Справа № 129/3600/13-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 129/3600/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Капуш І.С.
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Мартинюк
В.В.

прокурора: Сопівника А.В.

представника позивача: Черепащука Р.А.

представника третьої особи (апелянта):
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову
Гайсинського районного суду
Вінницької області від 02 квітня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
заступника Вінницького прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави,
Міністерства оборони України,
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Вінниці до Гайсинської міської ради,
третя особа без самостійних вимог на
стороні відповідача - фізична
особи-підприємець ОСОБА_4, про визнання
недійсним рішення , -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 року заступник Вінницького
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері в інтересах
держави та Міністерства оборони
України і квартирно-експлуатаційного
відділу м. Вінниці звернувся в суд з
позовом до Гайсинської міської ради
про визнання недійсним п. 1 рішення
Гайсинської міської ради 20 сесії 6
скликання від 24 грудня 2012 року щодо
вилучення земельної ділянки площею 1,5700
га по АДРЕСА_1

02 квітня 2014 року Гайсинський районний
суду Вінницької області прийняв
постанову про задоволення позовних
вимог.

Непогоджуючись із вказаним судовим
рішенням, третя особа подала
апеляційну скаргу, у якій просить
скасувати вказану постанову та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

В судовому засіданні представник
третьої особи (апелянта) апеляційну
скаргу підтримала та просила її
задовольнити.

Представник позивача та прокурор про
задоволення апеляційної скарги
заперечив, посилаючись на її
необґрунтованість та безпідставність.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином
повідомлявся про дату, час і місце
судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Заслухавши, суддю-доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Згідно ст. 116 Земельного кодексу
України (ЗК України) ( в редакції чинній
на момент виникнення спірних відносин)
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Відповідно до ст. 78 ЗК України земля в
Україні може перебувати у приватній,
комунальній та державній власності.

Статтею 84 ЗК України передбачено, що у
державній власності перебувають усі
землі України, крім земель комунальної
та приватної власності.

Право державної власності на землю
набувається і реалізується державою в
особі Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласних, Київської та
Севастопольської міських, районних
державних адміністрацій, державних
органів приватизації відповідно до
закону.

При цьому, до земель державної
власності, які не можуть передаватись у
комунальну та приватну власність,
належать, зокрема землі оборони, крім
земельних ділянок під об'єктами
соціально-культурного, виробничого та
житлового призначення.

Так, ст. 77 ЗК України визначено, що
землями оборони визнаються землі,
надані для розміщення і постійної
діяльності військових частин, установ,
військово-навчальних закладів,
підприємств та організацій Збройних
Сил України, інших військових
формувань, утворених відповідно до
законодавства України.

Відповідно до ст. 149 ЗК України земельні
ділянки, надані у постійне
користування із земель державної та
комунальної власності, можуть
вилучатися для суспільних та інших
потреб за рішенням органів державної
влади, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування на підставі та в
порядку, передбачених цим Кодексом.

Вилучення земельних ділянок
провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень.

Так, відповідно до Положення «Про
Міністерство оборони України»
затвердженого Указом Президента
України №888 від 21 серпня 1997 року та
Положення «Про Міністерство оборони
України», затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України №1080 від 03
серпня 2006 року, Міністерство оборони
України створює, реорганізовує та
ліквідовує в установленому порядку
призначені для забезпечення окремих
видів діяльності Збройних Сил
підприємства установи та організації,
контролює їх діяльність; здійснює
управління військовим майном і майном
підприємств установ та організацій, що
належать до сфери його управління.

Крім того, відповідно до п. 45 Положення
«Про порядок надання користування
земель (земельних ділянок) для потреб
Збройних Сил України та основні
правила користування наданими
землями», затвердженого Наказом
Міністра оборони України від 22 грудня
1997 року №483 (Положення №483), передача
земель місцевим органам влади
проводиться за згодою Міністра оборони
України або за його дорученням -
начальником Головного управління
розквартирування військ та
капітального будівництва Збройних Сил
України.

Згідно із п. 44 Положення №483, згідно з
наказом Міністра оборони України від 03
жовтня 2006 року №570 «Про внесення змін
до наказу Міністра оборони України від
22 грудня 1997 №483», згода на припинення
права користування землями (земельними
ділянками) які використовуються
Збройними Силами України, вилучення, з
цільового призначення цих земельних
ділянок надається Міністром оборони
України за поданням заступника
Міністра оборони України.

Передача землі (земельних ділянок)
органам місцевого самоврядування, у
разі надання згоди Міністром оборони
України, здійснює начальник Головного
квартирно-експлуатаційного управління
Збройних України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
законною та правомірною підставою для
припинення права постійного
користування земельними ділянками є
однозначне волевиявлення
землекористувача у формі заяви, що має
здійснюватися повноважною особою, якою
в даному випадку є Міністр оборони
України.

Так, 24 грудня 2012 року Гайсинська міська
рада прийняла рішення «Про вилучення
земельних ділянок», яким вирішила,
зокрема вилучити земельну ділянку у
Вінницького
квартирно-експлуатаційного відділу в
АДРЕСА_1 площею 1,5700 га, у зв'язку з
продажем нерухомого майна.

Проте, як встановлено судом першої
інстанції та вбачається із матеріалів
справи вказана земельна ділянка по
АДРЕСА_1 знаходиться у користуванні
Міністерства оборони України та згідно
Державного акту на право користування
Б №000300 надана для розміщення та
будівництва військового містечка №9
Гайсинського гарнізону.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що п. 1 оскарженого
рішення Гайсинської міської ради
прийнято не в межах повноважень та у
спосіб, що передбаченні Конституцією
та законами України.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, та повністю
спростовуються встановленими у справі
обставинами.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи
до уваги, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваної постанови
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, надав
їм належну оцінку, та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, висновки суду
відповідають обставинам справи, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, - залишити без
задоволення, а постанову Гайсинського
районного суду Вінницької області від
02 квітня 2014 року, - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
02 червня 2014 року .

Головуючий
Матохнюк Д.Б.

Судді
Гонтарук В. М.

Біла Л.М.