Справа № 806/70/14
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"29" травня 2014 р.
Справа № 806/70/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Кузьменко Л.В.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі
Кратюк А. О. ,

за участю сторін:

від позивача: Велічанського М.А,
представника за довіреністю,

від відповідача : Курдиляса Ю.Л.,
представника за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Малинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"27" березня 2014 р. у справі за позовом
Публічного акціонерне товариство
"Пиво-безалкогольний комбінат
"Радомишль" до Малинська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року до Житомирського
окружного адміністративного суду
звернулося Публічне акціонерне
товариство «Пиво-безалкогольний
комбінат «Радомишль» із позовом до
Малинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 12 листопада
2013 року №, яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 3020592 грн 00
коп., (з яких 2008395 грн 00 коп. основний
платіж та 1004197 грн 50 коп. фінансова
санкція).

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 27 березня
2014 року адміністративний позов
задоволено.

Суд першої інстанції визнав
протиправним та скасував податкове
повідомлення-рішення № від 12
листопада 2013 року, прийняте Малинською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
відносно Публічного акціонерного
товариства "Пиво-безалкогольний
комбінат "Радомишль".

З постановою суду першої інстанції не
погодився відповідач, подав апеляційну
скаргу, в якій з підстав порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказану постанову та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

З матеріалів справи слідує, що
Малинською ОДПІ проведено позапланову
невиїзну перевірку ПАТ
«Пиво-безалкогольний комбінат
«Радомишль» з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства по
взаємовідносинах з Товариством з
обмеженою відповідальністю «Ферко» за
період діяльності з 1 жовтня 2012 року до
31 грудня 2012 року. За результатами
перевірки відповідачем було складено
акт №30/22-12/05418365 від 1 листопада 2013 року.

На підставі вказаного акту перевірки
Радомишльським відділенням Малинської
ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення від 12 листопада
2013 року №, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 3020592 грн., з яких 2008395
грн. основний платіж та 1004197 грн.
фінансова санкція.

Підставою для висновку податкового
органу про завищення податкового
кредиту за грудень 2012 року на суму 2008395
грн. стало невизнання господарських
операцій позивача з ТОВ «Ферко» з
огляду на те, що взаємовідносини
позивача з вказаним контрагентом
відбувались за відсутності фактичного
здійснення господарських операцій по
ланцюговим поставкам, позивачем не
надано довіреності за якими
підприємство одержало продукцію, у
видатковій накладній №1675 від 31 жовтня
2012 року також не зазначено номер та
дата довіреності, позивачем не було
надано накази на відрядження та
авансові звіти, що могли б засвідчити
факт отримання товару, також до
перевірки не надано сертифікати
відповідності від ТОВ «Ферко» .

Крім того, відповідач вважає, що надані
посадовими особами ПАТ
«Пиво-безалкогольний комбінат
«Радомишль» первинні документи
складені з порушеннями: реквізити,
обов'язковість заповнення яких
передбачено чинним законодавством,
заповнені з порушенням, а саме:
неможливо ідентифікувати посадових
осіб які отримували
товарно-матеріальні цінності та
неможливо визначити чи є ці особи
посадовими особами підприємств. У
видатковій накладній №1675 від 31 жовтня
2012 року не розшифровані підписи, а
також не зазначені посади
відповідальних осіб у графі "отримав",
не зазначено номер та дату довіреності.
У податковій накладній №298 від 31 жовтня
2012 року не зазначені посади
відповідальних осіб.

З огляду на вказане податковий орган
зробив висновок, що операції між ТОВ
«Ферко» та ПАТ «Пиво-безалкогольний
комбінат «Радомишль» проводились лише
по регістрах бухгалтерського обліку
без мети настання реальних наслідків
та не мали товарного характеру, що
свідчить про безтоварність таких
операцій.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
документальне оформлення
господарських операцій було проведене
у відповідності до вимог
законодавства, зокрема Податкового
кодексу, Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність".

З матеріалів справи слідує, що 17 жовтня
2012 року між ТОВ «Ферко» (Постачальник)
та ПАТ «Пиво-безалкогольний комбінат
«Радомишль» (Покупець) було укладено
договір поставки №17102. До договору
поставки підписано додаток №1 від 17
жовтня 2012 року (т.1 а.с.89-90, 91).

Відповідно до пункту 1.1 договору ТОВ
«Ферко» зобов'язується передати у
власність ПАТ «Пиво-безалкогольний
комбінат «Радомишль», а ПАТ
«Пиво-безалкогольний комбінат
«Радомишль» зобов'язується прийняти та
оплатити товар (соєві боби) на умовах,
що передбачені цим договором. Згідно з
пунктом 1.2 кількість, асортимент, ціна
товару, терміни передачі й оплати
товару, місце постачання товару
визначаються додатками до цього
договору, які є невід'ємними його
частинами. На виконання вказаного
договору ТОВ «Ферко» здійснило 31
жовтня 2012 року поставку товару.

Реальність господарської операції
підтверджується видатковою накладною
від 31 жовтня 2012 року №1675 (т.1 а.с.93), актом
прийому-передачі товару №1 від 31 жовтня
2012 року (т.1 а.с.92), податковою накладною
від 31 жовтня 2012 року №298 (т.1 а.с.94).

Розрахунки за поставлений товар
здійснювались у безготівковій формі.
Проведення оплати підтверджується
банківськими виписками (т.1 а.с.153-163, 165),
актами звірок взаємних розрахунків (т.1
а.с.8-11).

З матеріалів справи також слідує, що 17
жовтня 2012 року між ПАТ
«Пиво-безалкогольний комбінат
«Радомишль» та Підприємством
«Вторметекспорт» укладено договір
комісії №К10172 (т.1 а.с.97-99) та додаток до
договору від 17 жовтня 2012 року №1 (т.1
а.с.100), додаткову угоду №1 від 3 грудня
2012 року (т.1 а.с.102). Відповідно до умов
договору комітент ПАТ
«Пиво-безалкогольний комбінат
«Радомишль» доручає, а комісіонер
Підприємство «Вторметекспорт»
зобов'язується за дорученням комітента
за плату здійснити від свого імені та
за рахунок Комітента наступні дії:
здійснювати реалізацію на експорт з
України товар (соєві боби), що належить
комітенту; укладати експортні договори
(контракти) купівлі-продажу, оформляти
та підписувати інші необхідні для
здійснення продажу документи в
інтересах комітента; а також діяти в
інтересах комітента в рамках вже
укладених зовнішньоекономічних
експортних контрактів; укладати
договори (митного оформлення
продукції) з підприємствами
(брокерами), що мають свідоцтва про
визнання підприємства декларантом;
інші дії, пов'язані з вищевказаними
операціями, необхідні для виконання
доручень комітента. (пункт 1.1 договору)
(т.1 а.с.97).

На підтвердження фактичного виконання
умов вказаного договору у матеріалах
справи містяться акт прийому-передачі
товару на комісію від 31 жовтня 2012 року
№1 (т.1 а.с.101), звіт комісіонера від 11
грудня 2012 року №1 (т.1 а.с.103), податкова
накладна від 11 грудня 2012 року №11 (1
а.с.104).

Також у матеріалах справи містяться
вантажно-митна декларація
№508040000/2012/004533 за якою вивозився товар
(т.1 а.с.120-123), екологічна декларація:
№3635/14-02 від 4 грудня 2012 року (т.1 а.с.112),
фітосанітарний сертифікат
№75/22-045/ВА-160595 (Том №1 а.с. 110),
радіологічний сертифікат №450685 (т.1
а.с.111), картка аналізу зерна №3/49 від 31
жовтня 2012 року (т.1 а.с.115).

Проведення оплати за договором
комісії підтверджується банківськими
виписками (т.1 а.с.163-169).

Апеляційним судом встановлено, що
позивачем були надані під час
перевірки первинні документи, копії
яких долучені до матеріалів справи та
дослідженні судом першої інстанції,
які розкривають зміст вчинених
господарських операцій позивача з його
контрагентом та реальність їх
здійснення, і що спростовує висновки
податкового органу щодо безтоварності
господарських операцій позивача з ТОВ
«Ферко» .

Крім того на момент здійснення
господарських операцій контрагент
позивача ТОВ «Ферко» було
зареєстроване як платник податку на
додану вартість та було зареєстроване
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

Пунктом 185.1 статті 185 Податкового
кодексу України визначено, що об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з: а) постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; в) ввезення товарів на митну
територію України; г) вивезення товарів
за межі митної території України; е)
постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом. З метою оподаткування цим
податком до операцій з ввезення
товарів на митну територію України та
вивезення товарів за межі митної
території України прирівнюється
поміщення товарів у будь-який митний
режим, визначений Митним кодексом
України.

Згідно з підпунктом "а" пункту 198.1
статті 198 Податкового кодексу України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Абзацами 1-3 пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно з абзацом 1 пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно з абзацом 1 пункту 201.7 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна виписується на кожне повне
або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Стосовно висновків відповідача щодо
оформлення і з порушенням, видаткових
та податкових накладних, підписання
видаткових накладних невідомою особою,
без розшифровки підпису, необхідно
зазначити наступне.

Частина 1 статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16 липня 1999
року № 996-XIV (далі - Закон України №996-XIV)
визначає, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону України №996-XIV
встановлено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

В листах Вищого адміністративного суду
України від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 та
від 01 листопада 2011 року №1936/11/13-11
зазначено, що для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції. При цьому, сама
собою наявність або відсутність
окремих документів, а так само помилки
у їх оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Що стосується не надання ПАТ
«Пиво-безалкогольний комбінат
«Радомишль» товарно-транспортних
накладних або інших документів, що
засвідчували б факт транспортування
товарів від ТОВ «Ферко», необхідно
зазначити наступне.

Згідно з висновком Міністерства
юстиції України від 15 травня 2006 року
№10/68 про скасування рішення про
державну реєстрацію
нормативно-правового акта з Державного
реєстру нормативно-правових актів, 30
травня 2006 року виключено з Державного
реєстру Нормативно-правових актів
наказ Міністерства статистики України
і Міністерства транспорту України
№228/253 «Про затвердження Інструкції про
порядок виготовлення, зберігання,
застосування єдиної первинної
транспортної документації для
перевезення вантажів автомобільним
транспортом та обліку транспортної
роботи», яким визначалась типова форма
товарно-транспортної накладної та
порядок її заповнення. 3 листопада 2006
року вказану інструкцію було скасовано
Наказом Державного комітету
статистики №507/1059.

Наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України №493 від 22 травня 2006
року, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 30 травня 2006 року за
№621/12495, виключено пункт 11.2 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
Наказом Міністерства транспорту
України від 14 жовтня 1997 року №363,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 20 лютого 1998 року за № 128/2568, який
передбачав, що товарно-транспортні
накладні і дорожні листи вантажного
автомобіля належать до документів
суворої звітності, які виготовляються
друкарським способом з обліковою
серією та номером. Форма і порядок
заповнення цих документів замовником і
перевізником визначаються
відповідними нормативними актами.

Судом першої інстанції встановлено, що
поставка товару за договором
здійснювалась на умовах EXW - ТОВ
«Вторметекспорт» (Херсонський
морський торгівельний порт), що
відповідно до міжнародних правилами
"Інкотермс-2000" означає, що продавець
передає товар покупцю в обумовленому
сторонами договору місці, у даному
випадку у Херсонському морському
торгівельному порту. На підставі чого
уповноважена особа ПАТ
«Пиво-безалкогольний комбінат
«Радомишль» отримувала у ТОВ «Ферко»
вже доставлений до обумовленого місця
товар, а тому оформлення
товарно-транспортних накладних у
такому випадку не вимагається.

Отже, судом першої інстанції правильно
встановлено , що здійснення
господарських операцій позивачем щодо
купівлі та отримання товару від ТОВ
«Ферко» у перевіряємий період
підтверджено первинними документами, а
недоліки в оформленні деяких з них, так
само як і відсутність деяких з них не є
підставою для висновків про
відсутність господарських операцій,
оскільки з наданих до суду документів
вбачається, що на підприємстві
відбувався фактичний рух активів,
підприємство працювало із поставленою
продукцією та у подальшому
реалізовувало її.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що позивач правомірно
сформував податковий кредит за грудень
2012 року та визначив податкові
зобов'язання.

Таким чином, переглянувши постанову
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції дійшов вичерпних юридичних
висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.

З огляду на вищенаведене, судовою
колегію не встановлено підстав для
задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Малинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "27" березня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.В. Кузьменко

судді:
Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення
виготовлено "30" травня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Публічне акціонерне
товариство "Пиво-безалкогольний
комбінат "Радомишль" вул.Микгород,
71,м.Радомишль,Житомирська область,12201

3- відповідачу: Малинська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області
пл.Соборна,10,м.Малин,Житомирська
область,11603

- ,