Справа № 826/16396/13-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів
Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі Строяновській
О.В.,

за участю:

представника позивача - Пігулко О.В.,

представника відповідача - Попович О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укркарго» до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві про визнання протиправною та
скасування постанови про накладення
штрафу, за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укркарго» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 28 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Укркарго» звернулося у суд із
позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, в якому просило визнати
протиправною та скасувати постанову
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності №420/13/1 від 25.09.2013 року, якою
на товариство накладено штраф у
розмірі 1032300 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 28
січня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить її скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідачем під час розгляду справи
було доведено допущення позивачем
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

З таким висновком суду не можна не
погодитися.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено колегією суддів,
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил на
об'єкті будівництва комплексу житлових
будинків з вбудовано-прибудованими
приміщеннями та автостоянками на вул.
Світлій, 3 у Дарницькому районі м. Києва.
Замовником будівництва є ТОВ
«Укркарго», виконавцем робіт - ТОВ «Ен
Енд Ей Білд».

Зазначена перевірка проведена у
зв'язку зі зверненням Управління
державної служби боротьби з
економічною злочинністю Головного
управління МВС України в м. Києві від
28.08.2013 року №7/2-2838 та, як зазначено в
акті, в присутності представника ТОВ
«Укркарго».

За підсумками проведеної перевірки,
відповідачем складено акт від 11.09.2013
року. Зі змісту вказаного акту слідує,
що посадовою особою, яка проводила
перевірку встановлено, що на об'єкті,
який згідно Порядку віднесення
об'єктів будівництва до IV і V категорій
складності, ДБН В.1.2-14-2009 та ДБН А.2.2-3-2012
відноситься до V категорії складності,
будівельні роботи виконуються без
дозволу на їх виконання, що є
порушенням ст. 37 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності». Так, в акті зазначено, що
під час перевірки виконувались
будівельні роботи з будівництва на 1-ій
секції 1-го житлового будинку.
Проектно-виконавчої документації
відповідальними особами, які
знаходились на об'єкті, перевіряючому
не пред'явлено.

У зв'язку із зазначеними порушеннями,
відповідачем 11.09.2013 року складено
припис про усунення виявленого
порушення та протокол про таке.

25.09.2013 року відповідачем винесено
постанову №420/13/1 про накладення на ТОВ
«Укркарго», як на замовника
будівництва, штрафу за виконання
будівельних робіт на об'єкті V
категорії складності без отримання
дозволу на їх виконання у розмірі 1032300
грн. (абз. 3 п. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності»).

Не погоджуючись із указаною
постановою, позивач звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, висновкам суду першої
інстанції та доводам апеляційної
скарги, колегія суддів виходить із
наступного.

Статтею 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність» встановлено,
що державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд здійснює
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Центральним органом виконавчої влади,
який забезпечує реалізацію державної
політики з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
контролю у сфері житлово-комунального
господарства, у відповідності до указу
Президента України від 08.04.2011 року №
439/2011, є Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України.

Згідно пункту 6 Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженого вищевказаним
указом Президента України,
Держархбудінспекція України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через свої територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі або
міжрегіональні (повноваження яких
поширюються на декілька регіонів)
територіальні органи.

Процедуру здійснення заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності визначає
Порядок, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011
року №553.

Пунктом 12 Порядку встановлено, що
посадові особи інспекції під час
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
зобов'язані у повному обсязі,
об'єктивно та неупереджено здійснювати
державний архітектурно-будівельний
контроль у межах повноважень,
передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 5 цього Порядку
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.

Згідно пункту 7 Порядку позаплановою
перевіркою вважається перевірка, яка
не передбачена планом роботи інспекції
та визначено, що підставами для
проведення позапланової перевірки є,
зокрема, вимога правоохоронних органів
про проведення перевірки. Строк
проведення позапланової перевірки не
може перевищувати п'яти робочих днів, а
у разі потреби може бути одноразово
продовжений за письмовим рішенням
керівника відповідної інспекції чи
його заступника не більше ніж на два
робочих дні.

Під час проведення позапланової
перевірки посадова особа інспекції
зобов'язана пред'явити службове
посвідчення та направлення для
проведення позапланової перевірки.

Зазначений обов'язок контролюючого
суб'єкта кореспондується із правами
суб'єкта містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль:
перевіряти наявність у посадових осіб
інспекції службових посвідчень, бути
присутнім під час здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, за результатами перевірки
отримувати та ознайомлюватись з актом
перевірки, складеним інспекцією,
подавати в письмовій формі свої
пояснення, зауваження або заперечення
до акта перевірки, складеного
інспекцією за результатами перевірки
(п. 13 вказаного Порядку).

Колегія суддів звертає увагу на те, що
позивач заперечує факт своєї
присутності під час проведення
вищезгаданої перевірки. Зважаючи на
викладене, колегія суддів зазначає, що
матеріали справи не містять жодних
доказів дійсної присутності
представника ТОВ «Укркарго» під час
перевірки.

На користь доводів позивача про його
відсутність під час перевірки свідчить
та обставина, що в акті перевірки не
вказано ані прізвища, ані посади
представника позивача, відсутні
будь-які записи (зауваження) вказаної
особи щодо здійснення перевірки, а
також не зазначено про відмову
представника позивача від підписання
акта. Міститься лише запис про те, що
представник ТОВ «Укркарго» від
отримання акту відмовився. Також,
відсутні будь-які записи про відмову
від підпису припису та протоколу від
11.09.2013 року, а також про направлення їх
позивачу поштою.

Такі дії контролюючого суб'єкта не
відповідають вимогам пункту 21 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
згідно з яким якщо суб'єкт
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, не
погоджується з актом перевірки, він
підписує його із зауваженнями, які є
невід'ємною частиною такого акта. У
разі відмови суб'єкта містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
підписати акт перевірки та припис,
посадова особа інспекції робить у акті
відповідний запис.

За приписами КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 1, 2 ст. 71
Кодексу).

З огляду на те, що відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, не виконав
покладеного на нього процесуальним
законодавством обов'язку доказування
правомірності проведення перевірки
суб'єкта містобудування в частині
забезпечення участі позивача у такій
перевірці, зазначені дії не
узгоджуються із вимогами пункту 12
постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю» № 553 від 23.05.2011 року щодо
повноти, об'єктивності та
неупередженості здійснення
архітектурно-будівельного контролю.
Відтак, дії відповідача не
відповідають, зокрема, критерію
необхідності врахування права особи на
участь у процесі прийняття рішення, на
відповідність якому адміністративні
суди перевіряють дії та рішення
суб'єктів владних повноважень (п. 9 ч. 3
ст. 2 КАС України).

Колегія суддів наголошує, що
вищевикладені порушення контролюючим
органом правил здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
являються недопустимими, зважаючи на
принцип діяльності органів державної
влади, які зобов'язані діяти виключно
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції
України).

Разом з тим, порушення процедури
проведення тої чи іншої перевірки не
являються однозначним свідченням
безпідставності прийнятого за її
підсумками рішення, правомірність
якого є самостійним предметом
доказування в публічно-правовому
спорі.

Оскільки в ході позапланової перевірки
об'єкта будівництва, що належить
позивачу, виявлено порушення
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, які й покладені в основу
оскаржуваної ним постанови, їх
наявність чи відсутність підлягає
перевірці судом.

Як було встановлено судом, в ході
перевірки контролюючим органом
виявлено, що на об'єкті будівництва
комплексу житлових будинків з
вбудовано-прибудованими приміщеннями
та автостоянками на вул. Світлій, 3 у
Дарницькому районі м. Києва (об'єкт V
категорії складності) виконуються
будівельні роботи без дозволу на їх
виконання. Факт дійсного виконання
будівельних робіт підтверджується
наявними в матеріалах справи
фотознімками. Та обставина, що об'єкт
будівництва відноситься до V категорії
складності, позивачем не
заперечується.

Положеннями статті 37 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» (ч. ч. 1 - 3) передбачено, що
право на виконання підготовчих робіт
(якщо вони не були виконані раніше
згідно з повідомленням або
зареєстрованою декларацією про
початок виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт на об'єктах
будівництва, що належать до IV і V
категорій складності, підключення
об'єкта будівництва до інженерних
мереж та споруд надається замовнику та
генеральному підряднику чи підряднику
(у разі якщо будівельні роботи
виконуються без залучення
субпідрядників) після отримання
дозволу на виконання будівельних
робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт
видається органами державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі протягом десяти
робочих днів з дня реєстрації заяви.

За наявності дозволу на виконання
будівельних робіт отримання
замовником та генеральним підрядником
чи підрядником (у разі якщо будівельні
роботи виконуються без залучення
субпідрядників) інших документів
дозвільного характеру для виконання
будівельних робіт та видалення зелених
насаджень у межах будівельного
майданчика не вимагається.

Форма дозволу на виконання будівельних
робіт, форма заяви, що подається для
його отримання, перелік документів, що
додаються до заяви, форма відмови у
видачі дозволу на виконання
будівельних робіт, порядок видачі та
анулювання дозволу на виконання
будівельних робіт визначаються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування.

Матеріали справи свідчать, що ані до
перевірки, ані в ході судового розгляду
позивачем не надано доказів наявності
у нього передбаченого наведеними
нормами дозволу на виконання
будівельних робіт.

У апеляційній скарзі позивач
стверджує, що він не являється
суб'єктом містобудівних відносин,
якого може бути притягнуто до
відповідальності за правопорушення,
передбачене абз. 3 п. 5 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», оскільки позивач уклав
договір про часткову участь у
будівництві та передачу функцій
замовнику з ТОВ «Ей Енд Ей Білд»
(договір від 03.12.2012 року №03-12/12).

Обговорюючи дані доводи, колегія
суддів зазначає, що Закон України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
встановлює відповідальність юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
(суб'єктів містобудування) за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

Правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами. Вчинення
суб'єктами містобудування
правопорушень у сфері містобудівної
діяльності тягне за собою
відповідальність, передбачену цим та
іншими законами України. (ст. 1
вказаного Закону).

Частиною 2 статті 2 цього Закону
передбачено відповідальність
суб'єктів містобудування, які є
замовниками будівництва об'єктів (у
разі провадження містобудівної
діяльності), а також тих, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно.

За визначенням Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
замовник - це фізична або юридична
особа, яка має намір щодо забудови
території (однієї чи декількох
земельних ділянок) і подала в
установленому законодавством порядку
відповідну заяву.

Враховуючи приведені норми,
відповідальність за правопорушення,
передбачені частиною 2 статті 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», несуть як замовники, які
виконують функції замовника і
підрядника одночасно, так і особи, які
виявили намір щодо забудови території.

Із матеріалів справи вбачається, що
саме ТОВ «Укркарго» виявило намір про
забудову орендованої земельної
ділянки, тому воно являється
замовником будівництва комплексу
житлових будинків з
вбудовано-прибудованими приміщеннями
та автостоянками на вул. Світлій, 3 у
Дарницькому районі м. Києва. Часткова
передача функцій замовника підрядній
організації ТОВ «Ей Енд Ей Білд»
договором №03-12/12 від 03.12.2012 року не
спростовує ту обставину, що позивач по
відношенню до вказаного об'єкта
будівництва залишається замовником.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновками
контролюючого органу, а також
місцевого суду з кваліфікацією
вчиненого позивачем порушення за
абзацом 3 пункту 5 частини 2 статті 2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності».

Обговорюючи доводи апелянта щодо
відсутності у відповідача, як
територіального органу Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України, повноважень щодо винесення
постанови про накладення штрафну за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, колегія суддів зважає на
наступне.

Згідно Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» (у
редакції, чинній як на час винесення
оскаржуваної постанови) справи про
правопорушення, передбачені цим
Законом, розглядаються центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю (ч.
1 цієї статті). Накладати штраф від
імені центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику з
питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
мають право його керівник та
уповноважені ним посадові особи
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю (ч. 2 ст. 3 вказаного Закону).

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», який набрав чинності з
18.11.2012 року, доручено Кабінету
Міністрів України протягом трьох
місяців з дня набрання чинності цим
Законом привести свої
нормативно-правові акти у
відповідність із цим Законом та
забезпечити перегляд та скасування
міністерствами та іншими центральними
органами виконавчої влади їх
нормативно-правових актів, що
суперечать цьому Закону.

Кабінет Міністрів України не привів
Порядок накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, затверджений постановою
від 06.04.1995 року № 244, у відповідність до
вимог Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо діяльності Міністерства
внутрішніх справ України, Міністерства
надзвичайних ситуацій України,
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, інших
центральних органів виконавчої влади,
діяльність яких спрямовується та
координується через відповідних
міністрів».

Разом з тим, наказом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 19.11.2012 року № 187 з метою
належної реалізації державної
політики з питань державного
архітектурно-будівельного контролю
було уповноважено територіальні
органи інспекції проводити відповідні
перевірки та керівників і заступників
територіальних органів уповноважено -
накладати штрафи у сфері
містобудівної діяльності за
правопорушення, що передбачені Законом
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності».

Отже, доводи апеляційної скарги не
доводять помилковості викладених у
постанові суду першої інстанції
висновків, або ж порушень судом норм
матеріального чи процесуального права,
що призвели до неправильного вирішення
справи, спростовуються вищевикладеним,
а тому не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 206, 212, 254,
КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Укркарго»
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 28 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

(Повний текст ухвали складений 05
червня 2014 року.)

.

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М