «ОС» (а.с.30-39).

Товар надійшов для розмитнення на
Луганську митницю. На підставі
зазначеного контракту та додатків до
нього позивачем було заявлено до
митного оформлення в режимі імпорту
зазначений товар (ВМД №702020001/2013/008328,ВМД
№702020001/2013/009192) за ціною договору 135
доларів США за одну тону, та надано
декларацію митної вартості за формою
ДМВ-1 і необхідний пакет документів,
передбачений Митним кодексом України
(а.с.44-49,50-53).

23.08.2013 року та 18.09.2013 року Луганською
митницею Міндоходів були прийняти
рішення про коригування митної
вартості №702020001/2013/000556/2 до ВМД
№702020001/2013/008328 (а.с.20-21) та №702020001/2013/000653/2
до ВМД №702020001/2013/009192 (а.с.22-23), згідно з
якими визначення митної вартості
товару за ціною угоди щодо товарів, які
імпортуються неможливо у зв'язку з
відмовою декларанта в наданні
додаткових документів. Також,
зазначено, що враховуючи неможливість
застосування першого методу
зазначеного у статті 59 Митного кодексу
України за ціною договору щодо
ідентичних товарів на підставі рівня
митної вартості ідентичного товару
«Вугілля кам'яне бітумінозне коксівне
марки «ОС» на однакових умовах
поставки із розрахунку 150 дол. США/тн (МД
від 26.07.2013р. №702020001/2013/007223, контракт
№39/2012-STL-AL від 28.09.2012р., додаток №8 від
31.05.2013р.

23.08.2013 року та 18.09.2013 року Луганська
митниця Міндоходів, картками відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України №702020001/2013/000117,
№702020001/2013/000135 відмовила позивачеві в
митному оформленні товару на підставі
п. 2 ч.2 ст.54 Митного кодексу України у
зв'язку з неподанням документів згідно
з переліком та відповідно до умов
зазначених у ч. 2-4 ст.53 Митного кодексу
України, ч.6 ст.54та ч.2 ст.58 Митного
кодексу України. Роз'яснено вимоги,
виконання яких забезпечує можливість
прийняття митної декларації, митного
оформлення, випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення: заявити
митну вартість товарів у порядку і на
умовах, визначених розділом ІІІ
Митного кодексу України, з урахуванням
рішення про коригування митної
вартості від 23.08.2013 року №702020001/2013/000556/2,
від 18.09.2013 року №702020001/2013/000653/2) (а.с.24-29).

Для митного оформлення вантажу
Луганська митниця пред'явила позивачу
вимогу про надання:

- рахунків про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами
визначеними договором (угодою,
контрактом);

- якщо здійснювалося страхування -
страхових документів, а також
документів, що містять відомості про
страхування;

- документів, що містять відомості про
вартість перевезення товару;

- виписки з бухгалтерської
документації;

- каталогів, специфікацій,
прейскурантів виробника товару;

- інші додаткові наявні документи.

Позивачем були надані наступні
документи:

- висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» №3756 від
23.08.2013р. де зазначено, що згідно даних
видання «Металл Курьер», Металл
Эксперт. Уголь» та аналітичного
дослідження «Информация по рынку
коксующегося угля и кокса» середній
розрахунковий рівень цін на концентрат
вугільний, на умовах поставки DDU -
ст..Комунарськ, Україна може становити
115-135 доларів США, що не перевищує
заявлену декларантом митну вартість
(а.с.54);

- висновок ДП «Держзовнішінформ» №10/423
від 12.09.2013р. де зазначено, що згідно
аналізу наявної інформації щодо рівня
цін, що склався на коксівне вугілля на
внутрішньому ринку Росії та світовому
ринку середній розрахунковий рівень
цін на концентрат вугільний, на умовах
поставки DDU - ст. Комунарськ, Україна у
розмірі 135 доларів США є прийнятим
(а.с.55);

- листи №003-2084 від 23.08.2013р., №003-2250 від
18.09.2013р ПАТ «Алчевськкокс»: пояснення
про сплату рахунків третім особам
(а.с.56;57);

- лист №701 від 23.08.2013р. ТОВ
«Обогатительная фабрика «Коксовая»
про відсутність прайс листів та
прейскурантів;

- ліцензія на імпорт №00791, що
підтверджує зазначену вартість
вугілля (а.с.58);

- ліцензія на імпорт №00845, що
підтверджує зазначену вартість
вугілля (а.с.59-60);

- контракт з третіми особами №ТТ- DХ
01-26082011 від 26.08.2011р. (а.с.81-90);

- рахунок фірми виробника, де зазначено
ціна виробника на умовах DАР Комунарськ
у розмірі 120 доларів США за тону, що
також підтверджується умовами
контракту з третіми особами № ТТ-DX
01-26082011 від 26.08.2011р. (а.с.91-92);

- декларація на товари ЕК (експортна
декларація), (а.с.110).

На підставі рішень Луганської митниці
про визнання митної вартості товарів
№702020001/2013/000556/2 до ВМД №702020001/2013/008328 та
рішення №702020001/2013/000653/2 до ВМД
№702020001/2013/009192 у серпні - вересні ПАТ
«Алчевськкокс» було подано до митного
оформлення нові ВМД і декларації
митної вартості, в яких зазначена митна
вартість товарів за другим методом за
ціною визначеною митним органом в
рішенні - 105 дол. США/тн, та сплачено ПДВ
у сумі 8 957 966,92 грн (замість 8062170,22 грн), що
складає переплату у розмірі 895 796,70 грн
(а.с.61-80).

Позивачем було сплачено до державного
бюджету України за поставку вугілля
марки «ОС» митну вартість визначену у
деклараціях із розрахунку 150 дол. СШАтн,
що не заперечувалося сторонами по
справі.

Спір у даній справі полягає у
правомірності визначення митним
органом вартості товару за другим
методом при наявності тих документів,
які були наданні позивачем при митному
оформлені, у тому числі і додаткових
документів.

Приймаючи рішення про задоволення
позову суд першої інстанції вважав, що
наявними обов'язковими документами
підтверджуються митна вартість, яка
становить 135 дол. США/т і спростовується
вартість в сумі 150 дол. США/т визначена
відповідачем.

Позивачем надано достатньо доказів
обґрунтованості митної вартості
вугілля 135 дол. США/т. і ці обставини
наданими відповідачем доказами не
спростовані.

Доказів визначення позивачем митної
вартості того ж вугілля, і у той же
період в сумі 150 дол. США/т відповідачем
не надано, а, виходячи із пояснень
сторін, декларування за вказаною ціною
відбулось саме за рішенням митниці, а
не підприємства, що не підтверджує
надання останнім недостовірних
відомостей щодо митної вартості
товару.

Митницею, як суб'єктом владних
повноважень, не наведено обґрунтованих
доказів, чому представлені документи,
які базуються на об'єктивних даних, не
можуть бути підставою для визначення
митної вартості за 1-м основним методом
її визначення, враховуючи відсутність
умов, що унеможливлюють використання
обраного декларантом методу
визначення митної вартості.

Позивачем доведено протиправність
відмови відповідача у митному
оформленні товару, за вказаною
позивачем ціною.

Виходячи із наявних матеріалів справи,
та документів наданих для митного
оформлення, оцінюючи докази у їх
взаємній сукупності, суд першої
інстанції не вбачав відсутність
будь-яких умов чи застережень, які
унеможливлюють визначення вартості
імпортованого вугілля за 1 методом.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про протиправність та
необґрунтованість рішень митного
органу №702020001/2013/000556/2 до ВМД
№702020001/2013/008328 та №702020001/2013/000653/2 до ВМД
№702020001/2013/009192 щодо застосування
другого методу визначення митної
вартості товару - вугілля марки «ОС», та
відповідно карток відмови в прийнятті
митних декларацій, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№702020001/2013/000117, №702020001/2013/000135.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції. Відповідно до ч.ч.1,2
статті 51 Митного кодексу України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.ч.1,8,9 статті 52 Митного
кодексу України заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

У декларації митної вартості
наводяться відомості про метод
визначення митної вартості товарів,
числове значення митної вартості
товарів та її складових, умови
зовнішньоекономічного договору, що
мають відношення до визначення митної
вартості товарів, та надані документи,
що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій
цієї статті, є відомостями, необхідними
для митних цілей.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає органу
доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
ішостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи: 1) виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Згідно статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право:

1) упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим
Кодексом, здійснювати коригування
заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному
статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до органів доходів і
зборів інших країн із запитами щодо
надання відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і
зборів документально підтвердженої
офіційної інформації органів доходів і
зборів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю орган доходів і зборів не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Відповідно до ч.1 статті 55 Митного
кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Аналіз наведених норм, дає підстави
вважати, що органи доходів і зборів
мають виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Згідно статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до статті 58 Митного кодексу
України метод визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Платежі можуть бути здійснені прямо чи
опосередковано. Прикладом
опосередкованого платежу може бути
врегулювання покупцем повністю чи
частково боргу продавця.

Платежі необов'язково повинні бути
здійснені у вигляді переказу грошей
(зокрема, але не виключно). Такі платежі
можуть бути здійснені шляхом
акредитива, інкасування або за
допомогою інших розрахунків (вексель,
передача цінних документів тощо).

Термін "ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті" стосується лише
ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або
інші платежі покупця на користь
продавця, не пов'язані з оцінюваними
товарами, не є частиною митної
вартості. Додавання, якщо вони не
включалися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, згідно з
цією статтею робляться лише на основі
об'єктивних даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

Розрахунки згідно із цією статтею
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

Згідно статті 59 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статті
58 цього Кодексу, за основу для її
визначення береться вартість операції
з ідентичними товарами, що продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята органом доходів і
зборів вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як:

1) фізичні характеристики;

2) якість та репутація на ринку;

3) країна виробництва;

4) виробник.

Незначні зовнішні відмінності не
можуть бути підставою для відмови у
розгляді товарів як ідентичних, якщо в
цілому такі товари відповідають
вимогам частини другої цієї статті.

Ціна договору щодо ідентичних товарів
береться за основу для визначення
митної вартості товарів, якщо ці товари
ввезено приблизно в тій же кількості та
на тих же комерційних рівнях, що й
оцінювані товари.

У разі відсутності такого продажу
використовується вартість операції з
ідентичними товарами, що продавалися в
Україну в іншій кількості та/або на
інших комерційних рівнях. При цьому їх
ціна коригується з урахуванням
зазначених розбіжностей незалежно від
того, чи веде це до збільшення або
зменшення вартості. Інформація, що
використовується при здійсненні
коригування, повинна бути
документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені
в пунктах 5-7 частини десятої статті 58
цього Кодексу, включаються у вартість
операції, здійснюється коригування для
врахування значної різниці в таких
коштах і витратах між оцінюваними
товарами та відповідними ідентичними
товарами, що зумовлено різницею у
відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування
цього методу виявляється більш як одна
вартість договору щодо ідентичних
товарів, для визначення митної
вартості оцінюваних товарів
використовується найменша така
вартість.

З вищенаведеного вбачається, що вимоги
статті 59 Митного Кодексу України,
встановлюють можливість застосування 2
методу, за умови неможливості
визначення митної вартості товару за 1
методом.

Відповідачем було пред'явлено вимогу
до позивача про надання додаткових
документів, а саме - рахунків про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами визначеними
договором (угодою, контрактом); якщо
здійснювалося страхування - страхових
документів, а також документів, що
містять відомості про страхування;
документів, що містять відомості про
вартість перевезення товару; виписки з
бухгалтерської документації;
каталогів, специфікацій, прейскурантів
виробника товару; інших додаткові
наявні документи за власним бажанням.

Листами від 23.08.2013р. №0109/Т-420 та від
18.09.2013р. №003-2250 позивач відмовився від
надання запитаних митницею документів.

Таким чином, позивачем не виконано
вимоги п.2 ч.2 ст.52 МКУ щодо обов'язку
надання органу доходів і зборів
достовірних відомостей про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню, та ч. З ст.53 МКУ в
частині обов'язку надання додаткових
документів.

Позивачем, в порушення вимог чинного
законодавства, не виконано в повному
обсязі законні вимоги митниці щодо
надання додаткових документів
необхідних для розгляду питання щодо
встановлення митної вартості товару та
не спростовано сумніви митного органу
щодо дійсної вартості заявленого до
митного оформлення товару.

При цьому, документи, що подаються
декларантом, повинні спростовувати
наявні сумніви митного органу щодо
дійсності митної вартості товару.

Інших способів, аніж витребування
додаткових документів, надання часу
для підтвердження заявленої митної
вартості товару, у митного органу щодо
узгодження митної вартості товару із
декларантом законодавчими нормами не
передбачено. Декларант зобов'язаний
підтвердити заявлену мигну вартість
таким чином, щоб спростувати сумніви
митного органу.

Керуючись положеннями Угоди про
застосування статті VII ГАТТ 1994 року,
вимогами ч.6 ст.54 та ч.2 ст.58 МКУ,
враховуючи неподання декларантом всіх
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у ч.2 та 3
ст.53 МКУ, відсутністю у зв'язку з
неподанням таких документів
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів та відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, в застосуванні
заявленого декларантом методу
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, митним органом
відмовлено.

Колегія суддів вважає правомірними дій
Луганської митниці щодо відмови ПАТ
«Алчевськкокс» у застосуванні
заявленого декларантом методу
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, оскільки позивачем на
вимогу митного органу не було надано
достатніх та належних документів, які б
спростовували сумніви митного органу
щодо ціни товару, зазначеної у
договорі.

Оскільки позивачем не надані усі
витребувані митним органом документи
на підтвердження заявленої митної
вартості, надані документи
обґрунтовано давали достатньо підстав
для сумніву в правильності митної
оцінки товару, суд апеляційної
інстанції вважає, що митним органом
правомірно скоригована митна вартість
товару з урахуванням положень Митного
кодексу України.

Сукупність зазначених обставин
свідчить про неправильний висновок
суду першої інстанції про задоволення
позову.

З урахуванням наведених правових норм
та наданих письмових документів,
колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позову та вважає, що
позовні вимоги ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» є
необґрунтованими.

Згідно з ст.202 ч.2 п.3 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

З огляду на наведене колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, але висновки суду щодо
правомірності дій митного органу не
відповідають цим встановленим
обставинам, що обумовлює висновок про
необхідність скасування постанови
суду першої інстанції та прийняття
нової постанови про відмову у
задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 1951, 196-198, 202, 205, 206, 211,
212, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Луганської митниці
Міністерства доходів і зборів України
на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 20 березня
2014 року по адміністративній справі
№812/778/14 - задовольнити.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 20 березня
2013 року по адміністративній справі
№812/778/14 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Алчевський
коксохімічний завод» до Східної
митниці Міністерства доходів і зборів
України про визнання протиправним та
скасування рішень про визначення
митної вартості товарів, скасування
картки відмови, повернення надмірно
сплаченого ПДВ в сумі 895796,70 грн -
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складання
постанови у повному обсязі.

У повному обсязі постанова
складена 02 червня 2014 року.

Колегія суддів
М.В.
Бишов

І.Д. Компанієць

В.А. Шальєва