Справа № 826/2323/14
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/2323/14
інстанції: Каракашьян С.К.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді
Літвіної Н.М.,

Суддів
Коротких А.Ю.,

Хрімлі О.Г.

при секретарі
Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 14 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Києві, третя особа - Державний
реєстратор Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.Києві
Коломієць Ольга Анатоліївна про
визнання протиправним та скасування
рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
скасування рішення, визнання
протиправною бездіяльності.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 14
березня 2014 року адміністративний позов
задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
про відмову в державній реєстрації
право власності на нерухоме майно №
8950798 від 12 грудня 2013 року.

Зобов'язано Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м. Києві
повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень № 3954918 від 13 листопада 2013 року
щодо реєстрації права власності на
нерухоме майно - нежитлове приміщення,
що розташоване в АДРЕСА_1. В задоволенні
іншої частини позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач - Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м.
Києві, звернувся з апеляційною скаргою,
в якій просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні
адміністративного позову відмовити в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 13 листопада 2013 року позивач
звернулася із заявою № 3954918 до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві для
проведення держаної реєстрації права
власності на нерухоме майно - нежитлове
приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1.
(картка прийому заяви № 7901310).

28 листопада 2013 року рішенням № 8437500 про
зупинення розгляду зави про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
державний реєстратор Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Коломієць О. А. зупинив розгляд
заяви про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень прийнятої 13 листопада 2013
року за реєстрованим номером 3954918, для
проведення державної реєстрації прав
власності приватної форми власності на
нежитлове приміщення, що розташоване в
АДРЕСА_1.

Між тим, 12 грудня 2013 року рішенням №
8950798 державного реєстратора
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Коломієць
О. А. в проведенні державної реєстрації
права власності на нерухоме майно було
відмовлено, мотивуючи тим, що не подано
технічний паспорт на будинок площею 835,
7 кв. м., розташованого в АДРЕСА_1.

Між тим, колегія суддів з висновком
суб»єкта владних повноважень не
погоджується, виходячи з наступного.

Згідно до ст. 5 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» - у
Державному реєстрі прав реєструються
речові права та їх обтяження на
земельні ділянки, а також на об'єкти
нерухомого майна, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких
неможливе без їх знецінення та зміни
призначення, а саме: підприємства як
єдині майнові комплекси, житлові
будинки, будівлі, споруди (їх окремі
частини), квартири, житлові та
нежитлові приміщення.

Положенням про Державну реєстраційну
службу України, затвердженого Указом
Президента України № 401/2011 від 06 квітня
2011 року передбачено, що Державна
реєстраційна служба України є головним
органом у системі центральних органів
виконавчої влади з питань реалізації
державної політики, в тому числі і у
сфері державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону -
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:

- прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

- встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

- прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

- внесення записів до Державного
реєстру прав;

- видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених ст.18 цього Закону;

- надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 Закону - заява про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень подається до органу державної
реєстрації прав у паперовій або
електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом. Разом із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень у паперовій формі
подаються оригінали документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, їх копії,
засвідчені в установленому порядку.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно до п. п. 7, 9 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 703 від 22
червня 2011 року (чинного на момент
виникнення спірних правовідносин) - для
проведення державної реєстрації прав
заявник подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву про
державну реєстрацію, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.
Заявник під час подання заяви про
державну реєстрацію пред'являє
органові державної реєстрації прав,
нотаріусові документ, що посвідчує
його особу.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що
заявник разом із заявою про державну
реєстрацію подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові необхідні
для такої реєстрації документи,
визначені цим Порядком, їх копії,
документ, що підтверджує внесення
плати за надання витягу з Державного
реєстру прав, та документ про сплату
державного мита. У разі коли
заінтересована особа відповідно до
закону звільнена від сплати державного
мита, плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, документ про
сплату державного мита та документ, що
підтверджує внесення плати за надання
витягу з Державного реєстру прав, не
подаються.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону -
державний реєстратор відмовляє у
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень, якщо подані документи
не відповідають вимогам, встановленим
цим Законом, або не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують.

Відповідно ч. 4 ст. 24 Закону - відмова в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень з підстав, не передбачених цим
Законом, заборонена.

Як вбачається з матеріалів справи,
причиною відмови в державній
реєстрації права власності на
нежитлове приміщення, що розташоване в
АДРЕСА_1 стала відсутність технічного
паспорту на будинок площею 835, 7 кв. м.,
розташованого в АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
таке рішення не відповідає нормам
чинного законодавства, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 1.5 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України № 127 від 24
травня 2001 року - інвентаризаційна
справа формується і ведеться на кожен
об'єкт нерухомого майна на весь час
його існування та зберігається в
органі державної реєстрації прав за
місцезнаходженням такого об'єкта.

Зважаючи на те, що в даному випадку
об'єктом нерухомого майна, що підлягає
державній реєстрації, є не весь будинок
площею 835, 7 кв. м., за адресою АДРЕСА_1, а
нежитлове приміщення площею 143, 40 кв. м.,
що розміщено в даному будинку, та яке
має окремий вхід на вулицю, а тому
підстави для проведення технічної
інвентаризації всього будинку
відсутні.

Крім того, вказані вимоги не
передбачено ні Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», ні
Положенням про Державну реєстраційну
службу України, затвердженого Указом
Президента України № 401/2011 від 06 квітня
2011 року, а ні Інструкцією про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України № 127 від 24
травня 2001 року.

Також, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КАС України -
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно до ст. 6 Конституції України -
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову. Органи
законодавчої, виконавчої та судової
влади здійснюють свої повноваження у
встановлених цією Конституцією межах і
відповідно до законів України.

Пунктом 1 Положення про Державну
реєстраційну службу України,
затвердженого Указом Президента
України № 401/2011 від 06 квітня 2011 року
встановлено, що Державна реєстраційна
служба України (Укрдержреєстр) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра юстиції України
та входить до системи органів
виконавчої влади.

Дискреційні повноваження - це
сукупність прав та обов'язків органів
державної влади та місцевого
самоврядування, осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, що надають
можливість на власний розсуд визначити
повністю або частково вид і зміст
управлінського рішення, яке
приймається, або можливість вибору на
власний розсуд одного з декількох
варіантів управлінських рішень,
передбачених проектом
нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу
виконавчої влади обумовлене певною
свободою (тобто вільним, або
адміністративним, розсудом в
оцінюванні та діях, у виборі одного з
варіантів рішень та правових
наслідків.

Наділивши державні органи
дискреційними повноваженнями,
законодавець надав відповідному
органу держави певну свободу розсуду
при прийнятті управлінського рішення.

Виходячи з вищевикладеного, право
відповідача на вчинення дій з
державної реєстрації є дискреційним
повноваженням, а тому задоволення
позовних вимог в цій частині є формою
втручання в дискреційні повноваження
державного органу.

Крім того, відповідно до п. 6 Порядку
ведення Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1141 від 26 жовтня 2011 року - під час
реєстрації заяв (запитів) кожній заяві
(запиту) присвоюється реєстраційний
номер, фіксується дата і час її (його)
реєстрації.

Реєстраційний номер, дата і час
реєстрації заяв (запитів) є
ідентифікатором відповідної заяви
(запиту).

Разом із тим, відповідно до ч. 12 ст. 15
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» - датою і часом
державної реєстрації прав та їх
обтяжень вважається дата і час
реєстрації відповідної заяви.

Таким чином, кожному адміністративному
провадженню з державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
відповідає заява про державну
реєстрацію, яка є підставою для його
початку і, водночас, ідентифікатором
реєстраційного провадження. При цьому,
як було зазначено, програмне
забезпечення Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень не дає змоги вносити записи
про скасування рішення державного
реєстратора про відмову в державній
реєстрації прав на підставі рішення
суду.

У зв»язку з чим в подальшому, на думку
колегії суддів, виконання рішення суду
в цій частині може бути ускладнено.

Крім того, рішення суду в частині
визнання протиправним та скасування
рішення Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
про відмову в державній реєстрації
право власності на нерухоме майно №
8950798 від 12 грудня 2013 року повністю
захищає порушені права позивача.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України -
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, зокрема, є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 14 березня 2014 року в
частині зобов'язання Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві повторно розглянути заяву
ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень № 3954918 від 13 листопада 2013
року щодо реєстрації права власності
на нерухоме майно - нежитлове
приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1. -
скасувати та в задоволенні позову в цій
частині відмовити.

В іншій частині постанову суду
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Літвіна Н.М.

Судді
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст постанови виготовлений 10
червня 2014 року.

Головуючий суддя

Літвіна Н. М.

Судді:

Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.