Справа № 385/843/14-а
Суддя: Поліщук В. В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Гайворонський районний суд
Кіровоградської області
м.Гайворон, вул.Воровського, 3
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Справа № 385/843/14-а
ПОСТАНОВА

28.05.2014 року Гайворонський районний суд
Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Поліщук В. В.,

при секретарі - Діхтяренко М.Ф.,

з участю представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши в м. Гайвороні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Гайворонському районі Кіровоградської
області про скасування рішення комісії
про призначення і виплати пенсії від
13.02.2013 року №2 про стягнення коштів з
пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Гайворонському районі Кіровоградської
області про скасування рішення комісії
про призначення і виплати пенсії від
13.02.2013 року №2 про стягнення коштів з
пенсії.

Позовні вимоги позивач обґрунтував
тим, що відповідно до вимог ст.19
Конституції України, якою передбачено
про те, що органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно вимог ст.19 Конституції України,
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством, ст. 32
основного Закону України чітко
визначено про те, що ніхто не може
зазнавати втручання в його особисте і
сімейне життя, крім випадків,
передбачених Конституцією України, а
також ст.28 «Кожен має право на повагу до
його гідності» Конституції України
чітко визначено про те, що ніхто не може
бути підданий катуванню, жорстокому,
нелюдському або такому, що принижує
його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до вимог КАС України та
Конституції України ст. 19 законодавцем
чітко зазначений правовий порядок в
Україні, який ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України та ст.28 КУ, визначено
про те, що кожен має право на повагу до
його гідності. Ніхто не може бути
підданий катуванню, жорстокому,
нелюдському або такому, що принижує
його гідність, поводженню чи покаранню;
ст.3 КУ визначено, що людина, її життя і
здоров'я, честь і гідність,
недоторканість і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, Держава відповідає
перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком;
ст.22 КУ визначено, що права і свободи
людини і громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані; також є непорушні вимоги
ст.ст. 32, 40, 55 КУ гарантують захист прав і
свобод людини і громадян в Україні.

Відповідно до частини першої ст.55
Конституції України права і свободи
людини і громадянина захищаються
судом, отже, держава зобов'язана
гарантувати кожному захист його прав і
свобод у судовому порядку: суд не може
відмовити у правосудді, якщо
громадянин України, вважає, що його
право і свобода або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав та свобод (пункт 1
резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України від 25
грудня 1997 року № 9-зп).

Згідно з частинами першою, другою
статті 24 Основного Закону України
громадяни мають рівні конституційні
права і свободи та є рівними перед
законом; не може бути привілеїв чи
обмежень за ознаками раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Рівність та недопустимість
дискримінації особи є не тільки
конституційними принципами
національної правової системи України,
а й фундаментальними цінностями
світового співтовариства, на чому
наголошено у міжнародних правових
актах з питань захисту прав і свобод
людини і громадянина, зокрема у
Міжнародному пакті про громадянські і
політичні права 1966 року (статтях 14, 26),
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року (статті
14), Протоколі № 12 до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року (статті 1), ратифікованих
Україною та у Загальній декларації
прав людини 1948 року (статтях 1-2)

Гарантована Конституцією України
рівність усіх людей в їх правах і
свободах означає необхідність
забезпечення їм рівних правових
можливостей як матеріального, так і
процесуального характеру для
реалізації однакових за змістом та
обсягом прав і свобод. У правовій
державі звернення до суду є
універсальним механізмом захисту прав,
свобод та законних інтересів фізичних
і юридичних осіб.

Основними засадами судочинства є,
зокрема, законність, рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом і судом, змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і в доведенні перед судом їх
переконливості (пункти 1, 2, 4 частини
третьої статті 129 Основного Закону
України).

Так, як його адміністративний позов
підлягає розгляду у судах на підставі
ч. 1 ст. 12 вказаного Закону, причинний
зв'язок між захворюванням, пов'язаним з
Чорнобильською катастрофою, частковою
або повною втратою працездатності
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, і
Чорнобильською катастрофою визнається
встановленим (незалежно від наявності
дозиметричних показників чи їх
відсутності), якщо його підтверджено
під час стаціонарного обстеження
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи уповноваженою медичною
комісією не нижче обласного рівня або
спеціалізованими медичними установами
Міністерства оборони України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Служби безпеки України, які мають
ліцензію Міністерства охорони здоров'я
України.

На даний час жодною державною
установою в Україні його причинний
зв'язок між захворюванням, пов'язаним з
Чорнобильською катастрофою, частковою
або повною втратою працездатності у
зв'язку з інвалідністю не визнаний
противоправним та не скасований.

Тому, відповідач всупереч п. 1 ч. 1 ст. 14
Закон України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
рішенням комісії про призначення і
виплати пенсії від 13.02.2013 року №2 про
стягнення коштів з його пенсії,
визначено відшкодування на думку
відповідача зайво отриманих ним коштів
на загальну суму 27665,90 грн., які з 01.03.2013
року відповідачем стягується по
місячно, 20% від суми нарахованої пенсії
до повного погашення, що є порушенням
не лише його прав але й законних
інтересів охоронювані нині діючими
законодавством України.

Так, як згідно п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що для встановлення пільг
і компенсацій визначаються такі
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
інваліди з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та потерпілих від Чорнобильської
катастрофи (статті 10, 11 і частина третя
статті 12), щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, хворі
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу відповідної
категорії.

Про зазначене рішення відповідача
комісії про призначення і виплати
пенсії від 13.02.2013 року №2 про стягнення
коштів з його пенсії, визначено
відшкодування на думку відповідача
зайво отриманих ним коштів на загальну
суму 27665,90 грн., які з 01.03.2013 року
відповідачем стягується по місячно 20%
від суми нарахованої пенсії до повного
погашення, він дізнався лише після 20
чисел травня 2013 року отримавши на руки
лист відповідача від 21.05.2013 року за
вих.№7П-11 з додатками. Які до речі
відповідач від нього чомусь з березня
2013 року приховував, тобто не надав, хоча
надав в середині квітня місяця 2013 року
лише довідку від 23.04.2013 року за вих. №
06-547 з дописками, що з вини відповідача
він з поважних причин пропустив строк
на звернення до суду з даним позовом
про захист своїх прав у зв'язку з
порушенням своїх прав та інтересів.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовну заяву
підтримали та просять її задовільнити.

Представник управління Пенсійного
фонду України в Гайворонському районі
Кіровоградської області надав
письмове заперечення на позов в якому
зазначив, що Управління Пенсійного
фонду України в Гайворонському районі
не погоджується із заявленими
позовними вимогами з наступних
підстав.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

08.08.2012 року Голованівською міжрайонною
державною фінансовою інспекцією було
проведено перевірку окремих питань
фінансово-господарської діяльності
управління Пенсійного фонду України в
Гайворонському районі.

При перевірці управління, в частині
правильності призначення пенсій,
допомог і компенсацій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи та обґрунтованості видачі
документів, що слугували підставою для
призначення пенсій, допомог і
компенсацій, було виявлено факти
надання позивачем недостовірних
документів, що слугували підставою для
призначення пенсій, які відображені в
акті ревізії від 08.08.2012 року № 04-10/112.

Так, в порушення ст. 65 Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ
(далі - Закон № 2262) та ст.64 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
позивач надав недостовірні дані до
Кіровоградського обласного бюро
медико - соціальної експертизи (далі -
МСЕК) для отримання довідки МСЕК, а саме
подав недостовірний Експертний
висновок Дніпропетровської
регіональної міжвідомчої експертної
комісії по встановленню причинного
зв'язку хвороб, інвалідності та смерті
з дією іонізуючого випромінення та
інших шкідливих чинників внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС (далі -
Дніпропетровська РМЕК), для
встановлення інвалідності
зареєстрований за № 9580 від 09.01.2005 року.

На підставі цього висновку МСЕК
визнала позивача інвалідом внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
обов'язків військової служби по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Управлінням ПФУ було призначено
позивачу пенсію по інвалідності,
відповідно до статей 18, 20, 21 та абз. З
статті 24 Закону № 2262. Пенсія була
призначена на підставі копії
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році 1
категорії Серія НОМЕР_1 від 15.04.2005 року,
яке видане Кіровоградською
облдержадміністрацією.

В зв'язку з тим, що позивач надав до
управління недостовірні дані йому була
призначена пенсія, в результаті чого
позивач незаконно отримав з Державного
бюджету України за період з 08.04.2005 року
по 31.08.2012 року кошти на загальну суму 27
665,90 грн.

Тому управління Пенсійного фонду
України в Гайворонському районі
звернулося до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом про
скасування Акту огляду МСЕК від 08.04.2005
року № 90/1 в частині визначення
наявності причинного зв'язку з
Чорнобильською катастрофою та
встановлення інвалідності.

08.02.2013 року Кіровоградський окружний
адміністративний суд виніс рішення по
справі № 811/77/13-а за позовом управління
Пенсійного фонду України в
Гайворонському районі до комунального
закладу «Кіровоградське обласне бюро
медико - соціальної експертизи», яким
скасував Акт огляду Комунального
закладу «Кіровоградське обласне бюро
медико - соціальної експертизи» від
08.04.2005 року № 90/1 в частині визначення,
що захворювання пов'язане з виконанням
обов'язків військової служби по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній електростанції
та встановлення причинного зв'язку
захворювання (інвалідності) з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, при встановленні
інвалідності Позивачу.

Рішенням комісії зі спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС Департаменту
соціального захисту населення
обласної державної адміністрації від
15.11.2012 року, визнано видачу посвідчення
особи позивачу, який постраждав
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
категорії І безпідставною, посвідчення
підлягає вилученню.

Таким чином, позивач позбавлений
статусу учасника ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС І категорії, внаслідок
чого позбавлений права на отримання
пенсії відповідно до ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в період з 08.04.2005 року по 31.08.2012 року.

Статтею 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ
передбачено, що суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 50 Закону комісія з
питань призначення і виплати пенсій
управління ПФУ в Гайворонському районі
винесла рішення від 13.02.2013 року про
утримання із позивача надміру
виплачених коштів за період з 08.04.2005
року по 31.08.2012 року в сумі 27 665,90 грн.

З огляду на вищевикладене, управління
Пенсійного фонду України в
Гайворонському районі мало законні
повноваження щодо винесення рішення
про утримання з позивача надміру
виплачених коштів.

На підставі ст. 6 Конституції України
органи виконавчої влади здійснюють
свої повноваження у встановлених
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на принципах
згідно яких ніхто не може бути
вимушений робити те, що не передбачено
законодавством. Одночасно дана норма
встановлює, що органи державної влади і
органи місцевого самоврядування, їх
посадовці повинні діяти в межах
повноважень і способом, передбаченим
законодавством України.

Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи та матеріали
пенсійної справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлені такі фактичні
обставини по справі та відповідні їм
правовідносини.

ОСОБА_2 призначено пенсію по
інвалідності ІІІ групи відповідно до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Зазначену пенсію він отримує в
управлінні Пенсійного фонду України в
Гайворонському районі Кіровоградської
області.

Рішенням комісії з призначення і
виплати пенсії від 13.02.2013 року №2 з
ОСОБА_2 відшкодовується 27665,90 грн., зайво
отриманих коштів з березня 2013 року
щомісячно в розмірі 20% від суми
нарахованої пенсії до повного
погашення.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Зі змісту вище викладеної статті
випливає, що для відрахування
виплаченої надміру суми пенсії можливе
тільки за двох умов: зловживання з боку
пенсіонера та подання страхувальником
недостовірних даних. Даний перелік є
вичерпним і розширеному тлумаченню не
підлягає.

Згідно ст. 101 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

З матеріалів справи вбачається, а також
не заперечується сторонами, що пенсія
ОСОБА_2 була призначена на підставі
експертного висновку
Дніпропетровської РМЕК та акту огляду
Кіровоградського МСЕК від 08.04.2005 року
№90/1.

Згідно приписів ст. 11 Цивільного
кодексу України підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків, у тому
числі щодо відшкодування збитків, є
зобов'язання, яке виникає з угод або
внаслідок заподіяної шкоди.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України
надано законодавче визначення
деліктної відповідальності за шкоду,
завдану майну, та підстави її
виникнення. Так, для настання деліктної
відповідальності необхідна наявність
складу правопорушення, а саме: 1)
наявність шкоди; 2) протиправна
поведінка заподіювача шкоди; 3)
причинний зв'язок між шкодою та
протиправною поведінкою заподіювача; 4)
вина. Перераховані підстави визнаються
загальними, оскільки їх наявність
необхідна для всіх випадків
відшкодування шкоди, якщо інше не
передбачено законом.

Враховуючи зазначені вище норми Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
Цивільного кодексу України, саме
відповідач повинен довести факт
протиправної поведінки позивача,
настання шкоди (її розмір) та причинний
зв'язок між ними.

Управління Пенсійного фонду України в
Гайворонському районі Кіровоградської
області не надало суду належних і
допустимих доказів про те, що саме
ОСОБА_2 при зверненні з заявою та
додатками до неї про призначення
пенсії навмисно надав недостовірний
експертний висновок Дніпропетровської
РМЕК та акт огляду Кіровоградського
МСЕК від 08.04.2005 року №90/1. При таких
обставинах позов підлягає задоволенню.

Не підлягають стягненню витрати в сумі
200 грн. на проїзд представника позивача
ОСОБА_1, оскільки згідно ст. 91 КАС
України витрати пов'язані з переїздом
до іншого населеного пункту сторін та
їхніх представників, несуть сторони.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 71, 158-163, 167, 183-2 КАС
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Задовільнити частково позов ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Гайворонському районі Кіровоградської
області про скасування рішення №2
комісії з призначення і виплати пенсій
від 13.02.2013 року про стягнення коштів з
пенсії.

Визнати нечинним рішення №2 комісії з
призначення і виплати пенсій
управління Пенсійного фонду України в
Гайворонському районі Кіровоградської
області від 13.02.2013 року по стягнення з
ОСОБА_2 27665 грн. 90 коп. в якості зайво
отриманих коштів з березня 2013 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Гайворонському районі
Кіровоградської області повернути
ОСОБА_2 безпідставно утримані з нього
на підставі рішення №2 комісії з
призначення і виплати пенсій від 13.02.2013
року суми пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Гайворонському районі
Кіровоградської області призупинити
виконання рішення №2 комісії з
призначення і виплати пенсій від 13.02.2013
року відносно ОСОБА_2 на час розгляду
справи в судах.

Відмовити в задоволенні позову в
частині стягнення 200 грн. судових
витрат за проїзд представника позивача
ОСОБА_1

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Гайворонський районний суд шляхом
подачі апеляції в 10-денний строк з
моменту проголошення постанови.

Суддя:
В. В.Поліщук

Дата документа 28.05.2014