Справа № 2а-12082/12/2670
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2014 р. м. Київ
К/800/25024/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 грудня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 11 квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Державної служби геології та
надр України, третя особа: публічне
акціонерне товариство "Волинь-Цемент",
про визнання протиправними та
скасування рішення і спеціального
дозволу, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до
Державної служби геології та надр
України, в якому просив: визнати
протиправним та скасувати протокольне
рішення аукціонного комітету
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища від 10 листопада
2009 року про визнання публічного
акціонерного товариства
"Волинь-Цемент" переможцем аукціону з
продажу спеціального дозволу на
користування надрами; визнати
протиправним та скасувати спеціальний
дозвіл № 3676 від 10 грудня 2009 року на
геологічне вивчення, у тому числі
дослідно-промислову розробку,
Південно-Східної ділянки
Заруднянського родовища глини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем, без погодження з
відповідною місцевою радою, порушуючи
статтю 16 Кодексу України про надра та
пункт 6 Порядку проведення у 2009 році
аукціонів з продажу спеціальних
дозволів на користування надрами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 червня 2009 року
№ 609, видано публічному акціонерному
товариству "Волинь-Цемент" дозвіл на
геологічне вивчення надр в межах
земельної ділянки, що перебуває у
власності позивача.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 грудня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернувся
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати та задовольнити
позовні вимоги.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, відповідно до
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії РВ № 067994
позивач є власником земельної ділянки
площею 2,22 га, що розташована на
території Милятинської сільської ради,
Острозького району, Рівненської
області.

Рішеннями Милятинської сільської ради
від 27 травня 2008 року № 13,9 та Острозької
районної ради від 18 липня 2008 року № 267
відкритому акціонерному товариству
"Волинь-Цемент" надано погодження на
отримання спеціального дозволу для
оцінки запасів глини в якості сировини
для цементної промисловості.

03 липня 2008 року Рівненською обласною
радою прийнято рішення № 895 "Про
погодження надання Здолбунівському
відкритому акціонерному товариству
"Волинь-Цемент" спеціального дозволу на
користування ділянкою надр
Заруднянського родовища глин з метою
геологічного вивчення, в тому числі
дослідно-промислової розробки і
переоцінки запасів в якості цементної
сировини", яким відкритому
акціонерному товариству
"Волинь-Цемент" погоджено надання
спеціального дозволу на користування
ділянкою надр площею 21,0 га в межах
категорії запасів глин С2
Заруднянського родовища глин в
Острозькому районі з метою
геологічного вивчення, в т.ч.
дослідно-промислової розробки і
переоцінки запасів в якості цементної
сировини.

11 вересня 2008 року публічним
акціонерним товариством
"Волинь-Цемент" від Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища Рівненської
області отримано "Погодження щодо
надання спеціального дозволу на
користування надрами" за № 1707/03-06.

За даними Протоколу проведення
аукціону з продажу спеціального
дозволу на користування надрами № 9 від
10 листопада 2009 року публічне
акціонерне товариство "Волинь-Цемент"
визнано переможцем торгів, як покупець,
що запропонував найбільшу ціну.

Відповідно до договору № 17/8-09 від 10
листопада 2009 року спеціальний дозвіл
на користування надрами
Південно-Східної ділянки
Заруднянського родовища глин придбано
публічним акціонерним товариством
"Волинь-Цемент" за 504 720 грн.

27 листопад 2009 року Державним комітетом
з України з промислової безпеки,
охорони праці та гірничного нагляду
надано погодження № 014/04-07.12./10172 щодо
отримання публічним акціонерним
товариством "Волинь-Цемент"
спеціального дозволу на користування
надрами в межах Південно-Східної
ділянки Заруднянського родовища.

Міністерством охорони навколишнього
природного середовища України 10 грудня
2009 року за реєстраційним № 3676
Здолбунівському відкритому
акціонерному товариству
"Волинь-Цемент" видано спеціальний
дозвіл на користування надрами в межах
Південно-Східної ділянки
Заруднянського родовища, що
розташована 0,5 км на південь від с.
Заруддя, Острозького району,
Рівненської області.

За змістом цього дозволу підставою для
його видачі стали названі протокол
аукціону та договір купівлі-продажу.

При видачі дозволу також враховано
наявність відповідних погоджень
Рівненської обласної ради, Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища Рівненської
області, Державного комітету з України
з промислової безпеки, охорони праці та
гірничого нагляду.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що
оскаржуваний дозвіл надано правомірно,
за наявності усіх необхідних
погоджень, з дотриманням передбаченого
законодавством порядку.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Відповідно до статей 13, 14, 15, 20 Кодексу
України про надра в редакції, чинній на
момент виникнення спірних відносин,
користувачами надр можуть бути
підприємства, установи, організації,
громадяни України, а також іноземні
юридичні особи та громадяни.

Надра надаються у користування,
зокрема, для геологічного вивчення, в
тому числі дослідно-промислової
розробки родовищ корисних копалин
загальнодержавного значення.

Надра надаються у постійне (без
заздалегідь встановленого строку),
короткострокове (до п'яти років) і
довгострокове (до двадцяти років)
користування.

Для геологічного вивчення, в тому числі
для дослідно-промислової розробки
родовищ корисних копалин
загальнодержавного значення, надра
надаються у користування без надання
гірничого відводу після одержання
спеціального дозволу на геологічне
вивчення надр.

Статтею 16 Кодексу України про надра в
редакції, чинній на момент вини неня
спірних відносин, спеціальні дозволи
на користування надрами у межах
конкретних ділянок надаються
спеціалізованим підприємствам,
установам і організаціям, а також
громадянам, які мають відповідну
кваліфікацію, матеріально-технічні та
економічні можливості для
користування надрами. Надання
спеціальних дозволів на користування
надрами здійснюється після
попереднього погодження з відповідною
Радою народних депутатів питання про
надання земельної ділянки для
зазначених потреб, крім випадків, коли
у наданні земельної ділянки немає
потреби. Спеціальні дозволи на
користування надрами надаються
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади з
геологічного вивчення та забезпечення
раціонального використання надр за
погодженням з Міністерством охорони
навколишнього природного середовища
України, як правило, на конкурсних
засадах в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз наведених норм дає
підстави стверджувати, що наданню
дозволу на користування надрами
повинно передувати погодження з
відповідною Радою народних депутатів
питання про надання земельної ділянки
для зазначених потреб, крім випадків,
коли у наданні земельної ділянки немає
потреби.

Колегія суддів зауважує, що рішення
Рівненської обласної ради прийнято
рішення № 895 від 03 липня 2008 року "Про
погодження надання Здолбунівському
відкритому акціонерному товариству
"Волинь-Цемент" спеціального дозволу на
користування ділянкою надр
Заруднянського родовища глин з метою
геологічного вивчення, в тому числі
дослідно-промислової розробки і
переоцінки запасів в якості цементної
сировини", на яке посилаються суди
першої та апеляційної інстанції не є за
своєю суття погодження надання ділянки
для користування надрами, а вказує лише
на погодження питання надання дозволу,
що за своєю природою є різними
поняттями. Також судами попередніх
інстанцій не з'ясовано чи є
необхідність у наданні земельної
ділянки третій особі.

Відповідно до пункту 6 Порядку
проведення у 2009 році аукціонів з
продажу спеціальних дозволів на
користування надрами, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 червня 2009 року № 609, організатор
аукціону разом з Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, обласними
радами, заінтересованими центральними
органами виконавчої влади з
урахуванням заявок, поданих суб'єктами
господарювання, готує пропозиції щодо
визначення ділянок надр, спеціальні
дозволи на користування якими
виставляються на аукціон. Під час
підготовки таких пропозицій
враховуються потреби національної
економіки та економіки регіонів у
відповідних видах корисних копалин.

Організатор аукціону залежно від виду
корисних копалин погоджує зазначені
пропозиції з: Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, обласними,
Київською та Севастопольською
міськими радами - щодо користування
ділянками надр, які містять корисні
копалини загальнодержавного значення,
а також ділянками, що надаються для
цілей, не пов'язаних з видобуванням
корисних копалин; сільськими,
селищними, міськими, районними радами -
щодо користування ділянками надр, які
містять корисні копалини місцевого
значення; Республіканським комітетом
Автономної Республіки Крим з охорони
навколишнього природного середовища і
територіальними органами Мінприроди -
щодо всіх видів користування надрами;
Державною Азово-Чорноморською
екологічною інспекцією - щодо
користування ділянками надр, які
розташовані в межах континентального
шельфу та виключної (морської)
економічної зони України;
Держгірпромнаглядом - щодо
геологічного вивчення, у тому числі
дослідно-промислової розробки (крім
нафтогазоносних надр), видобування
корисних копалин, будівництва та
експлуатації підземних споруд, не
пов'язаних з видобуванням корисних
копалин, зокрема для захоронення
шкідливих речовин і відходів
виробництва, скидання стічних і
супутніх вод, задоволення інших потреб,
створення геологічних територій та
об'єктів, що мають важливе наукове,
культурне, рекреаційно-оздоровче
значення (наукові полігони, геологічні
заповідники, заказники, пам'ятки
природи; лікувальні та оздоровчі
заклади); МОЗ - щодо геологічного
вивчення та видобування природних
лікувальних ресурсів; Мінвуглепромом -
щодо геологічного вивчення та
видобування вугілля і торфу;
Мінпаливенерго - щодо геологічного
вивчення та видобування нафти і газу;
Адміністрацією Держприкордонслужби,
Мінтрансзв'язку, Мінагрополітики - щодо
користування ділянками надр у межах
континентального шельфу та виключної
(морської) економічної зони України;
надрокористувачем - щодо користування
ділянками надр, геологічне вивчення
яких і підрахунок запасів корисних
копалин, який затверджено Державною
комісією по запасах корисних копалин,
проведено за його власні кошти. У
погодженні надрокористувача
зазначається розмір вартості
проведених ним геологорозвідувальних
робіт.

Зазначені органи погоджують надання
відповідних ділянок надр у
користування або приймають рішення про
відмову в погодженні, про що надсилають
організатору аукціону вмотивовану
відповідь.

Після погодження пропозицій щодо
визначення ділянок надр організатор
аукціону складає перелік таких
ділянок, затверджує його та приймає
рішення про проведення аукціону.

Позивач під час розгляду справи
посилався на порушення вказаної норми
та на відсутність необхідних
погоджень, однак суди попередніх
інстанцій не надали належної оцінки та
не спростували вказані доводи.

Колегія суддів зазначає, що рішення
Рівненської обласної ради прийнято
рішення № 895 від 03 липня 2008 року не
таким погодженням в розумінні пункту 6
Порядку проведення у 2009 році аукціонів
з продажу спеціальних дозволів на
користування надрами, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 червня 2009 року № 609, оскільки
погодження пропозицій повинно
відбуватись між організатором
аукціону та відповідним державним
органом чи органом місцевого
самоврядування, а відтак факт
наявності таких погоджень повинен бути
з'ясований при новому розгляді справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
оскаржуваний дозвіл було видано
Міністерством охорони навколишнього
природного середовища України, яке в
подальшому було реорганізовано в
Міністерство екології та природних
ресурсів України. Разом з тим,
відповідачем у справі зазначено
Державну службу геології та надр
України, однак судами не з'ясовано, яке
відношення вказана служба має до
проведеного аукціону та які функції,
пов'язані в видачею дозволів виконує.

Також колегія суддів зазначає, що суди
першої та апеляційної інстанцій дійшли
помилкового висновку про відсутність
порушень прав позивача, оскільки не
спростували той факт, що оскаржуваний
дозвіл стосується, в тому числі,
земельної ділянки, яка належить
позивачу, а відтак вказаний дозвіл та
проведений аукціон прямо стосуються
прав позивача на ділянку. Той факт, що
позивач не брав участі у аукціоні не
може слугувати підставою для тверджень
про відсутність порушень його прав,
якщо прийняті за результатами аукціону
рішення стосуються належного позивачу
майна.

За правилами частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 грудня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Судді:

з оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша