Справа № 802/797/14-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 р.
м. Вінниця

Справа № 802/797/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю

секретаря судового засідання:
Чабан Вікторії Вікторівни,

позивача: не
з"явилась,

представника відповідача:
Вініцької Б.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області про визнання
протиправним та скасування припису,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулась
ОСОБА_2 ( далі - ОСОБА_2, позивач ) з
адміністративним позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області ( далі -
Інспекція ДАБК у Вінницькій області,
відповідач ) про визнання протиправним
та скасування припису.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області за наслідками
проведеної перевірки на будівництві
добудови до квартири, розташованої в
АДРЕСА_1, результати якої оформлено
актом № 429-ПП від 21.05.2013 року, винесено
припис про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
21.05.2013 року. Зокрема, приписом
зобов'язано позивача у строк до 21.12.2013
року привести об`єкт у відповідність до
вимог чинного законодавства.

Оскільки даний припис, на думку
позивача, є необґрунтованим та таким,
що винесений без врахування всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, позивач звернулась
до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, проте надала суду заяву, в
якій просить розгляд справи
здійснювати за її відсутності та
задовольнити адміністративний позов
(а.с. 42, 66).

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала, вважає, що видаючи
оскаржуваний припис від 21.05.2013 року
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області діяла на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені законодавством України.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, оцінивши надані сторонами
докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.05.2013 року
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області проведено
перевірку, якою встановлено, що до
квартири АДРЕСА_1 самочинно, без
належно затвердженої проектної
документації та без документа, що надає
право на виконання будівельних робіт,
без зареєстрованої Інспекцією
Держархбудконтролю декларації про
початок виконання будівельних робіт,
проведено будівництво добудови
розміром 3,13х8,20м.

Результати перевірки оформлено актом
від 21.05.2013 року № 429-ПП ( а.с. 56-57 ).

Відповідно до висновків, викладених в
зазначеному акті, в ході перевірки
встановлено порушення позивачем вимог
ст. 9 Закону України "Про архітектурну
діяльність" та ст. 36 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності".

На підставі акту перевірки від 21.05.2013
року № 429-ПП головним державним
інспектором відділу по Східному
регіону управління контролю за
будівництвом об'єктів, якістю
будівельних матеріалів та державного
ринкового нагляду №1 інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області
Колібабчуком Г.С. 21.05.2013 року видано
ОСОБА_2 припис «Про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил". Як
зазначено в приписі, від отримання
примірнику припису ОСОБА_2 відмовилась
( а.с. 6, 58 - 59 ).

Крім того, на підставі виявленого
порушення, головним державним
інспектором відділу по Східному
регіону управління контролю за
будівництвом об'єктів, якістю
будівельних матеріалів та державного
ринкового нагляду №1 інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області
Колібабчуком Г.С. складено протокол про
адміністративне правопорушення від
21.05.2013 року щодо ОСОБА_2, а 30.05.2013 року
заступником начальника Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області
Любінецьким Р.Є. прийнято постанову
№384, якою ОСОБА_2 визнано винною у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого
частиною 8 статті 96 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 8500,00 грн. ( а.с. 49 -
51, 52 - 55 ).

Постановою Бершадського районного
суду Вінницької області від 17 вересня
2013 року в справі №126/2287/13-а за позовом
ОСОБА_2 до заступника начальника
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області Любінецького Р.Є
про скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення, постанову відповідача від
30.05.2013 року №384 скасовано, а справу
провадженням закрито (а.с. 7 - 8 ).

Таким чином, станом на день звернення
ОСОБА_2 з даним позовом до суду
залишається чинним припис відповідача
від 21.05.2013 року «Про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил",
якій позивач вважає протиправним та
таким що підлягає скасуванню.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 05.04.2007 року №877-V "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", державний
нагляд (контроль) - це діяльність
уповноважених законом центральних
органів виконавчої влади, їх
територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування в межах повноважень,
передбачених законом, щодо виявлення
та запобігання порушенням вимог
законодавства суб'єктами
господарювання та забезпечення
інтересів суспільства, зокрема
належної якості продукції, робіт та
послуг, прийнятного рівня небезпеки
для населення, навколишнього
природного середовища.

Відповідно до статті 41 Закону України
від 17.02.2011 року №3038-VI "Про регулювання
містобудівної діяльності" (далі - Закон
№3038-VI), державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до частини 4 статті 41 Закону
№3038-VI, посадові особи інспекцій
державного архітектурно-будівельного
контролю під час перевірки мають право,
зокрема: безперешкодного доступу до
місць будівництва об'єктів; складати
протоколи про вчинення правопорушень,
акти перевірок та накладати штрафи
відповідно до закону; проводити
перевірку відповідності виконання
підготовчих та будівельних робіт
вимогам державних будівельних норм,
стандартів і правил, затвердженим
проектним вимогам, рішенням, технічним
умовам, своєчасності та якості
проведення передбачених
нормативно-технічною і проектною
документацією зйомки, замірів,
випробувань, а також ведення журналів
робіт, наявності у передбачених
законодавством випадках паспортів,
актів та протоколів випробувань,
сертифікатів та іншої документації.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 41 Закону №3038-VI,
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 травня 2011 року №553 затверджений
Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
який визначає процедуру здійснення
заходів, спрямованих на дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності (далі -
Порядок №553).

Вказаним порядком визначено, що
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється
Держархбудінспекцією та її
територіальними органами, а саме
посадовими особами інспекцій
відповідно до їх посадових інструкцій
та функціональних повноважень за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.

Плановою перевіркою вважається
перевірка, що передбачена планом
роботи інспекції, який
затверджується керівником відповідної
інспекції. Інспекції проводять планові
перевірки об'єктів містобудування не
частіше ніж один раз на півроку (п.6
Порядку).

Пунктом 7 Порядку визначено, що
позаплановою перевіркою вважається
перевірка, яка непередбачена планом
роботи інспекції. Підставами для
проведення позапланової перевірки є:
подання суб'єктом містобудування
письмової заяви про проведення
перевірки об'єкта будівництва або
будівельної продукції за його
бажанням чи письмової заяви про
проведення перевірки щодо дотримання
суб'єктом господарювання Ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності, пов'язаної з будівництвом
об'єкта архітектури, який за
складністю архітектурно-будівельного
рішення та (або) інженерного
обладнання належить до IV і V категорії
складності; необхідність проведення
перевірки достовірності даних,
наведених у повідомленні та
декларації про початок виконання
підготовчих робіт, повідомленні та
декларації про початок виконання
будівельних робіт, декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
протягом трьох місяців з дня подання
зазначених документів; виявлення
факту самочинного будівництва об'єкта;
перевірка виконання суб'єктом
містобудівної діяльності вимог
приписів інспекцій; перевірка
виконання суб'єктом господарювання
вимог інспекції щодо усунення порушень
ліцензіатом ліцензійних умов
провадження господарської
діяльності, пов'язаної з будівництвом
об'єкта архітектури, який за
складністю архітектурно-будівельного
рішення та (або) інженерного
обладнання належить до IV і V категорії
складності; звернення фізичних чи
юридичних осіб про порушення суб'єктом
містобудування вимог містобудівного
законодавства; вимога правоохоронних
органів про проведення перевірки.

Відповідно до пункту 16 Порядку за
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу
на виконання будівельних робіт (далі -
припис) (п. 17 Порядку).

Як вбачається з оскаржуваного припису,
відповідачем вимагалось від позивача у
термін до 21.12.2013 року привести об`єкт у
відповідність до вимог чинного
законодавства (а.с. 6).

Однак, суд ставиться критично до
зазначеної вимоги відповідача
виходячи з наступного.

Згідно п.п.3 п.11 Постанови КМУ від 23.05.2011
року № 553 "Про затвердження Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю"
посадові особи інспекцій під час
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
мають право видавати обов'язкові для
виконання приписи щодо:

- усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил;

- зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт.

Виходячи зі змісту зазначеної правової
норми, суд приходить до висновку, що у
приписі повинні чітко зазначатися
виявлені порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил та
заходи, щодо усунення зазначених
порушень. Суд також зауважує, що сама
форма припису передбачає зазначення
певних заходів, які необхідно вжити для
усунення виявлених порушень ( а.с. 6 ).
Проте, державним інспектором під час
винесення оскаржуваного припису не
було визначено, які саме заходи
належить здійснити, а лише зазначено,
що "у термін до 21.12.2013 року привести
об`єкт у відповідність до вимог чинного
законодавства".

На запитання суду, які саме порушення
мала усунути ОСОБА_2, виконуючи припис
державного інспектора від 21.05.2013 року,
та які саме заходи позивач мала вжити,
представник відповідача не змогла
надати чіткої відповіді.

Позивач в адміністративному позові
стверджує, що нею на момент проведення
перевірки не здійснювалось
будівництво добудови до квартири
АДРЕСА_1, а зазначена добудова була
здійсненна її чоловіком ОСОБА_5 ще у 2010
році. Як зазначає позивач, вона володіє
вказаною квартирою на праві приватної
власності з 16.03.2013 року, відповідно до
рішення Бершадського районного суду
Вінницької області від 04.03.2013 року ( а.с.
9 ).

Надаючи оцінку встановленим судом
фактичним обставинам справи, суд також
виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Суд зазначає, що постановою
Бершадського районного суду від 17.09.2013
року в адміністративній справі №
126/2287/13-а за позовом ОСОБА_2 до
заступника начальника інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області
Любінецького Р.Є про скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення
встановлено, що добудову до квартири
АДРЕСА_1 здійснено не ОСОБА_2, а іншою
особою, а саме ОСОБА_5 ще у 2010 році ( а.с. 7
- 8 ).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що вимоги відповідача, звернуті в
оскаржуваному приписі до ОСОБА_2, є
безпідставними, оскільки остання не
здійснювала вказаної в приписі
самочинної добудови.

Крім того, на підтвердження
безпідставності та необгрунтованості
оскаржуваного припису, позивачем до
матеріалів справи долучено копію
витягу з Державного реєстру прав на
нерухоме майно №1303222 від 16.03.2013 року,
згідно якого право власності на об'єкт
нерухомого майна, розташований за
адресою АДРЕСА_1, зареєстровано за
ОСОБА_2 відповідно до рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від 16.03.2013 року №933831.

Таким чином, об"єкт нерухомого майна,
розташований за адресою АДРЕСА_1, на час
винесення припису приведено у
відповідність до вимог чинного
законодавства та належним чином
оформлено, що суперечить вимозі
державного інспектора, викладеній в
приписі від 21.05.2013 року.

Вирішуючи адміністративну справу по
суті спору суд також виходив з
наступного.

Згідно зі статтею 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданнями адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин справи, що мають значення для
прийняття рішення ( вчинення дій ).

Частиною першою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході судового розгляду справи
відповідач не довів, що оскаржуваний
припис від 21.05.2013 року "Про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил"
прийнято обгрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин справи, що
мають значення для прийняття рішення,
доводи представника відповідача не
знайшли свого підтвердження та
спростовані фактичними обставинами
справи, встановленими судом, та
дослідженими доказами.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає,
що вимоги позивача є обгрунтованими та
підлягають задоволенню, а оскаржуваний
припис є протиправним і підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. В зв'язку з
наведеним, суд стягує на користь
позивача з Державного бюджету України
документально підтверджені понесені
судові витрати ( судовий збір ) в сумі
73,08 грн. (а.с. 2).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
припис про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
21.05.2013, виданий інспекцією державного
архітектурно - будівельного контролю у
Вінницькій області Чернезі Наталії
Сергіівні.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1 ) понесені судові витрати (
судовий збір ) в сумі 73,08 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя / підпис /
Заброцька Людмила
Олександрівна

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: