Справа № 823/3962/13-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
823/3962/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Гаращенко В.В.
Суддя-доповідач: Глущенко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко
Я.Б.,

суддів
Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Старобабанівської виправної
колонії №92 управління Державної
пенітенціарної служби України в
Черкаській області про визнання
нечинним та скасування наказу,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,
за апеляційною скаргою
Старобабанівської виправної колонії
№92 управління Державної
пенітенціарної служби України в
Черкаській області на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до
Старобабанівської виправної колонії
№92 управління Державної
пенітенціарної служби України в
Черкаській області, в якому просила
визнати нечинним та скасувати наказ №46
о/с від 14.11.2013 року, стягнути з
відповідача на її користь середню
заробітну плату за час вимушеного
прогулу з 14.11.2013 року до дня поновлення
на роботі та відшкодувати моральну
шкоду в розмірі 10000 грн.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року позов задоволено частково.
Скасовано оспорюваний наказ, поновлено
позивача на посаді та стягнуто на її
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 3606,58 грн. У
задоволенні вимоги про відшкодування
моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
неправомірність та безпідставність
звільнення позивача.

З такими висновками суду не можна не
погодитися.

Колегією суддів установлено, що ОСОБА_2
з 09.03.2004 року перебувала на службі в
органах кримінально-виконавчої
системи України, а з 01.02.2006 року - на
службі в Старобабанівській виправній
колонії №92.

Наказом №46 о/с від 14.11.2013 року ОСОБА_2
звільнено з посади молодшого
інспектора відділу охорони
Старобабанівської виправної колонії
№92 управління Державної
пенітенціарної служби України в
Черкаській області згідно пункту «ж»
статті 64 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України (за
власним бажанням) у запас. Підставою
для звільнення став рапорт позивача
від 13.11.2013 року.

Не погоджуючись із даним наказом,
стверджуючи, що рапорт про звільнення
нею написаний під тиском з боку
керівництва, позивач звернулася у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, висновкам суду першої
інстанції та доводам апелянта, колегія
суддів зважає на наступне.

Порядок та умови проходження служби в
органах внутрішніх справ визначені
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 липня 1991 року №114 (далі -
Положення).

Відповідно до пункту 10 Положення особи
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ користуються
всіма соціально-економічними,
політичними та особистими правами і
свободами, виконують усі обов'язки
громадян, передбачені Конституцією та
іншими законодавчими актами, а їх
права, обов'язки і відповідальність, що
випливають з умов служби, визначаються
законодавством, Присягою, статутами
органів внутрішніх справ і цим
Положенням.

Згідно п. «ж» ст. 64 Положення особи
середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік), за власним бажанням -
при наявності поважних причин, що
перешкоджають виконанню службових
обов'язків.

Згідно ст. 68 Положення особи рядового і
начальницького складу, які виявили
бажання звільнитися зі служби за
особистим проханням, попереджають
прямого начальника органу внутрішніх
справ про прийняте ними рішення не
пізніш як за три місяці до дня
звільнення, про що подають рапорт за
командою.

Враховуючи приведені норми, підставою
для звільнення, працівника є наявність
поважних причин, що перешкоджають
виконанню ним службових обов'язків. При
цьому, процедура звільнення не може
бути закінчена раніше ніж через три
місяці з дня надання рапорту про
звільнення, якщо інше не буде домовлено
між працівником та керівництвом, про що
зазначається в рапорті.

Такий висновок узгоджується із
правовою позицією Верховного Суду
України, висловленою у постановах від
09.04.2012 року (справа № 21-99а12) та від 29.05.2012
року (справа № 21-122а12), яка є
обов'язковою для врахування
адміністративними судами в силу
приписів частини 2 статті 161 та частини 1
статті 244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Як було встановлено судом, у рапорті
від 13.11.2013 року позивачем не зазначено
дати можливого звільнення. Разом з тим,
позивача було звільнено на наступний
день після подання рапорту - 14.11.2013 року
- без погодження з нею такої дати та
всупереч нормам Положення.

Враховуючи вищевикладене,
відповідачем порушено процедуру
звільнення позивача, проведено її не
добросовісно, поверхово та без
урахування строків, встановлених
Положенням. Отже, відповідач діяв не у
спосіб, що передбачений діючим
законодавством України, допустивши
незаконне звільнення працівника.

За правилами п. 24 Положення в разі
незаконного звільнення або
переведення на іншу роботу особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній посаді з
виплатою грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу або різниці в
грошовому забезпеченні за час
виконання службових обов'язків, але не
більш як за один рік.

Середня заробітна плата за час
вимушеного прогулу розраховується у
відповідності до положень Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Виходячи із приписів вказаного
Порядку, суд першої інстанції стягнув з
відповідача на користь позивача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у розмірі 3606 грн. 58 коп.

Зважаючи на те, що відповідачем ані в
апеляційній скарзі, ані в ході
апеляційного розгляду не висловлено
заперечень стосовно правильності
проведеного судом першої інстанції
розрахунку грошового забезпечення за
час вимушеного прогулу, яке підлягає
виплаті позивачу, а останнім взагалі не
оскаржується постанова місцевого суду,
колегія суддів не переглядає таку в
частині обчислення стягнутої на
користь позивача суми середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

З огляду на встановлені обставини та
приведені норми, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про скасування наказу
Старобабанівської виправної колонії
№92 управління Державної
пенітенціарної служби України в
Черкаській області від 14.11.2013 №46 о/с про
звільнення прапорщика внутрішньої
служби ОСОБА_2, молодшого інспектора
відділу охорони Старобабанівської
виправної колонії №92 управління
Державної пенітенціарної служби
України в Черкаській області,
поновлення позивача на посаді та
стягнення на її користь середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
розмірі 3606,58 грн.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують вищевикладене та
висновки суду першої інстанції, тому
скарга задоволенню не підлягає, а
постанову суду першої інстанції слід
залишити без змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Старобабанівської
виправної колонії №92 управління
Державної пенітенціарної служби
України в Черкаській області залишити
без задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

.

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М