Справа № 2а-3913/12/1070
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року м. Київ
К/800/12942/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І.,
Приходько І.В.розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва державної податкової інспекції

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.02.2013 року

у справі № 2а-3913/12/1070

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_4)

до Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва
Державної податкової служби (далі -
відповідач, ДПІ у Голосіївському р-ні м.
Києва ДПС)

про визнання дій неправомірними,
визнання недійсними повідомлення та
акту перевірки, скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ФОП ОСОБА_4 звернувся у серпні 2012 року
до суду з позовом до ДПІ у
Голосіївському р-ні м. Києва ДПС про
визнання неправомірними дій
відповідача щодо направлення на адресу
ОСОБА_4 незавіреної копії наказу від
25.05.2012 року № 782, визнання недійсним
повідомлення про запрошення платників
податків до органів державної
податкової служби від 08.06.2012 року №
199/17-212 та акта документальної
позапланової перевірки від 11.06.2012 року
№ 31/1720/НОМЕР_1, скасування податкового
повідомлення-рішення від 27.06.2012 року №
.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 18.10.2012 року
в частині позовних вимог про визнання
недійсним повідомлення ДПІ у
Голосіївському р-ні м. Києва ДПС про
запрошення платників податків до
органів державної податкової служби
від 08.06.2012 року № 199/17-212 та про визнання
недійсним акта документальної
позапланової виїзної перевірки від
11.06.2012 року № 31/1720/НОМЕР_1 провадження у
справі закрито. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.05.2013 року
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 18.10.2012 року
скасовано в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
скасування податкового
повідомлення-рішення ДПІ у
Голосіївському р-ні м. Києва ДПС від
27.06.2012 року № , прийнято в цій
частині нову постанову, якою позовні
вимоги про скасування податкового
повідомлення-рішення задоволено.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Голосіївському р-ні м. Києва ДПС від
27.06.2012 року № . В іншій частині
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 18.10.2012 року
залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
подав касаційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та прийняти нове рішення
яким, відмовити у задоволенні позовних
вимог. Вважає, що рішення суду
апеляційної інстанції було прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні відповідно до ст. 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що до ДПІ у Голосіївському
р-ні м. Києва ДПС надійшла інформація
від Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації про внесення
рішення про припинення
підприємницької діяльності за власним
бажанням ОСОБА_4 від 21.02.2012 року.

На підставі отриманої інформації ДПІ у
Голосіївському р-ні м. Києва ДПС
складено повідомлення від 29.02.2012 року
за формою № 25-ОПП № 577/9/18-409 про
неможливість проведення позапланової
перевірки, призначеної у зв'язку з
рішенням про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця за її рішенням, у
зв'язку з тим, що станом на 29.02.2012 року
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки було
неможливим по причині несвоєчасного
надання або надання не у повному обсязі
документів та відомостей, а також не
ведення податкового та
бухгалтерського обліку або
відсутності первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
податкової звітності та інших
документів, що пов'язані з обчисленням
і сплатою платежів, контроль за
справлянням яких здійснюють органи ДПС
ОСОБА_4

07.04.2012 року податковим органом
надіслано лист ОСОБА_4 про необхідність
надання документів для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки від 22.03.2012 року № 10/17-212, форму
№ 27-ОПП №2237/9/18-409 та рішення про відмову
у видачі довідки за формою № 22-ОПП про
відсутність заборгованості із сплати
податків, зборів від 22.03.2012 року №
151/Ж/18-412. Однак, даний лист повернувся до
ДПІ у Голосіївському р-ні м. Києва ДПС з
відміткою про відсутність ОСОБА_4 за
місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1.
Другий примірник повідомлення було
передано до відділу реєстрації
юридичних та фізичних осіб
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації.

Як свідчать матеріали справи, 14.05.2012
року ФОП ОСОБА_4 подав необхідні
документи для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки та письмові пояснення з
приводу здійснення підприємницької
діяльності.

У період з 28.05.2012 року по 01.06.2012 року
відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
дотримання вимог чинного
законодавства з питань оподаткування
громадянина - суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_4 за період з 29.10.2009
року по 01.06.2012 року, за результатами
якої складено акт від 11.06.2012 року №
31/1720/НОМЕР_1, яким зафіксовано
встановлені перевіркою порушення
позивачем пп. «а» п. 19.2 ст. 19, пп. 8.1.1 п. 8.1
ст. 8, п. 7.1 ст. 7 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»,
оскільки ФОП ОСОБА_4 не нараховував, не
утримував та не сплатив податок з
виплаченого фізичній особі доходу в
сумі 2905,85 гривень.

Відповідач запросив ОСОБА_4 до ДПІ у
Голосіївському р-ні м. Києва ДПС для
ознайомлення та підписання акту
документальної позапланової виїзної
перевірки, що підтверджується
повідомленням № 199/17-212 від 08.06.2012 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення від 27.06.2012 року №
000050/1720, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи найманих працівників за
основним платежем у розмірі 2905,85
гривень та за штрафними (фінансовими)
санкціями у розмірі 726,46 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про скасування податкового
повідомлення-рішення від 27.06.2012 року №
, суд першої інстанції виходив з
того, що податкове
повідомлення-рішення є правомірним,
оскільки позивачем, як податковим
агентом, не нараховане, не утримано та
не сплачено податок з доходів фізичних
осіб.

Колегія суддів касаційної інстанції
вважає такий висновок суду першої
інстанції помилковим та погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
який скасовуючи в частині рішення суду
першої інстанції та задовольняючи
позовні вимоги в цій частині, виходив з
наступного.

Відповідно до пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» податковий агент, який
нараховує (виплачує) оподатковуваний
дохід на користь платника податку,
утримує податок від суми такого доходу
за його рахунок, використовуючи ставку
податку, визначену у відповідних
пунктах ст. 7 цього Закону.

Згідно пп. «а» п. 19.2 ст. 19 цього Закону
особи, які відповідно до Закону мають
статус податкових агентів, зобов'язані
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, який виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати та за її
рахунок.

Відповідно до п. 6 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
фізична особа - суб'єкт малого
підприємництва, який сплачує єдиний
податок, не є платником таких видів
податків і зборів (обов'язкових
платежів), серед іншого, податку на
доходи фізичних осіб (для фізичних осіб
- суб'єктів малого підприємництва).

Як встановлено судом апеляційної
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, протягом
перевіреного періоду позивачем було
здійснено закупівлю товару (дверні
замки) на ринку «Куренівський» для їх
подальшої реалізації через мережу
Інтернет, при цьому торгова націнка
становила 30%. До перевірки позивачем не
надано документів на придбання товару
та підтвердження підстав неутримання
податку з доходів фізичних осіб у
джерела виплати таких доходів.
Протягом перевіреного періоду витрати
позивача на придбання товару
становлять 19 372,30 гривні, а тому, на
думку відповідача, 15% податку з доходів
фізичних осіб, який не нараховувався,
не утримувався та не перераховувався
до бюджету, складає 2905,85 гривень.

Разом з тим, судом апеляційної
інстанції встановлено, що позивач з
29.10.2009 року по 01.11.2009 року перебував на
загальній системі оподаткування, однак
в цей період дохід не отримував; з 01.11.2009
року по 31.12.2011 року перебував на
спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності (єдиний податок); з
01.01.2012 року по 01.06.2012 року знаходився на
загальній системі оподаткування, дохід
не отримував.

При цьому, податковим органом не
встановлено та не доведено, яким
фізичним особам позивачем
виплачувався дохід, перебували вони на
спрощеній системі оподаткування або на
загальній, в якому періоді та в якому
розмірі виплачувався дохід, не надано
доказів на підтвердження цього.

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з позицією суду
апеляційної інстанції, що відповідачем
в порушення ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
не доведено правомірність прийнятого
податкового повідомлення-рішення, в
той час, як позивачем доведено
відсутність порушення в його діях пп.
8.1.1 п. 8.1 ст. 8, пп. «а» п. 19.2 ст. 19, п. 7.1 ст. 7
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», а тому судом
апеляційної інстанції зроблено вірний
та обґрунтований висновок, що
податкове повідомлення-рішення від
27.06.2012 року № 000050/1720 є протиправним та
підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України (далі - ПК України)
органи державної податкової служби
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральні та
документальні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом.

Приписами пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України
документальну перевірку визначено як
перевірку, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Відповідно до пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК
України документальна позапланова
перевірка здійснюється за наявності
хоча б однієї з таких обставин, зокрема,
розпочато процедуру реорганізації
юридичної особи (крім перетворення),
припинення юридичної особи або
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця, порушено провадження
у справі про визнання банкрутом
платника податків або подано заяву про
зняття з обліку платника податків.

Згідно п. 78.4 ст. 78 ПК України про
проведення документальної
позапланової перевірки керівник
органу державної податкової служби
приймає рішення, яке оформлюється
наказом. Право на проведення
документальної позапланової перевірки
платника податків надається лише у
випадку, коли йому до початку
проведення зазначеної перевірки
вручено під розписку копію наказу про
проведення документальної
позапланової перевірки.

З аналізу наведених норм, колегія
суддів касаційної інстанції дійшла
висновку, що податковий орган набуває
право на проведення документальної
позапланової перевірки лише після
вручення платнику податків до початку
проведення такої перевірки копії
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки. При цьому, як
вірно зазначено судами попередніх
інстанцій, чинним законодавством не
передбачено інших вимог для
забезпечення права податкового органу
для проведення такого виду перевірок,
зокрема, і вимог щодо засвідчення копії
наказу на проведення документальної
позапланової перевірки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
судами попередніх інстанцій
обґрунтовано відмовлено в задоволенні
позовних вимог щодо визнання
неправомірними дій відповідача щодо
надіслання на адресу позивача копії
наказу від 25.05.2012 року № 782, що не
засвідчена належним чином.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
суди першої та апеляційної інстанцій
дійшли вірних та обґрунтованих
висновків щодо закриття провадження у
справі в частині позовних вимог про
визнання недійсними повідомлення ДПІ у
Голосіївському р-ні м. Києва ДПС про
запрошення платників податків до
органів державної податкової служби
від 08.06.2012 року № 199/17-212, а також акта
документальної позапланової виїзної
перевірки від 11.06.2012 року № 31/1720/НОМЕР_1,
оскільки повідомлення про запрошення
платника податків до органів
податкової служби та акти перевірок не
є рішеннями суб'єкта владних
повноважень в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 17
Кодексу адміністративного судочинства
України, є процедурними документами,
які не створюють правових наслідків
для позивача, а тому не підлягають
розгляду в порядку адміністративного
судочинства в силу ст. ст. 2, 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції вважає беззаперечною
позицію суду апеляційної інстанції, що
висновки суду першої інстанції про
правомірність висновків акту
перевірки та оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
відповідача є не обґрунтованими та не
відповідають обставинам справи.

Отже, судом апеляційної інстанції
вірно встановлено, що висновки суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
скасування оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення не відповідають
фактичним обставинам справи, що
призвело до неправильного
застосування норм матеріального права,
та не правильного вирішення справи, у
зв'язку з чим судом апеляційної
інстанції правомірно та обґрунтовано
скасовано постанову Київського
окружного адміністративного суду від
18.10.2012 року в частині з прийняттям в цій
частині нової постанови про
задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_4

Відповідно до п. 3 ст. 2201 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів прийшла до
висновку, що в межах касаційної скарги
порушень судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права при вирішенні цієї справи не
допущено. Правова оцінка обставин у
справі дана вірно, а тому касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржуване
судове рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 220-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва державної податкової інспекції -
відхилити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.02.2013 року
у справі № 2а-3913/12/1070 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: підпис (підпис)
І. О. Бухтіярова Судді: підпис
(підпис) М. І. КостенкоПомічник судді
підпис (підпис) І. В. Приходько З
оригіналом згідно З оригіналом згідно
З оригіналом згідно

Помічник судді