Справа № 367/6543/13-ц
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/6543/13-ц
Головуючий у 1-й інстанції: Мікулін А.В.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Ірпінського міського суду Київської
області від 11 жовтня 2013 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
м. Ірпені Київської області про
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
м. Ірпені Київської області, в якому
просив визнати незаконним рішення
відповідача № 470 від 08.04.2013 року про
відмову у призначенні пільгової пенсії
позивачу та зобов'язати відповідача
зарахувати трудовий стаж з 01.03.1989 року
по 01.11.1995 року як пільговий стаж за
списком № 1 та призначити пільгову
пенсію з 29.11.2012 року.

Постановою Ірпінського міського суду
Київської області від 11 жовтня 2013 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити повністю.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача,
представника позивача, представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, постанова суду -
скасуванню, з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується наявними у справі
матеріалами 29.11.2012 року позивач
звернувся до Управління пенсійного
фонду України у м. Ірпені Київської
області з заявою про призначення
пенсії за віком відповідно до п. а) ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», для чого відповідачу
було надано: копію паспорта, копію
трудової книжки, згідно якої його 01.03.1989
року було прийнято на роботу в
«Київське верстатобудівне об'єднання»
на посаду старшого майстра ковальської
дільниці, що відноситься до списку № 1
де працював до 01.01.1995 року, а також надав
довідку № 03-04 від 12.11.2012 року видану, ПАТ
«Веркон» (правонаступник «Київського
верстатобудівного об'єднання»),
відповідно до якої позивач в період з
12.08.1981 року по 31.10.1995 року працював на
«Київському верстатобудівному
виробничому об'єднанні» повний робочий
день, а в період з 01.03.1989 року по 31.10.1995
року - 6 років 8 місяців працював, за
професією «старшего мастера
кузнечного участка
кузнечно-заготовительного цеха № 12»,
що передбачена списком № 1, розділом ХІ.
«Металообробка», п. 2
Ковальсько-пресове виробництво, «б»
керівники і спеціалісти.

Разом з тим, рішенням № 470 від 08.04.2013
року позивачу було відмовлено у
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах. Підставою для
відмови у призначенні пенсії слугувало
те, що спеціалістом управління
Пенсійного фонду України у м. Ірпені
Київської області було проведено
зустрічну звірку, складено акт
зустрічної перевірки виконуваної
роботи та умов праці для підтвердження
права на пільгове пенсійне
забезпечення ОСОБА_2, в якому, зокрема,
встановлено: книга наказів «по
особовому складу» за 1981 рік не надана,
перевірити наказ №58 від 11.08.1981 року
немає змоги; книга наказів «по
особовому складу» за 1989 рік не надана,
перевірити наказ №66/к від 03.04.1989 року
немає змоги; відповідно до листа № 171
від 20.03.2013 року архівний відділ
Святошинської районної у місті Києві
державної адміністрації повідомив про
те, що наказ від 03.04.1989 року № 66/к не
надходив. Відповідно до особової
картки ОСОБА_2 у графі «назначения и
перемещения» відсутні записи про
роботу на посаді старшого майстра
кузнечного участка; відповідно до
довідки № 03-04 від 12.11.2012 року атестація
робочого місця старшого майстра
кузнечного участка з 1992 року не
проводилася.

Не погоджуючись з відмовою у
призначенні пільгової пенсії, позивач
звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відмову у задоволенні позову, при
цьому виходив з того, що відповідач у
своїй відмові в призначенні пільгової
пенсії позивачу діє в межах своїх
повноважень згідно чинного
законодавства України, оскільки
відповідно до п. а) ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» всі умови
для призначення пенсії не дотримані,
тому законні підстави для призначення
пенсії за віком на пільгових умовах
відсутні, у зв'язку з недостатністю
необхідного пільгового стажу роботи, а
тому відсутні підстави для задоволення
позовних вимог.

Позивач з таким рішенням не погодився,
мотивувавши апеляційну скаргу тим, що
основним документом, який підтверджує
наявний стаж є трудова книжка, згідно
якої він у період з 01.03.1989 року по 01.11.1995
року працював на посаді старшого
майстра ковальської дільниці, яка
відноситься до списку №1, крім того,
посилався на наявні у матеріалах
справи копії розрахункових відомостей
та структурної схеми управління цехом,
якими підтверджується, що позивач
отримував зарплату як старший майстер
ковальської дільниці, довідкою
підтверджується, що працював повний
робочий день, тому, на переконання
позивача, вказаних документів
достатньо для призначення пільгової
пенсії. Крім того, зазначив, що не
проведення атестації робочого місця не
може позбавити його права на пільгову
пенсію, оскільки не відповідає за її
проведення або не проведення.

Відповідачем подано заперечення на
апеляційну скаргу, в яких останній
просив відмовити в її задоволенні,
залишивши оскаржувану постанову суду
першої інстанції без змін. В
обґрунтування власної позиції
послався на те, що записів у трудовій
книжці недостатньо для обрахування
пільгового стажу, оскільки з неї не
видається за можливе встановити чи
працювала особа на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, - за списком № 1, чи працювала
особа в таких умовах повний робочий
день та обставини щодо проведення
атестації робочих місць.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції, доводам апеляційної
скарги та запереченням на неї, виходячи
з наявних у справі матеріалів, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Згідно з п.«а» ч. 1 ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи: працівники, зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці, - за
списком N 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і
при стажі роботи не менше 20 років, з них
не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний повний рік такої
роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці -
жінкам.

Застосування Списків № 1 та № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах затвердженого,
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року №383 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 01 грудня 2005 року за
№1451/1 1731, при визначені права на пенсію
за віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи. До пільгового
стажу зараховується весь період роботи
на відповідних посадах або за
професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до 21
серпня 1992 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно положень ст.62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.1-2 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№637, основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем
роботи, служби, навчання, а також
архівними установами. У разі коли
документи про трудовий стаж не
збереглися, підтвердження трудового
стажу здійснюється органами
Пенсійного фонду на підставі показань
свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку у тих
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників У довідці має бути
вказано: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу;
професія або посада; характер
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, до якого включається цей період
роботи; первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка.

Згідно з п.43 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року № 22-1,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27 грудня 2005 року за №
1566/11846, право особи на одержання пенсії
встановлюється на підставі всебічного,
повного і об'єктивного розгляду всіх
поданих документів органом, що
призначає пенсію.

З наведених положень слідує, що для
призначення пенсії на пільгових умовах
за списком № 1 мають бути дотримані
умови: досягнення віку 52 роки (при
наявності пільгового стажу 8 повних
років); наявність загального трудового
стажу не менше 20 років; зайнятість на
роботах повний робочий день; наявність
стажу на роботах з особливо шкідливими
і особливо важкими умовами праці (5-10
років), наявність атестації робочих
місць.

Відповідачем не заперечується
наявність у позивача віку та
загального трудового стажу,
необхідного для призначення пільгової
пенсії, що також підтверджується
відповідно копією паспорта позивача та
копією трудової книжки.

Щодо наявності необхідного пільгового
стажу для призначення пенсії за віком
на пільгових умовах за Списком № 1,
відповідно до п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
колегія суддів виходить з наступного.

Згідно записів трудової книжки
позивача, ОСОБА_2, у період з 12.08.1981 року
(наказ № 58 від 11.08.1981 року) по 31.10.1995 року
(наказ № 10 від 01.11.1995 року) працював у
«Київському верстатобудівному
об'єднанні», при цьому з 01.03.1989 року його
було переведено в
ковальсько-заготівельний цех №12 на
посаду старшого майстра ковальської
дільниці (наказ від 03.04.1989 року). На
підставі наказу № 10 від 01.11.1995 року, у
зв'язку з реорганізацією АТ «Веркон»
переведений до ДП «Ковальсько-пресовий
завод», де працював до 08.06.1997 року.

Також, із записів у трудовій книжці
слідує, що Київське верстатовиробниче
об»єднання було перейменовано у
Київський державний завод
верстатів-автоматів (Наказ № 834-Д від
24.09.1993 року), який в подальшому було
перейменовано у АТ «Веркон» (Наказ № 4
АТ від 31.01.1994 року).

Зазначене підтверджується також
наявними у матеріалах справи копіями
довідок про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній: № 03-04 від
12.11.2012 року, яку видано ПАТ «Веркон»
(правонаступник «Київського
верстатобудівного об'єднання») та № 01
від 28.11.2012 року, яку видано ДП
«Ковальсько-пресовий завод» (на час
надання довідки - ТОВ
«Ковальсько-пресовий завод»).

Відповідно до довідки № 03-04 від 12.11.2012
року позивач в період з 12.08.1981 року по
31.10.1995 року працював на «Київському
верстатобудівному виробничому
об'єднанні» повний робочий день, а в
період з 01.03.1989 року по 31.10.1995 року - 6
років 8 місяців працював за професією
«старшего мастера кузнечного участка
кузнечно-заготовительного цеха № 12».

Також у довідці зазначено, що у зв'язку
із неритмічною роботою підприємства
атестація робочого місця старшого
майстра ковальської дільниці цеху №12
не проводилася з 1992 року.

До довідки додано особову карту форми
Т-2, в якій містяться відомості про
періоди роботи позивача з 12.08.1981 року по
31.05.1998 року, а також містяться відомості
про періоди перебування у щорічних
відпустках. Також надано відомості про
зарплату, згідно яких позивач
отримував зарплату як старший майстер
ковальської дільниці.

При цьому посилання відповідача на те,
що у особовій картці відсутні
відомості у графі «призначення та
переміщення» судова колегія не бере до
уваги, оскільки такі відомості
містяться у трудовій книжці.

Згідно з довідкою № 01 від 28.11.2012 року
позивач в період з 01.11.1995 року по 08.06.1997
року (1 рік, 7 місяців, 7 днів), працював
повний робочий день на Дочірньому
підприємстві «Ковальсько-пресовий
завод» працював за професією «старшего
мастера кузнечного участка
кузнечно-заготовительного цеха № 12».
Також вказано, що перша атестація
робочих місць проведена відповідно до
наказу від 26.04.1999 року № 19, копія якого,
разом з копією наказу № 37 від 27.09.2004
року про затвердження результатів
атестації робочого місця майстра
ковальсько-пресової дільниці, також
наявні в матеріалах справи.

Зазначена професія, за якою працював
позивач, передбачена списком № 1,
розділом ХІ. «Металообробка», п. 2
Ковальсько-пресове виробництво, «б»
керівники і спеціалісти, код 1110200б-23328,
який затверджено постановою Кабінету
міністрів країни від 11.03.1994 року № 162.

На думку судової колегії, на підставі
досліджених вище трудової книжки
позивача, уточнюючих довідок,
первинних та інших документів,
позивачем надано всі докази, які він
міг зібрати і які об'єктивно
підтверджують наявність у нього права
на пенсію за віком на пільгових умовах
за Списком № 1 згідно ст.. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
так як містять всю необхідну
інформацію, зокрема щодо характеру та
умов праці, щодо проведення атестації,
щодо зайнятості протягом повного
робочого дня.

Не зарахування управлінням до
спеціального стажу вказаних періодів
роботи позивача у наведених
підприємствах і, як наслідок, відмова у
призначенні пільгової пенсії, з якою
погодився суд першої інстанції, який
при цьому не надав правової оцінки
жодному із вказаних доказів і не
встановив обставин справи, мотивована
тим, що: книга наказів «по особовому
складу» за 1981 рік не надана, книга
наказів «по особовому складу» за 1989 рік
не надана, відповідно до листа № 171 від
20.03.2013 року архівний відділ
Святошинської районної у місті Києві
державної адміністрації повідомив про
те, що наказ від 03.04.1989 року № 66/к не
надходив; відповідно до особової
картки ОСОБА_2 у графі «назначения и
перемещения» відсутні записи про
роботу на посаді старшого майстра
кузнечного участка; відповідно до
довідки № 03-04 від 12.11.2012 року атестація
робочого місця старшого майстра
кузнечного участка з 1992 року не
проводилася.

З цього приводу, колегія суддів звертає
увагу відповідача, на те, що ненадання
наказів «по особовому складу» за 1981 та
1989 роки, не зазначення в особовій
картці ОСОБА_2 у графі «назначения и
перемещения» записів про роботу на
посаді старшого майстра ковальської
дільниці жодним чином не залежать від
волі позивача, і в даному випадку
оцінці в першу чергу підлягають ті
документи які збереглися і є в
наявності, а не формальна відсутність
певних документів. Так, зазначаючи про
безпідставність надання довідки № 03-04
від 12.11.2012 року, відповідач посилається
на відсутність наказів по особовому
складу за 1981 та 1989 роки, проте жодним
чином не спростовує відомості, що
підтверджуються іншими документами (в
т.ч. розрахунковими відомостями та
структурною схемою управління цехом,
якими підтверджується, що позивач
отримував зарплату як старший майстер
ковальської дільниці, записами в
трудовій книжці, особовою карткою
позивача), які мають оцінюватися в
сукупності.

Щодо відсутності певних відомостей у
особовій картці позивача, то, судова
колегія зважає на те, що останній
об'єктивно позбавлений можливості
впливати на зміст викладеної у них
інформації та порядок її викладення,
тобто зазначення всіх необхідних даних
безпосередньо від позивача не
залежить, а тому не може бути єдиною і
беззаперечною підставою для
позбавлення його права на відповідну
пенсію.

Отже, на думку апеляційного суду,
трудовий стаж позивача з 01.03.1989 року по
01.11.1995 та з 01.11.1995 року по 08.06.1997 року
підлягає зарахуванню як пільговий стаж
за списком № 1.

Посилання відповідача на те, що
відповідно до довідки № 03-04 від 12.11.2012
року атестація робочого місця старшого
майстра ковальської дільниці з 1992 року
не проводилася, колегія оцінює
критично з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 01 серпня 1992 року №442 затверджений
Порядок проведення атестації робочих
місць за умовами праці

Пунктом 2 вказаної постанови
встановлено, що відповідно до статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» пенсії за віком на
пільгових умовах за списками № 1 і 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, що дають право на пільгове
пенсійне забезпечення,
затверджуваними Кабінетом Міністрів
України, а також пенсії, що можуть
встановлюватися підприємствами й
організаціями за рахунок власних
коштів працівникам інших виробництв,
професій та посад залежно від умов
праці, призначаються за результатами
атестації робочих місць.

Відповідно до п.1 Порядку атестація
проводиться на підприємствах і
організаціях незалежно від форм
власності й господарювання, де
технологічний процес, використовуване
обладнання, сировина та матеріали є
потенційними джерелами шкідливих і
небезпечних виробничих факторів, що
можуть несприятливо впливати на стан
здоров'я працюючих, а також на їхніх
нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Відповідно до ч.2 п.4 Порядку
відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Отже, проведення атестації або
своєчасність проведення атестації
робочих місць за умовами праці не
залежить від працівника і не може
обмежувати його право на отримання
пенсії.

Таким чином, оцінивши всі наявні у
справі матеріали у їх сукупності, судом
апеляційної інстанції встановлено
наявність у позивача права на пенсію за
віком на пільгових умовах згідно п. «а»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Враховуючи що позивач
до управління звернувся 29.11.2012 року, то
позов щодо призначення пільгової
пенсії підлягає задоволенню саме з
цієї дати.

В той же час, вимога позивача про
виплату моральної шкоди задоволенню не
підлягає, зважаючи на наступне.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті. Згідно з п.3 ч.2 цієї статті
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала в
інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 23
ЦК України моральна шкода полягає,
зокрема, у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо
неї самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.

Отже, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Враховуючи, що позивачем не надано
належних доказів на підтвердження
наявності моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних йому незаконними діями або
бездіяльністю відповідача, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанцій щодо відмови в
задоволенні вимоги про стягнення
моральної шкоди.

Враховуючи викладене, оцінивши докази,
які є у справі за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи і висновки
суду не відповідають обставинам
справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Оскільки судом першої інстанції
неповно з'ясовано обставин, що мають
значення для справи і висновки суду не
відповідають обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанова скасуванню.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Ірпінського міського суду Київської
області від 11 жовтня 2013 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
м. Ірпені Київської області про
зобов'язання вчинити дії - задовольнити
частково.

Постанову Ірпінського міського суду
Київської області від 11 жовтня 2013 року -
скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення управління Пенсійного фонду
України у м. Ірпені Київської області №
470 від 08 квітня 2013 року про відмову у
призначенні ОСОБА_2 пенсію за віком на
пільгових умовах за Списком № 1,
відповідно до п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у м. Ірпені Київської
області призначити ОСОБА_2 пенсію за
віком на пільгових умовах за Списком №
1, відповідно до п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
29 листопада 2012 року.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Головуючий суддя

Губська О.А.

Судді:

Парінов А.Б.

Беспалов О.О.