Справа № 2а-576/10/1670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/14846/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
27.05.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 28.02.2011 по справі №2а-576/10/1670 за
позовом суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 27.05.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2011,
позовні вимоги суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень - задоволено.
Скасовано податкові
повідомлення-рішення від 24.12.2009
№/0/2039, від 24.12.2009 №/0/2038.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що відповідачем протиправно та
безпідставно нараховані позивачеві
суми податкових зобов'язань з податку
на додану вартість та податку з доходів
фізичних осіб.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, Кременчуцька
об'єднана державна податкова інспекція
у Полтавській області 03.03.2011 звернулась
з касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
своєю ухвалою від 22.04.2011 прийняв її до
свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просив
скасувати постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
27.05.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 28.02.2011, прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог
Кременчуцька об'єднана державна
податкова інспекція у Полтавській
області посилається на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема, статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», статті 13
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян»,
підпунктів 7.4.1 та 7.4.4 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», статей 86 та 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Кременчуцькою
об'єднаною державною податковою
інспекцією у Полтавській області
проведено планову виїзну перевірку
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.10.2006
по 30.09.2009.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем підпунктів 7.4.1 та 7.4.4 пункту
7.4 статті 7 Закону України «Про податок
на додану вартість», що призвело до
заниження податку на додану вартість
на суму 141628,00грн., а також порушення
статті 13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян», що призвело до заниження
податку з доходів фізичних осіб на суму
193901,77грн.

За результатами перевірки
Кременчуцькою об'єднаною державною
податковою інспекцією у Полтавській
області складено акт від 10.12.2009
№628417-309/НОМЕР_1 та прийнято податкові
повідомлення рішення від 24.12.2009
№/0/2038, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання, з
податку на додану вартість, у розмірі
217701,50грн., в тому числі за основним
платежем - 141628,00грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 76073,50грн.; від
24.12.2009 №/0/2039, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання, з прибуткового податку у
розмірі 193301,77грн., в тому числі 193901,77грн.
за основним платежем.

Фактичною підставою для прийняття
спірних податкових повідомлень-рішень
став висновок податкового органу щодо
завищення позивачем валових витрат та
податкового кредиту з огляду на те, що
придбаний ОСОБА_1 товар (молоко) на суму
708143,84грн. в подальшому не було
реалізовано, тобто не
використовувалося у господарській
діяльності платника податку.

Відповідно до статті 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян»
оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету. Оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход,
тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній
формі) і документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу.

Згідно з пунктом 14.5 Інструкції про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю, затвердженої наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21.04.1993 №12 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 09.06.1993 за №64, фізичні особи, які
займаються підприємницькою
діяльністю, надають податковому органу
податкові декларації наростаючим
підсумком з початку року (за квартал;
півріччя, три квартали, рік), у строки,
визначені законом (протягом 40
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу, тобто не
пізніше: 10 травня - за I квартал, 9 серпня
- за перше півріччя, 9 листопада - за 9
місяців, 9 лютого наступного року - за
звітний рік). У декларації зазначаються
загальні суми одержаного доходу,
витрат і сплаченого податку за звітний
податковий період, за який
здійснюється оподаткування.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковим кредитом є сума,
на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначене згідно з
цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до підпункту 7.4.4 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» якщо платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Кременчуцькою
об'єднаною державною податковою
інспекцією у Полтавській області під
час складання акту від 10.12.2009
№628417-309/НОМЕР_1 при встановленні
порушень не зроблено посилань на
конкретні первинні документи,
дослідження яких могло б дати
можливість встановити наявність
порушень податкового законодавства у
позивача за період, що перевірявся.

Кременчуцькою об'єднаною державною
податковою інспекцією у Полтавській
області не доведено наявності залишків
нереалізованого молока на суму
708143,84грн. на складах позивач у періоді,
що перевірявся.

Окрім того, факт невикористання
суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_1 придбаного нею
товару (молока) у межах своєї
господарської діяльності податковим
органом також не доведено.

Натомість, суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_1
надано первинні документи, реєстри
виданих та отриманих податкових
накладних, звіти про використання
реєстраторів розрахункових операцій
та книг обліку розрахункових операцій,
банківські виписки про рух коштів,
оборотні відомості грошового обліку,
які підтверджують правомірність
формування податкового кредиту та
валових витрат за період з 30.10.2008 по
30.09.2009.

Враховуючи викладене, висновок судів
попередніх інстанцій про
протиправність податкових
повідомлень-рішень від 24.12.2009
№/0/2039 та від 24.12.2009 №/0/2038 є
правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 27.05.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2011 по
справі №2а-576/10/1670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв