Справа № 2а-9005/11/1470
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/71425/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Миколаївській області про визнання
неправомірними дій, зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У грудні 2011 року позивач звернуся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив визнати неправомірними дії
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Миколаївській області
(далі - УМВС) при винесенні рішення від 1
листопада 2011 року про скасування
дозволу на імміграцію в Україну,
скасувати це рішення, призупинити
виконання рішення про позбавлення
дозволу на його імміграцію в Україну та
призупинити процедуру його видворення
з території України на підставі
висновку та рішення від 1 листопада 2011
року.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 4 квітня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 9 жовтня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій з підстав порушення цими
судами норм матеріального та
процесуального права і прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4
уродженець Чеченської Республіки
постійно проживав на території
Російської Федерації і був її
громадянином. У 2003 році позивач
переїхав для постійного проживання до
України і у травні 2005 року одружився з
громадянкою України ОСОБА_6 Йому надано
дозвіл на імміграцію в Україну і згідно
п.1 ч. 3 ст.4 Закону України "Про
імміграцію" видано посвідчення на
постійне проживання серії НОМЕР_1 від 15
жовтня 2007 року.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
серії НОМЕР_2 від 7 грудня 2007 року
вказаний шлюб розірвано. У березні 2011
року позивач уклав шлюб з громадянкою
Російської Федерації ОСОБА_7 і у шлюбі у
них народилася донька.

Згідно запису в трудовій книжці за час
проживання в Україні позивач з жовтня
2006 року по березень 2011 року працював в
Миколаївському спеціалізованому
управлінні № 520, а з березня 2011 року
безробітний.

У відповідності до ст. 2 Закону України
«Про імміграцію» (далі - Закон) питання
імміграції регулюються Конституцією
України, цим Законом та іншими
нормативно-правовими актами, що не
повинні їм суперечити.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону дозвіл на
імміграцію поза квотою імміграції
надається одному з подружжя, якщо
другий з подружжя, з яким він перебуває
у шлюбі понад два роки, є громадянином
України, дітям і батькам громадян
України.

Під час перевірки законності отримання
позивачем тимчасового посвідчення на
постійне проживання в Україні
встановлено, що з метою легалізації він
оформив фіктивний шлюб з громадянкою
України, що підтверджено її
поясненнями, які знаходяться в
матеріалах справи .

Крім того, з проведеної УБОЗ УМВС
України в Миколаївській області
перевірки вбачається, що позивач мав
зв'язки із особами, які скоїли злочини,
передбачені нормами Кримінального
кодексу України.

На підставі подання УБОЗ УМВС України в
Миколаївській області від 28 жовтня 2011
року у відповідності до вимог пункту 3
статті 12 Закону 1 листопада 2011 року УМВС
прийнято рішення, згідно якого
скасовано дозвіл ОСОБА_4 на імміграцію
в Україну від 15 жовтня 2007 року і у
відповідності із ст.13 Закону тимчасова
посвідка громадянина на постійне
проживання в Україні вважається
недійсною з її вилученням у цієї особи
та знищенням в установленому порядку.

В ст. 12 Закону зазначено, що дозвіл на
імміграцію може бути скасовано
органом, який його видав, якщо:

1) з'ясується, що його надано на підставі
свідомо неправдивих відомостей,
підроблених документів чи документів,
що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до
позбавлення волі на строк більше
одного року і вирок суду набрав
законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу
національній безпеці України,
громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров'я,
захисту прав і законних інтересів
громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства;

6) в інших випадках, передбачених
законами України. вичерпний перелік
підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону
орган спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань імміграції за місцем проживання
особи, стосовно якої прийнято рішення
про скасування дозволу на імміграцію,
не пізніш як у тижневий строк з дня
отримання цього рішення надсилає його
копію особі та вилучає у неї посвідку
на постійне проживання.

Таким чином, врахувавши зміст вказаних
правових норм, а також наявність
підстав, за якими дозвіл на іміграцію
може бути скасовано, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій, які прийняли
обгрунтовані рішення про відсутність
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують і не дають підстав
вважати, що цими судами при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскарженого судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2012
р. та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 жовтня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

Я.Л. Іваненко