Справа № 2а-1378/10/0713
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року
м. Київ К/9991/65451/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 вересня
2012 року у справі №2-а-1378/2010 за позовом
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Хустського
міського голови Джанди Михайла
Михайловича про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року позивачі звернулись з
позовом до Хустського міського голови
Джанди Михайла Михайловича про
визнання неправомірною бездіяльності
щодо непередачі заяви про виділення
земельної ділянки для вирішення на
сесії Хустського міської ради та
зобов'язання організувати розгляд
заяви на сесії Хустської міської ради.

В обґрунтування своїх вимог позивачі
зазначили, що міський голова Джанда М. М
не передає заяву на розгляд сесії
міської ради, що є його прямим
обов'язком. Крім того, заява позивачів
безпідставно передана на розгляд до
іншого органу та не розглянута
відповідачем у встановлені законом
строки.

Постановою Хустського районного суду
Закарпатської області від 15 березня 2010
року позов задоволено. Визнано
неправомірною бездіяльність
Хустського міського голови Джанди М.М.
щодо непередання заяви позивачів про
виділення земельної ділянки на розгляд
сесії Хустської міської ради.
Зобов'язано відповідача організувати
розгляд заяви позивачів про виділення
земельної ділянки сесією Хустської
міської ради. Стягнуто з місцевого
бюджету на користь позивачів 500 грн. за
надання правової допомоги.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 вересня
2012 року постанову суду першої
інстанції скасовано, позов задоволено
частково. Визнано бездіяльність
Хустського міського голови Джанди
Михайла Михайловича щодо неналежного
розгляду заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від
06.03.2009р. (вхідний № Г-471 від 19.03.2009р.) про
передачу земельної ділянки у приватну
власність протиправною. Зобов'язано
Хустського міського голову Джанду
Михайла Михайловича в установлених
Законом України «Про звернення
громадян» порядку та строки розглянути
заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 06.03.2009р.
(вхідний № Г-471 від 19.03.2009р.) про передачу
земельної ділянки у приватну власність
та повідомити останніх про результати
розгляду вказаної заяви. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулись з касаційною скаргою, у якій
просять скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, посилаючись на
те, що при прийнятті зазначеного
судового рішення було порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 19.03.2009 р. ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 звернулися до Хустського
міського голови із заявою про передачу
їм у власність земельної ділянки, яка
закріплена за будинком в якому вони
проживають. У поданій заяві позивачі
просили розглянути дану заяву на сесії
міської ради, видати рішення, схему під
рішення на передачу землі в приватну
власність не менше 2 метри землі від
їхнього будинку № 16 по вул. Пирогова в
м. Хуст для його обслуговування.

03.04.2008р. на подану заяву позивачів була
надана відповідь Відділу Держкомзему у
м.Хуст Закарпатської області, в якій
зазначалося про необхідність подачі
для вирішення порушеного питання
технічних матеріалів у відповідності
до вимог ст.198 Земельного кодексу
України.

Задовольняючи позовні вимоги суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що відповідачем
безпідставно не була винесена на
розгляд сесії заява позивачів щодо
виділення землі та необґрунтовано
передана для розгляду у Відділ
Держкомзему у м.Хуст Закарпатської
області.

Між тим, суд апеляційної інстанції
скасував рішення суду першої інстанції
з тих підстав, що така вимога як
зобов'язання міського голову
організувати розгляд заяви на сесії
міської ради є неконкретною, допускає
неоднозначне розуміння, а відтак є
утрудненою для подальшого виконання,
оскільки не передбачає чітких та
послідовних дій відповідача, які в той
же час повинні узгоджуватися з
вимогами закону та внутрішніх
документів міської ради.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
виходячи з меж касаційного перегляду,
встановлених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, погоджується з таким
висновком апеляційного суду,
враховуючи наступне.

Правовідносини щодо передачі
земельних ділянок у приватну власність
громадян регулюються нормами
Земельного кодексу України.

Так, згідно ст.118 Земельного кодексу
України громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Як встановлено судами, з поданих
позивачами заяви і доданих до неї
документів вбачається, що вони не
відповідають вимогам Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженої наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
04.05.1999 р. №43 та положенням Земельного
кодексу України, а тому потребують
відповідного доопрацювання.

Разом з тим, хоча заява позивачів від
06.03.2009 р. (вхідний № Г-471 від 19.03.2009р.) не
відповідає вищезазначеним вимогам,
вона не була розглянута відповідачем у
встановленому порядку з повідомленням
заявників про результати її розгляду.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про
звернення громадян» органи державної
влади, місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду
заяв (клопотань) в обов'язковому
порядку дається тим органом, який
отримав ці заяви і до компетенції якого
входить вирішення порушених у заявах
(клопотаннях) питань, за підписом
керівника або особи, яка виконує його
обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні
вимог, викладених у заяві (клопотанні),
доводиться до відома громадянина в
письмовій формі з посиланням на Закон і
викладенням мотивів відмови, а також із
роз'ясненням порядку оскарження
прийнятого рішення.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками судів про те,
що заява позивачів була безпідставно
передана на розгляд до Відділу
Держкомзему у м.Хуст Закарпатської
області та не розглянута у встановлені
строки відповідачем.

Водночас, колегія суддів вважає
правомірним та обґрунтованим висновок
апеляційного суду стосовно того, що
формулювання позивачами заявлених
позовних вимог не відповідає способу
захисту їхніх прав, оскільки така
вимога як зобов'язання міського голову
організувати розгляд заяви на сесії
міської ради має неоднозначне
розуміння, а тому може призвести до
ускладнення її подальшого виконання.

З огляду на це, судова колегія дійшла
висновку, що судом апеляційної
інстанції вірно визначено спосіб
захисту прав та інтересів позивачів у
даній ситуації.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відхилити, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 26 вересня 2012 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: