Справа № 2а-11414/10/1370
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
Справа №
9104/4417/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Сапіги В.П.

суддів:
Обрізка І.М., Левицької Н.Г.,

за участі секретаря судових засідань
Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова на
ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014 року
по справі за адміністративним позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Львові
Міжрегіонального управління
Міндоходів та ОСОБА_2 про утримання
надміру виплачених сум пенсій, -

в с т
а н о в и в:

Управління пенсійного фонду України в
Личаківському районі м.Львова
звернулося в суд із адміністративним
позовом до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м.Львові
Міжрегіонального управління
Міндоходів та ОСОБА_2 про стягнення
солідарно з відповідачів суму
переплати пенсії в розмірі 4627,40 грн.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014 року
закрито провадження у даній справі на
підставі вимог п.1 ч.1 ст. 157 КАС України,
у зв'язку з тим, що справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Суд своє рішення мотивував тим, що спір
про надміру виплачених коштів носить
цивільно-правовий характер.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, позивачем оскаржено
його в апеляційному порядку, оскільки
вважає, що ухвала прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Зокрема, вказує, що судом порушено
вимоги ст. 17 КАС України , ст. 50 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» та ст. 101 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».
Позивач вказує, що спір підсудний
адміністративному суду посилаючись на
ст.. 3 КАС України, яка вказує, що справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією стороною є орган виконавчої
влади.

За наслідками апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати ухвалу суду
першої інстанції та направити справу
до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Статтею 3 КАС України визначено, що
справа адміністративної юрисдикції -
це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Позивач - це особа, на захист прав,
свобод та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.

Згідно ст. 6 КАС України, кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси. Суб'єкти
владних повноважень мають право
звернутися до адміністративного суду у
випадках, передбачених Конституцією та
законами України.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій (ст. 17 КАС
України). Юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема, спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених Конституцією та
законами України.

Таким чином, наведеними правовими
нормами встановлено, що справою
адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є суб'єкт владних
повноважень, який здійснює владні
управлінські функції. Такий суб'єкт
владних повноважень може бути
позивачем у адміністративній справі
лише тоді, коли адміністративний позов
ним подається з метою виконання своїх
повноважень, і лише у випадках коли
право такого звернення до суду
встановлено Конституцією та законами
України.

Крім цього, відповідно до ч.4 ст.18 КАС
України, адміністративним судам
підсудні усі адміністративні справи
щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами
владних повноважень з приводу
обчислення, призначення, перерахунку,
здійснення, надання, одержання
пенсійних виплат, соціальних виплат
непрацездатним громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг.

Тобто, вказаною правовою нормою не
передбачено можливості розгляду
адміністративним судом позову за
зверненням суб'єктами владних
повноважень щодо стягнення із фізичної
особи (повернення) уже виплачених
соціальних пенсій.

Із змісту позовної заяви видно, що
позивач просить стягнути з відповідача
на користь позивача як суб'єкта владних
повноважень, суми надміру виплаченої
пенсії. Обгрунтування позову зводиться
до того, що діями відповідача завдано
шкоди позивачу, тобто позовні вимоги
стосуються відшкодування заподіяної
позивачу шкоди внаслідок зловживань з
боку відповідача.

Згідно зі статтею 103 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (в
редакції на час пред'явлення даного
позову), суми пенсії, надміру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку (в результаті подання
документів з явно неправильними
відомостями, неподання відомостей про
зміни у складі членів сім'ї тощо)
стягуються на підставі рішень органу,
що призначає пенсії.

Крім цього, згідно ст. 50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Із змісту заявлених позовних вимог
слідує, що такі стосуються стягнення з
відповідача виплачених надміру сум
пенсій, при цьому ці вимоги не заявлені
із вимогами щодо вирішення
публічно-правового спору.

Зокрема, відповідно до ч.2 ст.21 КАС
України вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

За таких умов вирішення наведеного
спору не належить до юрисдикції
адміністративних судів; розгляд
останнього повинен здійснюватися в
цивільному порядку.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
передбачено, що відшкодування збитків
та інші способи відшкодування майнової
шкоди являється одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів.

Стаття 1166 ЦК України містить загальні
підстави відповідальності за завдану
майнову шкоду, де, зокрема, вказано, що
майнова шкода завдана правам юридичної
особи, а також шкода, завдана майну
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

З врахуванням наведеного вище, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, про правильність
застосування судом першої інстанції
норм права і що суд прийшов до
правильного висновку щодо закриття
провадження, на підставі п.1 ч.1 ст. 157 КАС
України, тому, що позовні вимоги по
даній справі належить розглядати в
порядку цивільного, а не
адміністративного судочинства.

Така правова позиція узгоджується із
практикою Верховного Суду України,
рішення якого, згідно ст. 244-2 КАС
України, у подібних правовідносинах є
обов'язковими для всіх судів України.

Зважаючи на те, що суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а ухвалу суду - без
змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст.195,196, п.1 ч.1
ст.198, ст. 200, п. 1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова -
залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014 року
у справі № 11414/10 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
Н.Г.Левицька

І.М.Обрізко

Повний текст виготовлено 27.05.2014р.