Справа № 821/1245/14
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/1245/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Войтович І.І.,

при секретарі- Сердюк О.О.,

за участю:

пердставників позивача - Половенко В.Ю.,
Подлєсна Т.З., Безхлібний В.В.,

представника відповідача - Юдіна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Теплотехніка"

до Цюрупинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

встановив:

До Херсонського окружного
адміністративного суду звернулося
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фірма
«Теплотехніка»" (далі - позивач) до
Цюрупинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (далі - відповідач) про
визнання протиправними дій суб'єкта
владних повноважень, визнання
нечинними та скасування податкових
повідомлень - рішень від 23.12.2013 року
№, № від 23.12.2013 року.

12 травня 2014 року представником
позивача подано заяву про збільшення
розміру позовних вимог, а саме: просить
визнати протиправними дії суб'єкта
владних повноважень та визнати
нечинними та скасувати податкові
повідомлення - рішення від 23.12.2013 року
№, № від 23.12.2013 року, №
від 11.04.2014 року, № від 11.04.2014 року.

26 травня 2014 року представником
позивача в судовому засіданні подано
заяву про уточнення позовних вимог,
відповідно до якої просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення - рішення від 23.12.2013 року
№, № від 23.12.2013 року, №
від 11.04.2014 року, № від 11.04.2014 року.

Представники позивача в судовому
засіданні просили позов задовольнити
зазначаючи, що відповідачем при
проведенні перевірки не з'ясовано усіх
фактичних обставин здійснення
позивачем господарських операцій,
односторонньо та не в повному обсязі
досліджено первинні документи, що
підтверджують придбання товару
(послуг), невірно застосовано до
спірних правовідносин норми чинного
законодавства, що призвело до
помилкових висновків та визначення
позивачу грошових зобов'язань та
застосування санкцій.

Представник відповідача проти
задоволення позову в судовому
засіданні заперечив з наступних
підстав. Цюрупинською ОДПІ проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «Фірма Теплотехника» з
питання дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ПП «Лікос» за період з 01.10 .2011 року по
31.11.2011 року,ТОВ «Агротранспром» за
період з 01.02.2012 року по 29.02.2012 року, про
що складено акт від 04.12.2013 року
№470/22-0/22730590. В зазначеному акті
перевірки також було враховано
висновки акта ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва від 22.03.2013 року
№788/22-20/37269136 « Про результати
документальної невиїзної позапланової
перевірки ТОВ «Саноіл Торг» за період
з 21.03.2011 р. по 30.09.2012 р.», від 14.02.2013 року
№105/2200/37624452 «Про результати проведення
зустрічної звірки ТОВ «Агротранспром»
щодо документального підтвердження
господарських відносин із платником
податків ТОВ «Нафтопромпостач», їх
реальності та повноти відображення в
обліку за період з 01.01.2012 р. по 29.22.2012 р.
Зазначає, що господарські операції
здійснені без мети настання реальних
наслідків, виключно з метою заниження
об'єкту оподаткування, несплати
податків. Вважає прийняті
контролюючим органом оскаржувані
податкові повідомлення - рішення
правомірними. Просив відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши письмові докази, судом
встановлено наступне.

Тавариство з обмеженою
відповідальністю «Фірма Теплотехніка»
зареєстроване 25.10.1994 року
Голопристанським районним управлінням
юстиції. Свідоцтво про державну
реєстрацію від 25.10.1994 року №0000515.
Взято на податковий облік в органах
податкової служби 22.11.1994 року за №99.

У період з 02.12.2013 року по 02.12.2013 року
відповідачем проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка ТОВ
"Фірма Теплотехніка" () з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ПП «Лікос» за період з 01.10.2011 р. по 31.10.2011
р., ТОВ «Агротранспром» за період з
01.02.2012 р. по 29.02.2012 р.

За результатами даної перевірки
складено акт від 04.12.2013 року №470/22730590
(далі - акт). (а.с. 13-25).

З наведеного вище акта перевірки
вбачається, що перевіркою встановлено
порушення п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п. 138.2 ст.
138, п.п. 139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI,
занижено податок на прибуток у сумі 70
635, 00 грн. у тому числі: 4 квартал 2011 року
у сумі 24215,00 грн., 1 квартал 2012 року у сумі
46420,00 грн.

Також, встановлено порушення п.185.1
ст.185, п.187.1 ст.187, п. 198.1 ст. 198, п. 198.2 ст. 198,
п. 198.3 ст. 198, п.198.5 ст. 198, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-VI (із змінами і доповненнями)
у підприємства відсутні об'єкти
оподаткування з ПДВ по операціям з
придбання товарів на загальну суму
65266,00 грн. по правочинах здійснених ТОВ
«Фірма Теплотехніка» у жовтні 2011 року
та лютому 2012 року з постачальниками: ПП
«Лікос» -21057,00 грн. та ТОВ
«Агротранспром» - 44209,00 грн. (с. акта 24).

Підставою для встановлення таких
порушень слугувало те, що перевіркою
неможливо підтвердити факт купівлі
нафтопродуктів ТОВ "Фірма
«Теплотехніка»" від ТОВ
"Агротранспром" та ПП «Лікос» з
врахуванням реального часу здійснення
операцій, місцезнаходженням майна,
відсутністю необхідних трудових
ресурсів, транспорту та іншого майна,
які економічно необхідні для виконання
такого постачання або здійснення
господарської діяльності .

На підставі вищенаведеного акта
перевірки позивача, відповідачем
прийняте податкове
повідомлення-рішення Цюрупинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
№ від 23.12.2013 року, яким Товариству
з обмеженою відповідальністю "Фірма
"Теплотехніка" визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 81582,50 грн., у тому числі
за основним платежем в сумі 65266,00 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 16316,50 грн. (а.с. 12).

Також, прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 23.12.2013
року, яким позивачу визначено грошове
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств в сумі 88293,75 грн.,
у тому числі за основним платежем в
сумі 70635,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 17658,75 грн. (а.с. 11).

Не погоджуючись з прийнятими
податковими повідомленнями - рішеннями
позивач оскаржив їх в
адміністративному порядку.

За результатами розгляду поданих ТОВ
"Фірма "Теплотехніка" скарг,
контролюючим органом прийняті
податкові повідомлення-рішення,
відповідно до яких позивачу було
збільшено грошові зобов'язання, а саме:
№ від 11.04.2014 року, яким Товариству
з обмеженою відповідальністю "Фірма
"Теплотехніка" визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 16316,50 грн., у тому числі
за основним платежем в сумі 0,00 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 16316,50 грн. та №
від 11.04.2014 року, яким позивачу визначено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств в сумі
5551,25 грн., у тому числі за основним
платежем в сумі 0,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 5551,25 грн.( а.с. 72-73).

Не погоджуючись з вищенаведеними
податковими повідомленнями- рішеннями
позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить з
наступного.

З огляду на те, що відповідач
стверджував про те, що у ТОВ "Фірма
"Теплотехніка" відсутні документи щодо
здійснення господарських операцій з
ТОВ "Агротранспром" та ПП «Лікос», судом
досліджено реальність здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами та встановлено
наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Господарського
кодексу України, під господарською
діяльністю розуміється господарська
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначає господарську
діяльність як діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь- яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

09.02.2012 року між ТОВ "Фірма "Теплотехніка"
та ТОВ "Агротранспром" укладено
договір поставки нафтопродуктів №49.
Відповідно до п. 1 зазначеного договору
ТОВ "Агротранспром" (продавець)
зобов'язується передати у власність
ТОВ "Фірма "Теплотехніка" (покупець), а
покупець зобов'язується прийняти товар
та оплатити постачальнику його
вартість. (а.с. 53-54).

На виконання умов даного договору та
додаткових угод позивачем надано суду
наступні докази: накладна №166 від 20.02.2012
року на загальну суму 265255,50 грн. у т.ч.
ПДВ 44209,25 грн.; податкова накладна №37
від 20.02.2012 року на загальну суму 265255,50
грн. у т.ч. ПДВ 44209,25 грн. (а.с. 55, 57).

Факт оплати товару підтверджується
наданими суду позивачем доказами, а
саме: платіжними дорученнями № 175 від
20.02.2012 року на загальну суму 50000,00 грн. у
т.ч. ПДВ 8333,33 грн., №180 від 21.02.2012 року на
загальну суму 15000,00 грн. у т.ч. ПДВ 2500,00
грн., № 188 від 22.02.2012 року на загальну
суму 15000,00 грн. у т.ч. ПДВ 2500,00 грн., № 189
від 23.02.2012 року на загальну суму 20000,00
грн. у т.ч. ПДВ 3333,33 грн., № 196 від 24.02.2012
року на загальну суму 25255,50 грн. у т.ч.
ПДВ 4209,25 грн., № 201 від 27.02.2012 року на
загальну суму 60000,00 грн. у т.ч. ПДВ 10000,00
грн., № 212 від 28.02.2012 року на загальну
суму 15000,00 грн. у т.ч. ПДВ 2500,00 грн., № 220
від 29.02.2012 року на загальну суму 10000,00
грн. у т.ч. ПДВ 1666,67 грн., № 235 від 01.03.2012
року на загальну суму 10000,00 грн. у т.ч.
ПДВ 1666,67 грн., № 238 від 02.03.2012 року на
загальну суму 10000,00 грн. у т.ч. ПДВ 1666,67
грн., № 243 від 03.03.2012 року на загальну
суму 10000,00 грн. у т.ч. ПДВ 1666,67 грн., № 249
від 05.03.2012 року на загальну суму 20000,00
грн. у т.ч. ПДВ 3333,33 грн. (а.с. 58-63).

Транспортування товару здійснювалося
ПП «Фешен Клаб», що підтверджується
товарно - транспортною накладною на
відпуск нафтопродуктів (нафти) Серії
01АААА №259519 від 20.02.2012 року. (а.с. 56 ).

Також, судом встановлено, що 01 квітня
2011 року між ТОВ "Фірма "Теплотехніка" та
ПП «Лікос» було укладено договір
поставки нафтопродуктів №39/11. (а.с. 35).

Відповідно до умов даного договору ПП
«Лікос» було поставлено позивачу
нафтопродукти, а саме: 20.10.2011 року -
дизельного палива на суму 44453,50 грн.,
28.10.2011 року дизельного пального на суму
129 210,00 грн., 09.11.2011 року - дизельного
палива на суму 60816,00 грн.

Виконання зазначеного договору
підтверджується наданими суду
доказами, а саме: видатковими
накладними № РН-0000367 від 09.11.2011 року на
загальну суму 60816,00 грн. у тому числі ПДВ
10136,00 грн., № РН-0000355 від 28.10.2011 року на
загальну суму 129210,00 грн., у тому числі
ПДВ 21535,00 грн., № РН-0000348 від 20.10.2011 року
на загальну суму 43453,50 грн. у тому числі
ПДВ 7242,25 грн.; податковими накладними №
10 від 09.11.2011 року на загальну суму 60816,00
грн. у тому числі ПДВ 10136,00 грн., № 29 від
28.10.2011 року на загальну суму 129210,00 грн. у
тому числі ПДВ 21535,00 грн., № 22 від 20.10.2011
року на загальну суму 43453,50 грн. у тому
числі ПДВ 7242,25 грн. (а.с. 36, 38, 42, 44, 48, 50).

Факт оплати за даним договором
підтверджується наданими суду
платіжними дорученнями: №1416 від 10.11.2011
року на загальну суму 5000,00 грн., у т.ч.
ПДВ 833,33 грн., № 1423 від 11.11.2011 р. на
загальну суму 25816,00 грн. у т.ч. ПДВ 4302,67
грн. , №1430 від 14.11.2011 року на загальну
суму 30000,00 грн., у т.ч. ПДВ 5000,00 грн., №1344
від 31.10.2011 р. на загальну суму 59210,00 грн. ,
у т.ч. ПДВ 9868,33 грн., №1354 від 01.11.2011 р. на
загальну суму 15000,00 грн. у т.ч. ПДВ 2500,00
грн., №1359 від 02.11.2011 р. на загальну суму
15000,00 у т.ч. ПДВ 2500,00 грн., №1366 від 03.11.2011 р.
на загальну суму 10000,00 грн., у т.ч. ПДВ
1666,67 грн., № 1378 від 04.11.2011 р. на загальну
суму ПДВ 20000,00 грн. у т.ч. ПДВ 3333,33 грн.,
№1384 від 07.11.2011 р. на загальну суму 10000,00
грн. у т.ч. ПДВ 1666,67 грн., №1283 від 21.10.2011 р.
на загальну суму 15453,50 грн. у т.ч. ПДВ 2575,58
грн., №1293 від 24.10.2011 р. на загальну суму
10000,00 грн. у т.ч. ПДВ 1666,67 грн., №1300 від
25.10.2011 р. на загальну суму 8000,00 грн. у т.ч.
ПДВ 1333,33 грн., № 1305 від 26.10.2011 р. на
загальну суму 10000,00 грн. у т.ч. ПДВ 1666,67
грн. (а.с. 39-41, 45-47, 51-52).

Транспортування товару
(нафтопродуктів) здійснювалося
позивачем власним автотранспортом, що
підтверджується наданими суду
доказами, а саме: товарно -
транспортними накладними №367-ТН від
09.11.2011 р., №355-ТН від 28.10.2011 р., 43, №348-ТН
від 20.10.2011 р., свідоцтвами про
реєстрацію транспортних засобів. (а.с.
37, 43, 49, 129-131).

В подальшому придбаний товар
(нафтопродукти) ТОВ "Фірма
"Теплотехніка" реалізувало через
мережу власних автозаправних станцій,
що підтверджується наданими суду
доказами, а саме: свідоцтвами про право
власності на нерухоме майно, договором
оренди №1 від 13.01.2009 р., додатковим
погодженням №3 до договору оренди №1
від 13.01.2009 р., договором оренди №34 від
24.12.2008 р., додатковим погодженням №4 до
договору оренди №34 від 24.12.2008 р. (а.с.
117-128).

Суд зазначає, що позивачем надано
первинні документи, які підтверджують
факт здійснення господарських
операцій щодо придбання товару (
послуг).

Враховуючи, що позивачем, як доказ
здійснення господарської операції,
були надані суду належним чином
засвідчені копії первинних документів,
які відповідно до вимог статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність" фіксують факт
здійснення господарської операції та
подальшої її реалізації, суд вважає
висновок контролюючого органу про
неможливість підтвердження факту
реального здійснення господарських
операцій між позивачем та його
котрагентом безпідставним.

Також, суд зазначає, що єдиною
підставою для встановлення
нереальності господарських операцій
позивача з контрагентами слугували
Акти перевірки ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва від 22.03.2013 року
№788/22-20/37269136 « Про результати
документальної невиїзної позапланової
перевірки ТОВ «Саноіл Торг» за період
з 21.03.2011 р. по 30.09.2012 р.» та від 14.02.2013 року
№105/2200/37624452 «Про результати проведення
зустрічної звірки ТОВ «Агротранспром»
щодо документального підтвердження
господарських відносин із платником
податків ТОВ «Нафтопромпостач», їх
реальності та повноти відображення в
обліку за період з 01.01.2012 р. по 29.22.2012 р. (
а.с. 149-154).

Щодо встановлення контролюючим
органом порушень п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п.
138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п.139.1 ст. 139
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-VI, занижено податок на
прибуток у сумі 70 635, 00 грн. у тому числі:
4 квартал 2011 року у сумі 24215,00 грн., 1
квартал 2012 року у сумі 46420,00 грн., суд
зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно зі статтею 1 Податкового кодексу
України, Податковий кодекс України
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

За правилами статті 16 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів;
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Пунктом 135.2. статті 135 Податкового
кодексу України встановлюється, що
доходи визначаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
отримання платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 137.1. Податкового
кодексу України, дохід від реалізації
товарів визнається за датою переходу
покупцеві права власності на такий
товар.

Відповідно до пункту 138.2. статті 138
Податкового кодексу, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта
оподаткування має право на врахування
витрат, підтверджених документами, що
складені нерезидентами відповідно до
правил інших країн.

Таким чином, у зв'язку з наявністю у
позивача відповідних первинних
документів, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку, суд дійшов
висновку про обґрунтованість дій
позивача щодо формування валових
витрат по взаємовідносинах з ТОВ
"Агротранспром" та ПП «Лікос».

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що на підставі наявних належно
оформлених первинних документів
податкового обліку позивач правомірно
включив до складу валових витрат у
перевіряємому періоді витрати по
взаємовідносинам з ТОВ "Агротранспром"
та ПП «Лікос», у зв'язку з чим висновки
акту перевірки про порушення позивачем
п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п. 138.2 ст. 138, п.п.
139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України є необґрунтованими та
безпідставними.

Щодо встановлення контролюючим
органом порушень п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187,
п. 198.1 ст. 198, п. 198.2 ст. 198, п. 198.3 ст. 198, п.198.5
ст. 198, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із
змінами і доповненнями) у підприємства
відсутні об'єкти оподаткування з ПДВ по
операціям з придбання товарів на
загальну суму 65266,00 грн. по правочинах
здійснених ТОВ «Фірма Теплотехніка» у
жовтні 2011 року та лютому 2012 року з
постачальниками: ПП «Лікос» -21057,00 грн.
та ТОВ «Агротранспром» - 44209,00 грн., суд
зазначає таке.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України (далі - ПКУ)
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПКУ
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною. Для
операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати (нарахування) податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а
для операцій з постачання послуг
нерезидентом на митній території
України - дата сплати (нарахування)
податку за податковими зобов'язаннями,
що були включені отримувачем таких
послуг до податкової декларації
попереднього періоду. Датою виникнення
права орендаря (лізингоотримувача) на
збільшення податкового кредиту для
операцій фінансової оренди (лізингу) є
дата фактичного отримання об'єкта
фінансового лізингу таким орендарем.
Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами). Для товарів/послуг,
постачання (придбання) яких
контролюється приладами обліку, факт
постачання (придбання) таких
товарів/послуг засвідчується даними
обліку.

В пункті 198.3 статті 198 ПКУ
зазначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПКУ
визначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу. У разі
якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної. Платники
податку, що застосовували касовий
метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку. Для
банківських установ при одержанні ними
права власності на заставне майно з
метою подальшого продажу таке право
зберігається до моменту продажу такого
заставленого майна.

Таким чином, виникнення права
платника податку на податковий кредит
є наслідком фактичного проведення
господарської операції, яка є об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість, за наявності первинних
документів.

Враховуючи, те що позивачем, як доказ
здійснення господарської операції,
були надані суду належним чином
засвідчені копії первинних документів,
які відповідно до вимог статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність" фіксують факт
здійснення господарської операції, суд
вважає висновок відповідача щодо
порушень п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п. 198.1 ст.
198, п. 198.2 ст. 198, п. 198.3 ст. 198, п.198.5 ст. 198, п.
198.6 ст. 198 Податкового кодексу України,
безпідставним.

Статтями 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості. Суд вживає
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку про те, що податкові
повідомлення-рішення від 23.12.2013 року
№, № від 23.12.2013 року, №
від 11.04.2014 року, № від 11.04.2014 року,
прийняті відповідачем безпідставно, а
тому підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позов є підставним та обґрунтованим,
а тому його слід задовольнити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86,
94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Цюрупинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
№ від 23.12.2013 року, яким Товариству
з обмеженою відповідальністю "Фірма
"Теплотехніка" визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 81582,50 грн., у тому числі
за основним платежем в сумі 65266,00 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 16316,50 грн.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Цюрупинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
№ від 23.12.2013 року, яким Товариству
з обмеженою відповідальністю "Фірма
"Теплотехніка" визначено грошове
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств в сумі 88293,75 грн.,
у тому числі за основним платежем в
сумі 70635,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 17658,75 грн.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Цюрупинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
№ від 11.04.2014 року, яким Товариству
з обмеженою відповідальністю "Фірма
"Теплотехніка" визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 16316,50 грн., у тому числі
за основним платежем в сумі 0,00 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 16316,50 грн.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Цюрупинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
№ від 11.04.2014 року, яким Товариству
з обмеженою відповідальністю "Фірма
"Теплотехніка" визначено грошове
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств в сумі 5551,25 грн.,
у тому числі за основним платежем в
сумі 0,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 5551,25 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Теплотехніка"
( ) судовий збір в сумі
383, 49 грн. (Триста вісімдесят три гривні
49 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 02 червня 2014 р.

Суддя
Войтович І.І.

кат. 8.3.1