Справа № 806/7037/13-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"24" квітня 2014 р.
Справа № 806/7037/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Моніча Б.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"14" лютого 2014 р. у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Бердичівський машинобудівний завод
"Прогрес" до Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області, за
участю третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПрогресГруп" про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень ,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Бердичівський машинобудівний
завод "Прогрес" звернулось до
Житомирського окружного
адміністративного суду з вказаним
позовом до Бердичівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Житомирській області, в якому просить
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
09.08.2013 року № та від 22.10.2013 року №
0, № 0, № 0, винесені
Бердичівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів в Житомирській
області.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 14.02.2014 р.
позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення від
09.08.2013 року № та від 22.10.2013 року №
0, № 0, № 0, винесені
Бердичівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів в Житомирській
області.

Не погоджуючись із цим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову - про відмову у
задоволенні позову. В апеляційній
скарзі посилається на порушення судом
норм матеріального, процесуального
права та неповне з'ясування обставин
справи.

Сторони та їх представники в судове
засідання не з'явились, будучи належним
чином повідомленими про час та місце
розгляду справи. З урахуванням
приписів ч.4 ст.196 та п.2 ч.1 ст.197 КАС
України розгляд апеляційної скарги
колегією суддів здійснюється за
відсутності сторін та в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги відповідно до ст.195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ст.200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Правильне по суті судове рішення не
може бути скасоване з одних лише
формальних міркувань.

Як вірно встановлено судом,
донарахування відповідачем
зобов'язань зі сплати податку на
прибуток, а також зменшення суми
від'ємного значення об'єкту
оподаткування податком на прибуток
здійснено відповідачем через
невизнання ним витрат позивача за
такими операціями: 1) із придбання від
ТОВ "Оланд" товарно-матеріальних
цінностей в сумі 67 592,00 грн.; 2) по сплаті
агентської винагороди на користь ТОВ
"Торговий дім заводу "Прогрес" в сумі 3 372
647,00 грн.; 3) завищення витрат по
собівартості реалізованої продукції
за II -й квартал 2012 року в сумі 680 867,00 грн.
в зв'язку із безпідставним списанням
матеріалів в розмірах та по
номенклатурних позиціях, наявність
яких не передбачена у складі виробу
сушарки БН-2,2- 14ну-03-2шт.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що всі первинні документи за
спірними господарськими операціями
складені у повній відповідності до
вимог ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", адже містять
повну інформацію про назву документа,
дату і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиницю виміру
господарської операції, посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення, особистий підпис особи,
яка брала участь у здійсненні
господарської операції, що
підтверджується результатами
перевірки (т.2 а.с.82-89).

Отже, спірні господарські операції
спричинили реальні зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі позивача. Первинні документи,
що були досліджені в судовому
засіданні, у їх сукупності
підтверджують реальний економічний
зміст здійснених господарських
операцій.

Висновки суд в цій частині є
вичерпними, ґрунтуються на досліджених
судом доказах та нормах матеріального
права.

Висновки суду щодо перевірки ТОВ НВЦ
"Оланд" з питання підтвердження
правомірності формування податкового
кредиту по фінансово-господарських
взаємовідносинах з ТОВ "ТЕСЕЙ-Н" (акт
№1850/22-00/32931701 від 10.06.2013р.) колегія суддів
також визнає правомірними, оскільки
вона проводилась не відносно
господарських операцій позивача з ТОВ
НВЦ "Оланд", а відносно господарських
операцій ТОВ НВЦ "Оланд" з ТОВ "ТЕСЕЙ-Н",
її результати жодним чином не можуть
бути кваліфіковані як належний та
допустимий доказ вчинення позивачем
порушень податкового законодавства.

Акт №4917/224/37069775 від 12.11.12р. Лівобережної
МДПІ Дніпропетровської обласної ДПС
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "ТЕСЕЙ-Н" також
оґрунтовано не взято до уваги в якості
належного та допустимого доказу
вчинення позивачем неправомірних дій,
так як вказана зустрічна звірка жодним
чином не стосувалась спірних
господарських операцій безпосередньо
між позивачем та ТОВ НВЦ "Оланд";
відповідач не був ініціатором
зустрічної звірки в рамках
здійснюваної ним перевірки позивача
згідно вимог ст.73 ПКУ, а використав акт
зустрічної звірки, складений щодо
господарських взаємовідносин
попередніх ланцюгів постачання (ТОВ
"ТЕСЕЙ-Н" та ТОВ "Стрім Строй").

З висновками суду стосовно доводів
відповідача щодо невизнання
відповідачем витрат за операціями по
сплаті агентської винагороди на
користь ТОВ "Торговий дім заводу
"Прогрес" в сумі 3 372 647,00 грн. колегія
суддів також погоджується.

Відповідачем не визнані витрати
позивача за операціями по сплаті
агентської винагороди на користь ТОВ
"Торговий дім заводу "Прогрес" (третя
особа без самостійних вимог на стороні
позивача, перейменована з 20.05.2013р. на
ТОВ "ПрогресГруп") на підставі
інформації отриманої з мережі
інтернет-ресурсу із офіційних сайтів
позивача, ТОВ "Торговий дім заводу
"Прогрес" та деяких покупців за
експортними контрактами. Підставою для
використання такої інформації
відповідачем визначено п.п.20.1.26. ст.20
ПКУ.

Разом з тим, згідно вимог вказаної
норми ПКУ, контролюючі органи мають
право користуватися інформаційними
базами даних державних органів,
державними, у тому числі урядовими,
системами зв'язку і комунікацій,
мережами спеціального зв'язку та
іншими технічними засобами відповідно
до закону.

Враховуючи, що сайти позивача, ТОВ
"Торговий дім заводу "Прогрес" та деяких
покупців за експортними контрактами не
являються інформаційними базами даних
державних органів, не є ні державними,
ні урядовими системами зв'язку і
комунікацій, мережами спеціального
зв'язку та іншими технічними засобами,
суд правомірно вважав, що вказана
інформація не може бути належним
доказом, незалежно від її змісту.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем (Принципалом) та ТОВ
"Торговий дім заводу "Прогрес" (Агентом)
було укладено агентський договір №0-92
від 22.12.10р., згідно якого, Агент за
винагороду зобов'язувався здійснювати
по дорученню за рахунок та від імені
Принципала такі юридичні і фактичні
дії: з метою виявлення потенційних
покупців продукції Принципала
проводити маркетингові дослідження;
укладання угод, договорів, контрактів
на поставку продукції Принципала в т.ч.
зовнішньоекономічних; сприяти руху
продукції Принципала з використанням
рекламних та інформаційних матеріалів,
наданих принципалом, вивчати територію
(СНД та Далекого Зарубіжжя) з метою
виявлення потенційних замовників на
продукцію Принципала, та здійснювати
інші дії, що обумовлені договором, які б
сприяли реалізації продукції
Принципала (т.1 а.с. 89-90).

У відповідності до п.1. ст.297
Господарського кодексу України за
агентським договором одна сторона
(комерційний агент) зобов'язується
надати послуги другій стороні
(суб'єкту, якого представляє агент) в
укладенні угод чи сприяти їх укладенню
(надання фактичних послуг) від імені
цього суб'єкта і за його рахунок.

За сприянням Агента, були проведені
переговори з покупцями продукції, в
результаті чого Принципалом були
укладені експортні договори
(контракти) з покупцями - нерезидентами
на придбання продукції, що
підтверджується матеріалами справи (т.1
а.с.91-93, 100-103, 110-122, 116-119, 123-125, 130-134, 139-143,
151-152, 158-160, 167-169176-178, 185-189, 195-197, 201-203, 210-211,
215-216, 219-220, 227-228, 232-233, 239-242, 245-247, т.2 а.с. 2-4,
10-13).

Змістом кожного договору із покупцями
підтверджено, що такі договори від
імені позивача укладались
представниками ТОВ "Торговий дім
заводу "Прогрес" (Агентом), а не
позивачем.

За фактами виконання Агентом своїх
зобов'язань за договором ним були
складені звіти, а сторонами договору
підписані відповідні акти виконаних
робіт, що відповідають вимогам,
встановленим для первинних документів
статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (т.1 97, 104, 107-108, 113, 120,
126-127, 135--136, 144, 147-148, 155, 161, 164-165, 170-171, 174,
179-181, 190-193, 198, 204-205, 207-208, 212, 217, 221, 224-225, 229,
234-236, 243-244, 248-249, т.2 а.с. 5,7-8,14).

Згідно умов договору № 0-92 від 22.12.2010
року, укладеного між позивачем та ТОВ
"ТД "Заводу "Прогрес", Принципал
зобов'язаний виплатити Агенту належну
йому винагороду протягом трьох
банківських днів після отримання
оплати (включаючи передплату) за
продукцію, що постачається, на підставі
Актів здачі-прийняття робіт (послуг).
Принципал зобов'язаний виплачувати
агенту належну йому винагороду
відповідними частками, після отримання
часткової оплати за продукцію, що
постачається. Частина агентської
винагороди, яку повинен виплатити
Принципал, розраховується пропорційно
отриманої оплати.

На виконання умов договору,
Принципалом Агенту була сплачена
агентська винагорода, в порядку та
розмірах, що були обумовлені сторонами.
Факт сплати підтверджується
відповідними банківськими виписками
та не заперечується відповідачем.

Доводи відповідача про те, що внаслідок
віднесення позивачем до складу витрат
сум сплаченої ним агентської
винагороди позивач здійснював
діяльність, за якою містяться ознаки
відсутності розумної ділової мети суд
вірно вважав необґрунтованими.

Згідно пп.14.1.36 ст.14 ПКУ господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.54 статті 14 ПКУ визначено,
що дохід з джерелом їх походження з
України - будь-який дохід, отриманий
резидентами або нерезидентами, у тому
числі від будь-яких видів їх діяльності
на території України (включаючи
виплату (нарахування) винагороди
іноземними роботодавцями), її
континентальному шельфі, у виключній
(морській) економічній зоні, у тому
числі, але не виключно, доходи у вигляді
доходів від продажу рухомого та
нерухомого майна, доходів від
відчуження корпоративних прав, цінних
паперів, у тому числі акцій українських
емітентів.

Зі змісту підпунктів 14.1.36 та 14.1.54 статті
14 ПКУ вбачається, що у разі продажу
товарів дохід виникає незалежно від
того, за якою ціною реалізуються
товари, а тому така операція повністю
відповідає визначенню "господарська
діяльність".

Отже, від'ємне значення об'єкта
оподаткування по підприємству в цілому
не являється доказом збитковості
окремих операцій із ТОВ "ТД заводу
"Прогрес" та не свідчить про
відсутність господарської діяльності
підприємства чи розумної економічної
мети, а відтак і не потребує
коригування витрат. Можливе отримання
від'ємного значення оподаткування в
цілому за звітний період, і при цьому
Податковим кодексом України не
передбачено, що в такому випадку
платник податку повинен коригувати
показник витрат.

Досягнення позитивного фінансового
результату за операціями із продажу
при посередництві ТОВ "ТД заводу
"Прогрес" підтверджується і самим
відповідачем на стор.24 акту перевірки,
де в табличній формі наведено дані про
прибутковий результат в сумі 8998390 грн.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПКУ, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Факт надання послуг підтверджується
належними первинними документами,
копії яких долучені до матеріалів
справи (т.1 а.с. 89 - 250, т. 2 а.с. 1-15):
контракти купівлі-продажу з
покупцями-нерезидентами на придбання
продукції позивача, що були укладені
Агентом в результаті виконання його
зобов'язань; агентські договір,
укладений між позивачем (Принципал) та
ТОВ "Торговий дім заводу "Прогрес"
(Агент); звіти Агента та підписані
сторонами договору відповідні акти
виконаних робіт; банківські виписки та
платіжні документи, що підтверджують
факт сплати Принципалом коштів за
надані Агентом послуги; податковими
накладними.

Крім того, третьою стороною надані
письмові пояснення та копії поданих
ним декларацій із податку на додану
вартість за січень-березень,
липень-грудень та додатків №5 до них (т.
2 а.с.180-249, т. 3 а.с.1-8), якими
підтверджується врахування в повному
обсязі третьою особою у складі своїх
податкових зобов'язань сум податку на
додану вартість згідно податкових
накладних, що видані для позивача на
підтвердження його податкового
кредиту.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів погоджується з безпідставністю
висновків відповідача про завищення
позивачем витрат за операціями по
сплаті агентської винагороди на
користь ТОВ "Торговий дім заводу
"Прогрес" в сумі 3 372 647,00 грн.

Доводи відповідача про завищення
показника собівартості реалізованої
продукції за II-й квартал 2012 року в сумі
680 867,00 грн. в зв'язку із безпідставним
списанням матеріалів в розмірах та по
номенклатурних позиціях, наявність
яких не передбачена у складі виробу
сушарки БН-2,2-14ну-03-2шт. (заводське
замовлення №2033310, вироби №5, №6)
документами, які регламентують склад
виробу, а саме: Паспортом Сушарки
БН-2,2-14ну-03 прямоточна ВИ№2/12 2033310/00000 ПС,
відомістю специфікацій (вибіркові
сторінки), Нормами витрат матеріалів у
спеціалізованій номенклатурі по цехам
підприємства на виготовлення сушарки,
тимчасовими повідомленнями колегія
суддів також вважає неправомірними.

Як вірно вказав суд першої інстанції,
позивач, використовуючи своє право,
передбачене пп. 17.1.6 ст. 17 та п. 44.7 ст. 44
ПКУ, в п'ятиденний термін повторно
надав відповідачеві: норми витрат
матеріалів на замовлення 2033310 - (Сушка
БН2,2-14НУ-03) на 6 листах; норми витрат по
замовленню 2085440 на 1 листі; норми витрат
по замовленню 2085435 на 2-х листах; норми
витрат по замовленню 2085430 на 3-х листах;
норми витрат по замовленню 2085429 на 2-х
листах; норми витрат по замовленню 2085420
на 2-х листах; норми витрат по
замовленню 2085419 на 1 листі; норми витрат
по замовленню 2085405 на 1 листі; норми
витрат по замовленню 2085402 на 3-х листах;
норми витрат матеріалів на замовлення
2033310 - (Сушка БН2,2-14НУ-03) на 8 листах; норми
витрат матеріалів на замовлення 2033310 на
3-х листах; норми витрат матеріалів на
замовлення 2033310 на 1 листі; повідомлення
ВИ №10/12 до замовлення 2033310 на 2-х листах;
повідомлення ВИ №2/12 до замовлення 2033310
на 3-х листах; службову записку №378 від
23,02,12р; повідомлення ВІ№8-12 на 3-х листах;
повідомлення ВІ№7-12 на 3-х листах;
повідомлення ВІ№4-12 на 4-х листах;
повідомлення ВІ№17-12 на 2-х листах;
повідомлення ВІ№9-12 на 2-х листах;
службову записку №456 від 05,03,12р на 2-х
листах; повідомлення ВІ№9-12 на 3-х
листах; повідомлення ВІ№8-12 на 3-х
листах; повідомлення тимчасове на 1
листі; повідомлення на 1 листі;
повідомлення тимчасове на 1 листі. (т. 2
а.с.17-77).

Відповідач вказані документи не
врахував, а тому дійшов протиправних
висновків про завищення показника
собівартості реалізованої продукції
за II -й квартал 2012 року в сумі 680 867,00 грн.
в зв'язку із безпідставним списанням
матеріалів в розмірах та по
номенклатурних позиціях, наявність
яких не передбачена у складі виробу
сушарки БН-2,2- 14ну-03-2шт.

Враховуючи, що в процесі розгляду
справи, відповідачем не доведено
неправомірність формування позивачем
витрат за спірний перевірений період,
суд правильно вважав неправомірними
причини донарахування ним позивачу
податку на додану вартість податкового
повідомлення - рішення від 09.08.2013р.
№ та від 22.10.2013р. №0.

Як свідчать матеріали справи, придбані
позивачем товари, роботи, послуги
використані у господарській
діяльності, відтак суми ПДВ у
відповідності до п.198.3. ст.198 ПКУ
правомірно віднесені підприємством до
складу податкового кредиту, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями податкових накладних (т.
99, 106, 109, 115, 122, 128-129, 137-138, 146, 149, 156, 163,
166,172-173, 182-183-194,200, 209, 214, 223, 226, 231, 238, 243
(зворот), т.2 а.с. 6, 9, 16, 90-101).

В процесі розгляду справи відповідачем
не спростовано ні реальність операцій
із отримання позивачем товарів, робіт,
послуг, ні факт їх використання в
господарській діяльності підприємства
та сплати податків до бюджету
постачальниками, ні наявність
податкових накладних та всіх
обов'язкових реквізитів в них.

Не спростовано цього і доводами,
наведеними в апеляційній скарзі.

Оскільки, постанову від 14.02.2014 р.
Житомирським окружним
адміністративним судом винесено
відповідно до позовних вимог з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
і суд дав правильну оцінку обставинам
справи, то колегія суддів апеляційної
інстанції не знаходить підстав для
зміни чи скасування рішення суду
першої інстанції у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "14" лютого
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Б.С. Моніч

судді: (підпис)
І.Ф.Бондарчук

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено "29" квітня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Публічне
акціонерне товариство "Бердичівський
машинобудівний завод "Прогрес"
вул.К.Лібкнехта,79,м.Бердичів,Житомирськ
а область,13306

представник Степанець Володимир
Сергійович АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам:
Бердичівська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області
вул.Б.Хмельницького,24-а,м.Бердичів,Жито
мирська область,13312

4-третій особі: Товариство з обмеженою
відповідальністю "ПрогресГруп" -
вул.Кудрявська,3/5,м.Київ,04053,

представник за довіреністю Нестеров
Дмитро Павлович АДРЕСА_1

- ,