Справа № 520/1500/14-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 520/1500/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Маломуж А.І. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України у Київському районі м. Одеси на
постанову Київського районного суду м.
Одеси від 02 квітня 2014 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси про визнання
відмови в перерахунку пенсії
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси, в якому
просив визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси у врахуванні
йому інших виплат при обчисленні
пенсії та зобов'язати здійснити
розрахунок пенсії з 16 грудня 2013 року з
урахуванням інших видів виплат, якою
передбачено складові заробітної плати
для призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу».

Постановою Київського районного суду
м. Одеси від 02 квітня 2014 року вказані
вимоги задоволено. Визнано
протиправною відмову Управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси від 04.02.2014 року № 697 у
врахуванні позивачу інших виплат при
обчисленні пенсії відповідно до Закону
України «Про державну службу».
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Київському районі
м. Одеси здійснити розрахунок
пенсії позивачу з 16 грудня 2013 року, з
урахуванням інших видів виплат, згідно
з довідками Одеської обласної
державної адміністрації від
16.12.2013 року № 203 та № 204, якими
передбачені складові заробітної плати
для призначення пенсії, відповідно до
Закону України «Про держану службу», на
які нараховані та утримані страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а з 01 січня 2011
року - єдиний соціальний внесок.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням суду першої інстанції
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
адміністративного позову.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач перебував на державній службі
з 1984 року.

З 2013 року позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси та з цього
часу йому було призначено пенсію за
віком.

Відповідно до розпорядження № 847530 від
19.12.2013 року позивачу була призначена
пенсія у розмірі 3826,54 гривень.

24.01.2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси з заявою, в
якій просив врахувати при виплаті
пенсії інші виплати.

04.02.2014 року Управління Пенсійного фонду
України у Київському районі м.
Одеси повідомило позивача про те, що
матеріальна допомога та індексація не
входять до складу заробітної плати
державних службовців згідно Закону
України «Про держану службу» і не
враховуються при обчисленні цього виду
пенсії, у зв'язку з чим, для проведення
перерахунку його пенсії з урахуванням
інших виплат немає законних підстав.

Викладені обставини зумовили
звернення позивача до суду із
відповідним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги виходив з того, що
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції з наступних підстав.

Так, згідно зі статтею 37 Закону України
«Про державну службу» від 16 грудня 1993
року № 3723-XII (чинного та в редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а особам, які на
час звернення за призначенням пенсії
не є державними службовцями, - у розмірі
80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України «Про оплату праці» від 24
березня 1995 року № 108/95ВР заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входили до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05
листопада 1991 року № 1788-XII врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема, до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно із зазначеним
Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Доводи апелянта про те, що матеріальна
допомога, на яку нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, однак яка не включається
до складу заробітної плати державного
службовця, не враховується при
обчисленні розміру його пенсії, є
наслідком порушення правил
застосування норм права: перевагу було
надано положенням Закону України «Про
державну службу» та Закону України
«Про оплату праці», які щодо спірних
відносин є загальними, у той же час
перевагу мають спеціальні норми, що
визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії, за наведених
обставин - стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та стаття 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Зазначена правова позиція висловлена,
зокрема, в рішеннях Верховного Суду
України № 21-84а12 від 24.04.2012 року, № 21-125а13
від 14.05.2013 року, № 21-14а14 від 04.03.2014 року,
які відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України
є обов'язковою для врахування в судовій
практиці. Крім того, відповідно до ч. 2
ст. 161 КАС України при виборі правової
норми, що підлягає застосуванню до
спірних правовідносин, суд
зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини 1 статті 237 цього
Кодексу.

З огляду на викладене, оскільки доводи
апеляційної скарги встановлених
обставин справи та висновків суду
першої інстанції не спростовують та не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи, судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та постановлено
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
відповідно до ст. 200 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси на постанову
Київського районного суду м. Одеси від
02 квітня 2014 року - залишити без
задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Одеси від 02 квітня 2014 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси про визнання
відмови в перерахунку пенсії
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності через 5 днів після направлення
її копії особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання чинності безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/