Справа № 814/3083/13-а
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року м.
Миколаїв Справа №
814/3083/13-а

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Брагар В.С.
розглянувши адміністративну справу в
порядку письмового провадження,

за позовомСуб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

доДержавної податкової інспекції у
Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області, вул. Г.Петрової,
2-А, Миколаїв, 54029

проскасування податкового
повідомлення - рішення від 28.05.2013р. №
, Позивач звернувся до суду з
позовними вимогами про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
відповідача від 28.05.13 №.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що відповідач безпідставно
прийняв рішення про збільшення
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб, оскільки позивач
не повинен був утримувати з фізичних
осіб з якими у нього укладено договори,
як податковий агент податки та
відповідно перераховувати їх до
бюджету.

Відповідач заперечив проти позову і
зазначив, що позивач всупереч вимогам
чинного законодавства не перерахував
до бюджету податок з доходів фізичних
осіб при виплаті винагороди особам по
договорам про надання послуг. В зв'язку
з цим відповідач просив суд відмовити
позивачу в задоволенні його позовних
вимог.

Представники сторін надали до суду
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши наявні в них фактичні дані,
суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 є суб'єктом підприємницької
діяльності та платником податків.

25.04-04.05.13 відповідачем проведено
фактичну перевірку позивача з питання
використання праці найманих осіб без
належного оформлення трудових
відносин та виплати роботодавцями
доходів у вигляді заробітної плати без
сплати податків до бюджету.

07.05.13 за результатами перевірки
відповідачем було складено акт
№1338/17-200/НОМЕР_2, у висновках якого крім
іншого зазначено, що позивачем
порушено п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163, п.п.164.2.2 п.164.2
ст.164, п.п.168.1.1, п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.176.2
ст.176 ПК України, а саме не утримання та
не перерахування податку з доходів
фізичних осіб до бюджету сумі 7 216,50грн.
за період січень 2011 - квітень 2013.

28.05.13 на підставі даного акту
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу визначено грошове
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб за основним платежем на
суму 7 068,14грн. та штрафними санкціями
на суму 1 911,66грн.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач уклала з фізичними особами
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
договори про надання послуг,
відповідно до яких позивач був
Замовник, а фізичні особи Виконавці.
Відповідно до п.7.6 вказаних договорів
сторони досягли згоди стосовно того, що
кожна із сторін самостійно несе
відповідальність за сплату будь-яких
податків та зборів, встановлених
чинним законодавством України.

Позивач зазначає, що відповідно до
вказаного пункту договору та п.178.5 ст.178
ПК України, у неї не було обов'язку
утримувати з доходів цих фізичних осіб,
як податковим агентом, податку на
доходи фізичних осіб та перераховувати
його до бюджету.

Відповідно до п.178.5 ст.178 ПК України - під
час виплати суб'єктами господарювання -
податковими агентами, фізичним особам,
які провадять незалежну професійну
діяльність, доходів, безпосередньо
пов'язаних з такою діяльністю, податок
на доходи у джерела виплати не
утримується в разі надання такою
фізичною особою копії довідки про
взяття її на податковий облік як
фізичної особи, яка провадить
незалежну професійну діяльність. Це
правило не застосовується в разі
нарахування (виплати) доходу за
виконання певної роботи та/або надання
послуги згідно з цивільно-правовим
договором, відносини за яким
встановлено трудовими відносинами, а
сторони договору можуть бути
прирівняні до працівника чи
роботодавця відповідно до пунктів 14.1.195
та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього
Кодексу.

Виходячи з вказаної норми, та приймаючи
до уваги договори укладені позивачем з
фізичними особами, суд вважає, що між
позивачем та особами укладено
цивільно-правовий договір, сторони
якого прирівнюються до роботодавця та
робітника, а тому позивач не мав права
застосовувати вказану норму.

Крім того навіть якщо б особи
здійснювали незалежну професійну
діяльність, позивач був зобов'язаний
отримати від них довідку про взяття їх
на податковий облік як фізичної особи,
яка провадить незалежну професійну
діяльність. Таких довідок позивач ні
відповідачу під час перевірки ні суду
не надав.

Відповідно до п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПК
України - об'єктом оподаткування
резидента є загальний місячний (річний)
оподатковуваний дохід.

Підпунктом 164.2.2 п.164.2 ст.164 ПК України
встановлено, що до загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу платника податку включаються
суми винагород та інших виплат,
нарахованих (виплачених) платнику
податку відповідно до умов
цивільно-правового договору.

Згідно з п.п.168.1.1 та п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК
України - оподаткування доходів,
нарахованих (виплачених, наданих)
платнику податку податковим агентом.
Податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується)
до бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки приймають
платіжні документи на виплату доходу
лише за умови одночасного подання
розрахункового документа на
перерахування цього податку до
бюджету.

За приписами п.176.2 ст.176 ПК України
особи, які відповідно до цього Кодексу
мають статус податкових агентів,
зобов'язані: своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;
нести відповідальність у випадках,
визначених цим Кодексом.

Виходячи з приписів вказаних норм суд
вважає, що позивач є податковим агентом
та був зобов'язаний утримувати з
фізичних осіб, з якими у нього укладені
договори, та перераховувати до бюджету
податок на доходи фізичних осіб.

Отже, суд приходить до висновку, що
позивач не виконав вимоги п.п.163.1.1 п.163.1
ст.163, п.п.164.2.2 п.164.2 ст.164, п.п.168.1.1, п.п.168.1.2
п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 ПК України, а тому
відповідач правомірно донарахував
йому суму податку та застосував
штрафні санкції.

Що стосується договору позивача з
ОСОБА_2, суд зазначає наступне:

З копії договору наданої відповідачам
вбачається, що договір не підписаний,
оскільки на ньому відсутній підпис
ОСОБА_7 та є відмітка, що ОСОБА_2 від
підпису відмовився.

Суд вважає, що відсутність підпису на
договорі свідчить про те, що він є
недійсним в силу ч.1 ст.125 ЦК України,
оскільки не був укладений у
відповідності з ст.ст.203, 205, 207 ЦК
України.

Суд зазначає, що факт трудових відносин
між позивачем та ОСОБА_2 може бути
встановлений у судовому порядку.

До встановлення такого факту суд
вважає, що відсутні докази трудових
відносин між позивачем та ОСОБА_2, а
тому нараховані суми податку на доходи
ОСОБА_7 є такими, що нараховані
відповідачем безпідставно, оскільки
ОСОБА_2 офіційно (відповідно до вимог
чинного законодавства) доходів від
позивача не отримував.

З акту перевірки (таблиця, а.с.11, 12)
вбачається, що сума не перерахованого
податку по ОСОБА_7 складає - 5 364грн.

Отже суд приходить до висновку, що
податкове повідомлення-рішення
відповідача від 28.05.13 № підлягає
скасуванню в частині нарахування
основного платежу у сумі - 5 364грн.

Що стосується нарахування
відповідачем штрафних санкцій, суд
зазначає наступне:

В оскаржуємому рішенні відповідачем
визначено розмір штрафних санкцій в
сумі 1 911,66грн. При цьому, як підставу
для нарахування санкцій позивач
послався на п.127.1 ст.127 ПК України.

Відповідно до п.127.1 ст.127 ПК України -
ненарахування, неутримання та/або
несплата (неперерахування) податків
платником податків, у тому числі
податковим агентом, до або під час
виплати доходу на користь іншого
платника податків, - тягнуть за собою
накладення штрафу в розмірі 25
відсотків суми податку, що підлягає
нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Ті самі дії, вчинені повторно протягом
1095 днів, - тягнуть за собою накладення
штрафу у розмірі 50 відсотків суми
податку, що підлягає нарахуванню та/або
сплаті до бюджету. Дії, передбачені
абзацом першим цього пункту, вчинені
протягом 1095 днів втретє та більше, -
тягнуть за собою накладення штрафу у
розмірі 75 відсотків суми податку, що
підлягає нарахуванню та/або сплаті до
бюджету.

В рішенні відповідачем визначено
розмір грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб (сума
податку, що підлягає нарахуванню та/або
сплаті до бюджету) в сумі 7 068,14грн.

Суд зазначає, що розмір штрафних
санкцій в сумі 1 911,66грн. Не є ні 25, ні 50,
ні 75 відсотків від суми нарахованого
податкового зобов'язання.

Отже суд вважає, що відповідачем при
нарахування штрафних санкцій не
правильно застосовано п.127.1 ст.127 ПК
України.

Відповідачем не подано до суду
розрахунку штрафних санкцій.

Суд позбавлений можливості самостійно
визначити штрафні санкцій, оскільки у
суду відсутні відомості про наявність
чи відсутність повторності вчинення
позивачем порушення.

Отже суд приходить до висновку, що
податкове повідомлення-рішення
відповідача від 28.05.13 № підлягає
скасуванню в частині нарахування
штрафних санкцій в сумі - 1 911,66грн.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково.

Судові витрати по справі присудити на
користь позивача в частині задоволених
вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.11, 69, 71, 86, 159-163, КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївської області від 28.05.13 №
частково в сумі 7 275,66 грн.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Присудити на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 судові витрати у розмірі
92.94грн. з Державного бюджету України.

5. Роз'яснити сторонам строк і порядок
набрання цією постановою законної сили
та її оскарження.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути
оскаржено до суду апеляційної
інстанції шляхом подання апеляційної
скарги. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня проголошення/отримання її копії.
Апеляційна скарга подаються Одеському
апеляційному адміністративному суду
через Миколаївський окружний
адміністративний суд.

Суддя
В. С.
Брагар