Справа № 286/1558/14-а
Суддя: Вачко В. І.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Овруцький районний суд Житомирської
Справа № 286/1558/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року

Овруцький районний суд Житомирської
області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

розглянувши у письмовому провадженні в
місті Овручі справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому району Житомирської
області до Управління державної
виконавчої служби Головного
управлінння юстиції у Житомирській
області про скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження від
17.03.2014 року (ВП № 42530103) згідно
виконавчого листа № 2а-4921/11, виданого
Овруцьким районним судом Житомирської
області 10.04.2013 року , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Управління Пенсійного фонду
України в Овруцькому районі
Житомирської області звернувся в
Овруцький районний суд Житомирської
області в суд з адміністративним
позовом до Управління державної
виконавчої служби Головного
управлінння юстиції у Житомирській
області, в якому просить скасувати
постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Корнєєва Миколи Миколайовича про
відкриття виконавчого провадження від
17.03.2014 року (ВП № 42530103) щодо примусового
виконання виконавчого листа
Овруцького районного суду
Житомирської області № 2а-4921/11 від
10.04.2013 року про стягнення з Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області на користь
ОСОБА_2 підвищення до пенсії, як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
на території радіоактивного
забруднення, передбаченого ст.39 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(далі Закон) та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяної здоров'ю,
передбаченої ст.51 Закону за період з
01.09.2010 року по 28.02.2011 року, в сумі 11670,35
грн., мотивуючи тим, що вказана
постанова прийнята безпідставно та
всупереч нормам чинного законодавства,
оскільки відповідно до вимог Законів
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» та «Про
виконавче провадження» рішення про
стягнення коштів з державних органів
виконується органами, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів; боржник не в змозі виконати
судове рішення та оскаржувану
постанову в силу відсутності власних
коштів.

У скарзі позивач просив справу
розглянути за відсутності його
представника.

Відповідач надав заперечення по
справі, в якому просить у позові
відмовити, справу слухати без участі
його представника.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши та оцінивши наявні у
справі докази, суд дійшов висновку про
те, що позов не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом в судовому
засіданні, 10.04.2013 року Овруцьким
районним судом Житомирської області
видано виконавчий лист № 2а-4921/11 про
стягнення з Управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
Житомирської області на користь ОСОБА_2
підвищення до пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення,
передбаченого ст.39 Закону та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяної
здоров'ю, передбаченої ст.51 Закону за
період з 01.09.2010 року по 28.02.2011 року, в
сумі 11670,35 грн. Відомості, наведені у
вищевказаному виконавчому листі
відповідають резолютивній частині
постанови Овруцького районного суду
Житомирської області від 01.06.2011 року у
справі № 2а-4921/11, яка набрала законної
сили.

На підставі заяви про примусове
виконання, поданої стягувачем 14.03.2014
року, державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управлінння юстиції у
Житомирській області Корнєєвим М.М.
17.03.2014 року винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження (ВП
№ 42530103) за виконавчим листом № 2а-4921/11,
виданим Овруцьким районним судом
Житомирської області 10.04.2013 року про
стягнення з Управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
Житомирської області на користь ОСОБА_2
підвищення до пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення,
передбаченого ст.39 Закону та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяної
здоров'ю, передбаченої ст.51 Закону за
період з 01.09.2010 року по 28.02.2011 року в сумі
11670,35 грн., яка оскаржується заявником.

Позивач вважає, що постанова про
відкриття виконавчого провадження
прийнята безпідставно та всупереч
нормам чинного законодавства, оскільки
відповідно до вимог ч.1 ст.3 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» та ч.2 ст.3
Закону України «Про виконавче
провадження» рішення про стягнення
коштів з державних органів виконується
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів;
боржник не в змозі виконати судове
рішення та оскаржувану постанову в
силу відсутності власних коштів.

У відповідності до п.1 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» цей Закон набрав
чинності з 1 січня 2013 року.

Відповідно до ст.3 вказаного Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» виконання
рішень суду про стягнення коштів,
боржником за якими є державний орган,
здійснюється центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, в
межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень суду
(ч.1). Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, у
строки, встановлені Законом України
«Про виконавче провадження», із заявою
про виконання рішення суду (ч.2).

Згідно з п.3 Прикінцевих та перехідних
положень вказаного Закону, виконавчі
документи за рішеннями суду про
стягнення коштів або рішення суду, що
набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою
статті 2 цього Закону суб'єкти (тобто
державний орган; державні
підприємство, установа, організація;
юридична особа, примусова реалізація
майна якої забороняється відповідно до
законодавства), які видані або ухвалені
до набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
та основоположних свобод і практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права.

Таким чином, з огляду на правову
позицію Європейського суду з прав
людини, висловлену у рішенні від
08.11.2005р. (набрало чинності 08.02.2006р.), у
справі «Кечко проти України»
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Згідно з ст.3 Закону України «Про
виконавче провадження» у випадках,
передбачених законом, рішення судів та
інших органів щодо стягнення коштів
виконуються органами доходів і зборів,
банками та іншими фінансовими
установами (ч.1). Рішення зазначених
органів можуть виконуватися
відповідно до закону також іншими
органами, установами, організаціями,
посадовими особами та громадянами.
Рішення про стягнення коштів з
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами Державного казначейства
України в установленому Кабінетом
Міністрів України порядку (ч.2). Органи,
установи, організації та особи,
зазначені в частинах першій і другій
цієї статті, не є органами примусового
виконання, крім органів та посадових
осіб, які виконують рішення про
притягнення до кримінальної або
адміністративної відповідальності
(ч.3).

У відповідності до ст.17 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом; зокрема
підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи, як виконавчі листи, що
видаються судами. Вимоги до
виконавчого документа наведені у ст.18
Закону України «Про виконавче
провадження».

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 цього Закону
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону, за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Статтею 21 цього ж Закону визначено
підвідомчість виконавчих проваджень
відділам примусового виконання рішень.
Зокрема згідно з п.1 ч.1 ст.21 Закону на
відділ примусового виконання рішень
управлінь державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції в області,
покладається виконання рішень, за
якими боржниками є територіальні
підрозділи центральних органів
виконавчої влади, інші територіальні
підрозділи органів державної влади та
їх посадові особи.

Частиною 1 ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. У відповідності до
ч.2 цієї ж ст.25 Закону державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.
Перелік випадків відмови у відкритті
провадження визначений статтею 26
Закону України «Про виконавче
провадження».

Так, відповідно до ч.1 ст.26 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі: 1) пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання; 2)
неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; 3) якщо
рішення, на підставі якого видано
виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання; 4) пред'явлення виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення; 5)
якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення; 6)
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; 61) офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури; 7) якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; 8) наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження.

Доказів того, що виконавчий документ не
відповідає вимогам, передбаченим
Законом України «Про виконавче
провадження», закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання чи він пред'явлений до
виконання до невідповідного органу
державної виконавчої служби, або ж
доказів наявності інших передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження,
позивачем суду не надано та матеріали
справи не містять.

З огляду на викладене, суд вважає, що
оскаржувана постанова про відкриття
виконавчого провадження прийнята з
дотриманням вимог Закону України «Про
виконавче провадження», підстави для
її скасування, а відтак і задоволення
адміністратвиного позову - відсутні.

Позивач та відповідач звільнені від
сплати судового збору згідно з ст.5
Закону України «Про судовий збір».

Тому керуючись ст.ст.8-12, 18, 71, 94, 98, 122, 128
ч.6, 160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в Овруцькому району
Житомирської області до Управління
державної виконавчої служби Головного
управлінння юстиції у Житомирській
області про скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження від
17.03.2014 року (ВП № 42530103) згідно
виконавчого листа № 2а-4921/11, виданого
Овруцьким районним судом Житомирської
області 10.04.2013 року - відмовити.

На постанову суду до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Овруцький районний суд
Житомирської області може бути подана
апеляційна скарга на протязі десяти
днів з дня отримання копії постанови, з
одночасним направленням копії скарги
до Житомирського апеляційного
адміністративного суду особою, яка її
подає. Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: В. І. Вачко