Справа № 2а/2570/3991/11
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/24542/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Малиніна В.В.
(доповідач), Ситникова О.Ф.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги Фермерського
господарства "Бродок" на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 11 серпня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2012 року по справі за позовом
Фермерського господарства "Бродок" до
Чернігівського обласного відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про скасування
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 року Фермерське
господарство «Бродок» (далі - позивач)
звернулося до Чернігівського
окружного адміністративного суду із
позовом до Чернігівського обласного
відділення Фонду соціального
страхування за тимчасової втрати
працездатності (далі - відповідач), в
якому просило скасувати рішення
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування за
тимчасової втрати працездатності № 460
від 20.06.2011 року.

Постановою Чернігівського
окружного адміністративного суду від
11.08.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2012 року,
у задоволені позову відмовлено.

Вказуючи, на допущені судами, на
думку позивача, неповне з'ясування
обставин, які мають значення у справі,
та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
просить їх рішення скасувати та
постановити нове, яким задовольнити
позов.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Як вбачається із матеріалів справи
та встановлено судами, відповідно до
свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи серія А00 № 561879, ФГ
«Бродок» є юридичною особою,
зареєстрованою Варвинською РДА
Чернігівської області 03.03.2006 року (а.с.9).

03 червня 2011 року головним
спеціалістом контрольно-ревізійного
відділу виконавчої дирекції
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності було
проведено планову перевірку ФГ
«Бродок»з питань правильності
нарахування, обліку та використання
страхових коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності за період з 01.09.2009 року
по 31.03.2011 року.

В ході перевірки було встановлено
порушення вимог ст.ст.4, 47 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням», а саме:
призначення та виплата допомоги по
тимчасовій непрацездатності та
користування ОСОБА_1 соціальною
послугою у вигляді
санаторно-курортного лікування.

За результатами проведеної
перевірки виконавчою дирекцією
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності було
складено акт від 03.06.2011 року № 274, на
підставі якого заступником директора
виконавчої дирекції Чернігівського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності було прийнято
рішення № 460 про повернення до Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності страхових
коштів в розмірі 3 473,65 грн. та
застосовано до ФГ «Бродок» штраф у
розмірі 1 736,83 грн.

Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»від
18.01.2001 року № 2240-ІІІ (далі Закон №
2240-ІІІ) визначає правові, організаційні
та фінансові основи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян на
випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, у разі смерті, а також
надання послуг із санаторно-курортного
лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх
сімей.

Відповідно до ст.1 Закону № 2240-ІІІ,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
передбачає матеріальне забезпечення
громадян у зв'язку з втратою заробітної
плати (доходу) внаслідок тимчасової
втрати працездатності (включаючи
догляд за хворою дитиною,
дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї),
вагітності та пологів, часткову
компенсацію витрат, пов'язаних із
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону № 2240-ІІІ,
право на матеріальне забезпечення та
соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
мають застраховані громадяни України,
іноземці, особи без громадянства та
члени їх сімей, які проживають в
Україні, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України.

Відповідно д пункту 1 частини 1
Закону № 2240-ІІІ загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, підлягають
особи, які працюють на умовах трудового
договору (контракту) на підприємствах,
в установах, організаціях незалежно
від форм власності та господарювання
або у фізичних осіб, у тому числі в
іноземних дипломатичних та
консульських установах, інших
представництвах нерезидентів, а також
обрані на виборні посади в органах
державної влади, органах місцевого
самоврядування та в інших органах.

У розумінні цього Закону (стаття 2)
застрахована особа - найманий
працівник, а у випадках, передбачених
цим Законом, також інші особи
(громадяни України, іноземці, особи без
громадянства та члени їх сімей, які
проживають в Україні, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України), на
користь яких здійснюється
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
страхувальник - роботодавець ( для осіб,
зазначених у частині першій статті 6
цього Закону).

Колегія суддів вважає, що отримання
соціальних послуг за рахунок коштів
Фонду можливе застрахованою особою,
тобто працівником підприємства,
установи чи організації, лише під час
перебування у трудових відносинах зі
страхувальником, тобто роботодавцем,
включаючи день звільнення.

Як встановлено судами, відповідно
до протоколу зборів засновників № 1 від
16.11.2005 року та Статуту ФГ «Бродок»,
ОСОБА_1 є одним з співзасновників та
Головою господарства, відповідно
отримує дохід від його діяльності, а не
заробітну плату, а тому на нього не
поширюється законодавство про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів, що члени фермерських
господарств мають право на матеріальне
забезпечення та соціальні послуги
відповідно до Закону № 2240-ІІІ за умови
сплати страхових внесків до Фонду,
обрахованих відповідно до чинного
законодавства для осіб, які
застраховані на добровільних засадах.
При цьому, якщо голова фермерського
господарства не відноситься до членів
фермерського господарства і працює у
ньому на умовах трудового договору, то
він зобов'язаний відповідно до ч.1 ст.6
Закону № 2240-ІІІ сплачувати страхові
внески із заробітної плати відповідно
до ст.1 Закону України «Про розмір
внесків на деякі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування» від 11.01.2001
року № 2213-ІІІ.

З огляду на викладене, висновки
судів є правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам процесуального
права, підстави для скасування чи зміни
оскаржуваного судового рішення
відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, зазначених висновків судів та
обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фермерського
господарства "Бродок", - залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 11
серпня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 березня 2012 року, - залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

О.Ф.Ситников