Справа № 174/234/14-а
Суддя: Шаповал Г. І.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
Справа № 174/234/14-а

2-а/174/11/2014

Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді
Шаповала Г.І.

при секретарі
Пелипас Н.І.

з участю: позивача
ОСОБА_1

представника позивача
адвоката ОСОБА_2

представника
відповідача Жовтоног
О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Вільногірську, Дніпропетровської
області, адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного Фонду України в
Дніпропетровській області, Управління
Пенсійного фонду України в м.
Вільногірську, Дніпропетровської
області, про зобов'язання вчинити дії
для призначення пільгової пенсії за
списком № 1 у зв'язку з шкідливими
умовами праці,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду
20.03.2014 р., та змінам до нього від 16.05.2014 р.
(а.с.40-41), позивач зазначив, що він
звертався до Управління Пенсійного
Фонду України в м. Вільногірську з
заявою про призначення йому пенсії на
пільгових умовах. До заяви ним було
надано пакет документів в
підтвердження факту його праці на
роботах, які дають право на призначення
зазначеної пільгової пенсії.

В результаті він отримав рішення
комісії при Головному Управлінні ПФУ
України в Дніпропетровській області
від 12.12.2013 року №12, відповідно до якого
йому було відмовлено в призначені
пільгової пенсії в зв'язку з
відсутністю законних підстав, які
дають право на призначення пільгової
пенсії за списком № 2 в період з 09.12.1983 р.
по 01.12.1992 р. Відповідно до
вищезазначеного рішення комісії,
рішенням комісії по розгляду питань,
пов'язаних з призначенням та виплатою
пенсій при управлінні Пенсійного фонду
України в м. Вільногірську від 23.12.2013 р.
йому було відмовлено в призначенні
пенсій на пільгових умовах за списком
№ 1.

В зв'язку з зазначеною відмовою він
звернувся до Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області з
адміністративним позовом про визнання
рішення про відмову в призначенні
пільгової пенсії за списком № 1
незаконним та зобов'язати УПФУ в м.
Вільногірську призначити йому
пільгову пенсію за списком №1.

Відповідно до п.2 Постанови КМ України
№ 637 від 12.08.1993 р. Про затвердження
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, у разі коли
документи про трудовий стаж - не
збереглися, підтвердження трудового
стажу здійснюється органами
Пенсійного фонду на підставі показань
свідків.

Відповідачі проігнорували це
положення, що змусило його у судовому
порядку встановлювати його порушенні
права на отримання пільгової пенсії за
списком №1.

Відповідно до п. 18 зазначеної Постанови
КМ України, за відсутності документів
про наявний стаж роботи і неможливості
одержання їх внаслідок ліквідації
підприємства, установи, організації
або відсутності архівних даних,
трудовий стаж установлюється на
підставі показань не менше як двох
свідків, які б знали заявника по
спільній з ним роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
(в тому числі колгоспі) або в одній
системі і мали документи про свою
роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника.

Таким чином, факт роботи ОСОБА_1 в
шкідливих умовах може бути
підтвердженим показаннями свідків, про
допит яких він заявляє клопотання у
своєму адміністративному позові.
Зазначені свідки працювали разом із
ним в зазначений період і мають
відповідні документи про свою роботу і
мають статус пенсіонерів на пільгових
умовах.

Крім показань свідків зазначений факт
підтверджується і довідкою № 30/20-72 від
01.12.1992

р. про його з 09.02.1983 р. по 30.11.1992 р. на
посаді слюсаря-ремонтника
Вільногірського заводу
електровакуумного скла, яка дає йому
право на призначення пільгової пенсії
за списком № 1.

Крім того, відповідно до довідки від
16.03.1996 року № 30/20-29 про уточнюючий
особливий характер роботи, умови праці,
необхідні для призначення йому
пільгової пенсії за списком № 1, є також
вагомим доказом в підтвердження його
позовних вимог. Вищевказану довідку
працівники Управління Пенсійного
Фонду України в м. Вільногірську
взагалі відмовились розглядати та
додавати до його пенсійної справи про
призначення йому пенсії.

Він звертався з заявою до відповідачів
з проханням взяти до уваги зазначену
довідку і переглянути своє рішення про
відмову йому в призначені пільгової
пенсії, але позитивно це питання
вирішено не було. Тому, він вважає, що у
зв'язку з вищенаведеним, він має право
на призначення йому пільгової пенсії
за списком № 1, адже для цього є усі
правові підстави.

Крім того, в процесі судового розгляду
справи було встановлено, що
вищевказана довідка № 30/20-72 від 01.12.1992
р., про його працю в шкідливих умовах,
видавалася на підставі положень
Постанови РМ СРСР від 26.01.1991 року № 10.
Також було встановлено, що він
звертався до УПФУ в м. Вільногірську з
заявою про призначення йому пільгової
пенсії 8 листопада 2013 року.

Усі документи, які підтверджують факт
його роботи у шкідливих умовах праці за
списком № 1 вже надавалися раніше при
подачі адміністративного позову і
знаходять у матеріалах справи.

На підставі вищевикладеного та
керуючись п.2,18 Постанови КМ України №
637 від 12.08.1993 р. Про затвердження Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній , Постанови
РМ СРСР від 26.01.1991 року № 10, ст. 104, 105 КАС
України, позивач прохає:

1. Визнати дії Головного Управління
Пенсійного Фонду України в
Дніпропетровській області та
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Вільногірську про відмову в
призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії за
списком №1, у зв'язку зі шкідливими
умовами праці - неправомірними.

2. Зобов'язати Головне Управління
Пенсійного Фонду України в
Дніпропетровській області та
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Вільногірську призначити ОСОБА_1
пенсію на пільгових умовах за списком
№1, у зв'язку з його роботою в шкідливих
умовах праці, з дня його звернення до
УПФУ в . Вільногірську з заявою про
призначення пенсії, тобто з 08.11.2013 року.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги та їх
обгрунтування, що викладені в позовній
заяві, підтримали в повному обсязі. З
їх додаткових пояснень витікає, що факт
роботи позивача на посаді та в
шкідливих умовах праці, що дає право на
пільгову пенсію за Списком № 1,
повністю підтверджується
документально і показаннями свідків,
які вже отримали пенсію за списком № 1,
і підтвердили, що заявник також
працював разом з ними в тих же умовах.
Позивач працював повний робочий день в
одному цеху, в одній бригаді з свідками
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яким була призначена
пенсія за Списком № 1.

Представник відповідача, Управління ПФ
України в м. Вільногірську, Жовтоног
О.І., в судовому засіданні позов не
визнала, та пояснила, що всі документи
направлялися до комісії при Головному
управлінні ПФ України в
Дніпропетровській області, комісія
прийняла рішення про відсутність
підстав для призначення позивачу
пільгової пенсії за Списком № 2,
комісією при управлінні ПФ України в м.
Вільногірську було прийняте рішення
про відсутність підстав для
призначення позивачу пільгової пенсії
за Списком № 1. Довідка від 01.12.1992 р. №
30/20-72 до уваги не приймалася, оскільки в
ній не зазначено прізвища та ініціали
посадових осіб, які її підписали, є
виправлення в числі 01 в даті видачі
довідки і печатка, якою завірена
довідка, залишилася від попередньої
назви підприємства, тому була вже
недійсною. Підприємство з назви
«ВЗЕВС» 23.01.1992 р. було перейменоване в
завод «ЕКМА». Окрім того, згідно
архівних даних позивачу видавалася
довідка про його роботу за Списком № 2.
Довідка від 16.03.1996 р. № 30/20-29 до комісії
при Головного управлінні ПФ України в
Дніпропетровській області не
надсилалася і до уваги не бралася,
оскільки в ній не зазначено конкретний
вид виконуваної роботи позивачем та
підпис директора заводу ЕКМА ОСОБА_6
визнано недійсним, оскільки в цей час
директором була інша особа ОСОБА_7

Представник відповідача, Головного
управління ПФ України в
Дніпропетровській області, Орлова Н.М.,
в судове засідання не з'явилася, але
була повідомлена про час, дату та місце
судового засіданні належним чином під
особисту розписку (а.с. 39). Разом з тим,
раніше, в судовому засіданні вона позов
не визнала, дала аналогічні усні
заперечення та підтримала письмові
заперечення відповідача -Головного
управління ПФ України в
Дніпропетровській області (а.с.17-20), з
яких витікає, що Головне управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області з вимогами,
викладеними у позовній заяві, не
погоджується з наступних підстав.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на пенсію
за віком на пільгових умовах мають
працівники, зайняті повний робочий
день, на роботах із особливо шкідливими
і особливо важкими умовами праці, за
Списком №1 виробництв, робіт, професій,
посад та показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць
(Порядок проведення атестації
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 01.08.1992 № 442).

Основою для призначення пенсії за
віком на пільгових умовах являються:
наявність професії і виробництва в
Списках №1 і №2, підтвердження
шкідливих умов праці робітника
безпосередньо на робочому місці
результатами атестації, зайнятість
робітника на роботах, передбачених
Списками №1 або №2, не менше 80% робочого
часу, встановленого для цього
виробництва. Відсутність хоча б однієї
з цих умов не надає права робітникові
на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1
працював на Вільногірському заводі
електровакуумного скла, який було
перетворено в ВАТ «Завод «ЕКМА» з 09.12.1983
по 01.12.1992 - слюсарем-ремонтником у цеху
№9.

Пунктом 20 постанови Кабінету Міністрів
України від 12.08.1993 № 637 «Про
затвердження Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів в ній», якщо в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження пільгового трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників, які видаються на
підставі первинних документів за час
виконання роботи. У разі відсутності
правонаступника підтвердження
періодів роботи, що зараховуються до
трудового стажу для призначення пенсії
на пільгових умовах або за вислугу
років, установленої для окремих
категорій працівників, здійснюється у
порядку, визначеному Пенсійним фондом
України за погодженням з
Мінсоцполітики та Мінфіном.

В трудовій книжці ОСОБА_1 не зазначено,
в яких умовах працював заявник, та не
вказано, чи був зайнятий певними
роботами або на певних виробництвах
протягом повного робочого дня.
Уточнююча довідка, підтверджуюча
пільговий характер роботи, до
управління Пенсійного фонду України за
місцем проживання не надана.

Згідно довідки Державного реєстратора
№ 92 від 12.09.2007 відкрите акціонерне
товариство «Завод «ЕКМА» було
ліквідовано на підставі рішення
арбітражного суду у зв'язку з
банкрутством. У такому випадку
підтвердження стажу роботи, відповідно
до постанови правління Пенсійного
фонду України від 10.11.2006 року № 18-1,
проводиться комісіями з питань
підтвердження стажу роботи на посадах,
що дають право на призначення пенсії на
пільгових умовах. Комісії створюються
при головних управліннях Пенсійного
фонду України до складу яких
обов'язково включаються представники
органів соціального захисту населення,
органів Пенсійного фонду України,
Державної інспекції України з питань
праці.

Відповідно до п.6 даної Постанови
основними завданнями Комісії є розгляд
заяв про підтвердження стажу роботи та
прийняття рішень щодо підтвердження
стажу роботи або про відмову в його
підтвердженні в установленому порядку.

Комісія при головному управлінні
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області про
підтвердження періодів роботи, що дає
право на призначення пенсії на
пільгових умовах розглянувши заяву
ОСОБА_1 встановила наступне.

В архівній довідці від 04.11.2013 № 09-14/697
зазначено, що згідно особової картки
форми П-2 та наказів заявник працював в
Вільногірському заводі
електровакуумного скла, який було
перетворено в ВАТ «Завод «ЕКМА» з 09.12.1983
по 01.12.1992 слюсарем-ремонтником у цеху №
9.

Згідно особових рахунків по заробітній
платі за період з грудня 1983 по грудень
1992 заробітна плата ОСОБА_1
нараховувалась щомісяця. Інформація,
щодо встановлення доплати за шкідливі
умови праці не надана.

Відповідно до наказу № 124 від 29.08.1994
«Про проведення атестації робочих
місць» посада слюсаря-ремонтника
атестована, як за Списком №1 так і за
Списком №2.

По Списку №1, затвердженому постановою
КМУ №162 від 11.03.1994, по розділу XIII
«Виробництво виробів електронної
техніки і радіоапаратури», робітники
зайняті на роботах з застосуванням
оксидів свинцю.

По наданим документам встановити чи
був зайнятий заявник на роботах,
передбачених Списком №1, неможливо.

За таких обставин комісією при
головному управлінні Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
прийнято рішення від 12.12.2013 року № 12, що
для підтвердження періоду роботи з
09.12.1983 по 01.12.1992, для зарахування до
пільгового стажу за Списком № 1 не має
підстав.

Крім того, відповідно до пункту 18
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів в ній», за
відсутності документів про наявний
стаж роботи і неможливості одержання
їх внаслідок ліквідації підприємства,
трудовий стаж установлюється на
підставі показань не менше двох
свідків, які б знали заявника по
спільній з ним роботі на одному
підприємстві.

Згідно п.2 та п.18 зазначеної постанови
показаннями свідків підтверджується
трудовий стаж роботи, а в даному
випадку мова йде про підтвердження
пільгового стажу. Враховуючи
вищезазначене, для підтвердження
пільгового стажу приймаються
уточнюючі довідки підприємств,
установ, організацій або їх
правонаступників, які видаються на
підставі первинних документів за час
виконання роботи.

Відповідно п.п. 5 п. 2.2 Положення про
головні управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 27.06.2002 №
11-2, головні управління відповідно до
покладених на нього завдань: здійснює
призначення (перерахунок) пенсій
військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу та іншим особам
(крім військовослужбовців строкової
служби та членів їх сімей), які мають
право на пенсію згідно із Законом
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Інші види пенсії призначаються
районними управліннями Пенсійного
фонду України в Дніпропетровській
області згідно з Положенням про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах, районах у містах, а
також у містах та районах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30.04.2002 №
8-2, п.п.6 п.п.2.2 управління відповідно до
покладених на нього завдань: призначає
(здійснює перерахунок) і виплачує
пенсії, щомісячне довічне грошове
утримання суддям у відставці, допомогу
на поховання та інші виплати
відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 18 ст. 5 Закону України
«Про судовий збір» органи Пенсійного
фонду України звільнені від сплати
судового збору.

Зважаючи на викладене, на підставі
статей 49, 51 Кодексу адміністративного
судочинства України, відповідач
прохає, у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до головного управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області, про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,
відмовити в повному обсязі.

Із показань свідка ОСОБА_4 витікає, що
він знає ОСОБА_1 по спільній роботі на
заводі (ВЗЕВС) Вільногірський завод
електровакуумного скла, який
перейменовувся в завод «ЕКМА». Свідок
в січні 1987 р. перейшов працювати
слюсарем по ремонту устаткування в
службу механіка составної дільниці в
цеху № 9, де працював до 1995 року, потім
перейшов в котельну черговим слюсарем.
Весь час, приблизно до 1992 р., з ним
працював ОСОБА_1 В 2000 році свідок у віці
50 років вийшов на пенсію по Списку № 1,
при цьому весь стаж роботи в составній
дільниці йому було зараховано по
Списку № 1, всього шкідливий стаж по
Списку № 1 склав у нього 17 років, весь
стаж був отриманий на заводі ЕКМА,
оскільки він 7 років працював ще
скловаром. Разом з ним працювали також
слюсар ОСОБА_5, механік ОСОБА_8 та інші.
Список № 1 застосовувався тому, що при
виготовленні шихти застосовувався
свинцевий сурик. Вони ж обслуговували
обладнання, на якому готувалася шихта.
На підтвердження своїх показань свідок
надав до суду оригінали для огляду та
копії пенсійного посвідчення та витяг
з трудової книжки.

Із показань свідка ОСОБА_5 витікає, що
він знає ОСОБА_1 по спільній роботі на
заводі (ВЗЕВС) Вільногірський завод
електровакуумного скла. З 1982 р. він
працював слюсарем-ремонтником на
дільниці складання шихти в цеху № 9.
Разом з ним працював ОСОБА_1 також
слюсарем-ремонтником, разом вони
пропрацювали близько 10 років,
обслуговували обладнання, на якому
готувалася шихта. Відпрацювавши
шкідливий стаж, свідок звільнився з
роботи в 1992 р. За умовами праці
застосовувався Список № 1, оскільки у
виробництві шихти застосовувався
свинцевий сурик. Їм видавали молоко та
респіратори. На пенсію він вийшов по
Списку № 1 у віці 51 року. На початку
роботи в складальній дільниці був
Список № 2, потім було об'явлено, що
встановлено Список № 1. Разом з ним
працювали також ОСОБА_4, ОСОБА_8 та інші.
ОСОБА_8 був у них начальником. На
підтвердження своїх показань свідок
надав до суду оригінали для огляду та
копії пенсійного посвідчення та витяг
з трудової книжки.

Згідно копії паспорту громадянина
України, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н.,
зареєстрований за місцем проживання в
АДРЕСА_1, з 31.05.2007 р., до цього часу був
зареєстрованим в АДРЕСА_2, з 25.08.1987 р.
(а.с.4)

Згідно копії ухвали Вільногірського
міського суду від 14.03.2014 р., заява ОСОБА_1
про встановлення факту роботи в
шкідливих умовах праці, які дають право
на призначення пільгової пенсії за
Списком № 1 - залишено без розгляду
(а.с.6)

Згідно копії архівної довідки від
18.03.2014 р., зазначено, що згідно даних
архівного фонду «Вільногірський завод
електровакуумного скла» є відомості,
що ОСОБА_7 наказом № 134Д від 16.06.1994 р. був
призначений директором заводу з 16.06.1994
р. і наказом № 6 від 05.02.1997 р. був
звільнений за власним бажанням по ст. 38
КЗпП України з 05.02.1997 р.

Згідно записів в копії трудової книжки
на ім'я ОСОБА_4, дата заповнення книжки
20.02.1969 р., зазначено: - запис № 22 від
16.01.1987 р. - переведений в цех № 9/1
слюсарем-ремонтником по 5-розряду
составної дільниці; - запис № 23 від
15.08.1988 р. - в зв'язку з переходом на нові
умови оплати праці, там же переведений
слюсарем-ремонтником по 4 розряду.
(а.с.36)

Згідно копії посвідчення № НОМЕР_2,
ОСОБА_4 вийшов на пенсію за віком 17.07.2000
р. (а.с.36)

Згідно копії матеріалів пенсійної
справи ОСОБА_1 (а.с.47-92), в тому числі:

- протоколу № 524 від 19.12.2013 р., згідно
якого ОСОБА_1 не має права на пенсію
(а.с.49);

- заяви ОСОБА_1 від 08.11.2013 р. про
призначення пільгової пенсії за
Списком № 1 (а.с.52);

- особової карточки ОСОБА_1 з
зазначенням стажу його роботи в тому
числі в період з 09.12.1983 р. по 01.12.1992 р.
(а.с.59);

- наказу № 124 по заводу ЕКМА від 29.08.1994 р.,
яким затверджено перелік робочих
місць, виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників по Списку № 1 (додаток № 1),
по Списку № 2 (додаток № 2) (а.с.60);

- архівної довідки від 04.11.2013 р. № 09-14/697,
згідно якої ОСОБА_1 наказом № 355 від
08.12.1983 р. зарахований на роботу в цех №
9/1 слюсарем-ремонтником по 5 розряду з
09.12.1983 р., наказом № 433 від 01.12.1992 р.
звільнений за власним бажанням з 01.12.1992
р., довідково зазначено: наказом
комітету Гособоронпроммаш № 48 від
23.01.1992г. Вільногірський завод
електровакуумного скла перейменований
у завод «ЕКМА». Наказом регіонального
відділення Фонду Госмайна по
Дніпропетровській області № 12/166-1-АТ
від 03.04.96г. завод «ЕКМА» перетворено у
ВАТ «Завод «ЭКМА». Постановою
Арбітражного суду Дніпропетровської
області № Б/24/24/01 від 07.05.2001 ВАТ "Завод
"ЕКМА" визнаний банкротом, Ухвалою
Арбітражного суду Дніпропетровської
області від 07.08.2001 р. ВАТ "Завод
"ЕКМА"ліквідовано і документи передані
на зберігання в Вільногірський
архівний відділ міськвиконкому. (а.с.61);

- архівної виписки від 04.11.2013 р. № 09-14/696
із переліку професій робочих, посад
інженерно-технічних працівників, які
мають у відповідності з діючим
законодавством пільгове пенсійне
забезпечення по Списку № 1 по заводу
ЕКМА, в якій зазначено посаду
слюсаря-ремонтника, код 1130000в-1753 а,
скляний цех, составна дільниця, опис
роботи: ремонт та обслуговування
облаштування з виготовлення і подачі
шихти (змішувачі, транспортери,
вакуумнасоси, вагове господарство та
інше) з застосуванням свинцевого
сурику; Список № 1 розділ ХІІІ
підрозділ в стр.132, видавалися
документи по Списку № 2; (а.с.62)

- довідки Вільногірського заводу
електровакуумного скла від 01.12.1992 р. №
30/20-72, згідно якої ОСОБА_1 працював в
якості слюсара-ремонтника цеху № 9/1,
зайнятий повний робочий день на
роботах з застосуванням окислів свинцю
з 09.12.1983 р. по 30.11.1992 р., Списко № 1,
Постанова РМ СРСР № 10 від 26.01.1991 р.
(а.с.63);

- трудової книжки ОСОБА_1, дата
заповнення 05.11.1980 р., запис № 10 від 09.12.1983
- зарахований в цех № 9 в составну
дільницю слюсарем-ремонтником 5
розряду; запис № 11 від 01.12.1992 р. -
звільнений з заводу за власним
бажанням. (а.с.65-70);

- архівної виписки від 04.11.2013 р. № 09-14/694
із особових рахунків по заробітній
платі архівного фонду «Вільногірський
завод електровакуумного скла», де
зазначена заробітна плата ОСОБА_1 в
період з грудня 1983 р. по грудень 1992 р.
(а.с.71);

- рішення про результати розгляду заяви
комісії при Головному управлінні
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області від 12.12.2013 р.,
згідно якого підстав для
підтвердження періоду роботи ОСОБА_1 на
роботах за Списком № 1 та Списком № 2
немає; (а.с.81-82);

- заява ОСОБА_1 про підтвердження стажу
роботи від 08.11.2013 р., в якій відсутній
підпис заявника напроти кожного виду
документів; (а.с.83)

- протоколу № 17 засідання комісії
Управління ПФ України в м.
Вільногірську з розгляду питань,
пов'язаних з призначенням та виплатою
пенсій від 23.12.2013 р., згідно якого
відмовлено ОСОБА_1 в призначенні
пільгової пенсії по Списку № 1; (а.с.84-86)

- акту перевірки характеру виконуваної
роботи або умов праці для
підтвердження права робітника на
пільгове пенсійне забезпечення від
11.11.2013 р., яким встановлено, що ОСОБА_1
працював в Вільногірському заводі
електровакуумного скла надалі ЕКМА
слюсарем-ремонтником цеху № 9/1 з 09.12.1983
р. по 01.12.1992 р.; (а.с.87-88)

Із оглянутих в судовому засіданні
матеріалів цивільної справи № 174/150/14-ц,
2-о/174/9/2014, в тому числі довідки від 16.03.1996
р. № 30/20-29 (а.с.10) витікає, що ОСОБА_1
працював на заводі ЕКМА повний робочий
день з 09.12.1983 р. по 01.12.1992 р.
слюсарем-ремонтником цеху № 9
составної дільниці (робітники зайняті
на роботах і дільницях з використанням
окислів свинцю), наказ про атестацію №
124 від 29.08.1994 р., Список № 1, розділ 13, код
професії 1130000в-1753а, Постанова № 162 від
11.03.1994 р.

Згідно квитанції від 20.03.2014 року
позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 73.08 грн. (а.с. 1)

Вислухавши сторони, дослідивши та
оцінивши в сукупності та взаємозв'язку
надані сторонами докази, керуючись
законом, суд дійшов висновку, що
позовна заява обґрунтована і підлягає
задоволенню в повному обсязі, з
наступних підстав.

Суд дійшов висновку, що досліджені
докази в їх сукупності та взаємозв'язку
надають безспірні підстави для
встановлення факту, що ОСОБА_1 працював
в Вільногірському заводі
електровакуумного скла (ВЗЕВС) надалі
завод ЕКМА повний робочий день з 09.12.1983
р. по 01.12.1992 р. слюсарем-ремонтником цеху
№ 9 в составній дільниці з
обслуговування облаштування, яке
використовувалося для підготовки
шихти з застосуванням свинцевого
сурику, тобто був зайнятий на роботах
із особливо шкідливими умовами праці,
за Списком № 1 виробництв, робіт,
професій, посад та показників,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 р., розділ
13, код професії 1130000в-1753а.

Дані факти підтверджується записами в
трудовій книжці позивача, показаннями
допитаних в судовому засіданні
свідків, які працювали разом з ним, та
яким була призначена пільгова пенсія
по Списку № 1 з використанням стажу
роботи в цеху № 9 в составній дільниці;
копією довідки (а.с. 63), в якій прямо
зазначено, що ОСОБА_1 працював за
Списком № 1; копією особової карточки
(а.с.59); архівними виписками (а.с.60-62, 71);
копією довідки від 16.03.1996 р. № 30/20-29 (що в
матеріалах цивільної справи № 174/150/14-ц,
2-о/174/9/2014); стосовно архівної виписки
від 04.11.2013 р. № 09-14/6906, суд доходить
висновку, що інформація, яка зазначена
в цій архівній виписці стосується
позивача в частині роботи його, саме, в
умовах за Списком № 1, відмітка ж про
видачу довідки по Списку № 2, про що
зазначено в цій архівній виписці,
суперечить всьому змісту запису, де
значиться, що в составній дільниці
використовується свинцевий сурик, що
являється умовою віднесення роботи до
Списку № 1, що і зазначено в цьому
документі; зазначені докази повністю
спростовують висновки комісії при
Головному управлінні Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
від 12.12.2013 р. та комісії управління ПФ
України в м. Вільногірську від 23.12.2013 р.
(а.с. 81-82, 84-86), які були зроблені
формально, без належного аналізу всіх
документів, враховуючи, що не всі
документи були направлені до розгляду
комісії при Головному управлінні ПФ
України в Дніпропетровській області,
та без отримання пояснень від осіб, які
працювали разом з позивачем в один і то
же час та в одних і тих же умовах, що
віднесені до Списку № 1. Тому
заперечення відповідачів суд не
приймає.

Стосовно заперечень представника
відповідача, управління ПФ України в м.
Вільногірську, про неможливість
врахування довідок від 16.03.1996 р. № 30/20-29
(що в матеріалах цивільної справи №
174/150/14-ц, 2-о/174/9/2014), та від 01.12.1992 р. №
30/20-72 (а.с.63) для визначення належного
стажу роботи позивача за Списком № 1,
суд доходить висновки, що заперечення
ці носять формальний характер,
достатніх даних для визнання цих
документів недійсними відповідач не
надав, належним чином ці документи не
були визнані недійсними, відповідач,
управління ПФ України в м.
Вільногірську, ці довідки
безпідставно не направив на розгляд
комісії при Головному управлінні ПФ
України в Дніпропетровській області.

Відповідно до пункту 3 Порядку
застосування Списків № 1 і 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників при
обчисленні пенсії за віком на
пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005
№ 383, при визначенні права на пенсію за
віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи. В період роботи
позивача діяли Списки № 1 і № 2,
затверджені постановою Ради Міністрів
СРСР від 22.08.1956 № 1173, від 26.01.1991 р. № 10.

Згідно п/п а) п. 2 розділу XIІІ
"Електровакуумне виробництво» Списку
№1, затвердженого постановою Ради
Міністрів СРСР від 22.08.56 р. № 1173,
робітники зайняті на роботах з
застосуванням свинцевого сурику,
користуються правом на пільгове
пенсійне забезпечення за Списком № 1.

Згідно постанови Ради Міністрів СРСР
№ 10 від 26.01.1991 р., розділ 13, код -
1130000в-1753а, п. в) робочі, зайняті на
роботах з використанням окислів
свинцю, користуються правом на
пільгове пенсійне забезпечення за
Списком № 1.

Відповідно до п/п 3 п.2 Розділу XV
Прикінцеві положення Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", особам, які
працювали на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці та мали або
матимуть право на пенсію відповідно до
статті 100 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", пенсії призначаються за
нормами цього Закону, виходячи з вимог
віку та стажу, встановлених раніше
діючим законодавством.

Згідно п. а) ч. І ст.13 Закону України
„Про пенсійне забезпечення", на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком незалежно від останнього
місця роботи: зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком N 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах; жінки -
після досягнення 45 років і при стажі
роботи не менше 15 років, з них не менше 7
років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний повний рік такої
роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці -
жінкам.

Відповідно до п.20 „Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній",
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993р. № 637, у
тих випадках коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, дня
підтвердження спеціального стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств або організацій. У довідці
має бути вказано: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу;
професія або посада; характер,
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, до якого включається цей період
роботи; первинні документи за час
роботи, на підставі яких видана
зазначена довідка.

Суд вважає, що надані позивачем копії
довідок, копія трудової книжки, копії
архівних виписок, в цілому
відповідають зазначеним вимогам і
підтверджують стажу роботи позивача за
Списком № 1, оскільки в цих документах
зазначено професію, періоди роботи,
умови роботи, номера наказів, дані про
заробітну плату.

Згідно ч.4 ст.24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", періоди трудової
діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених раніше чинним
законодавством.

Згідно ст. 62 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка.

Згідно ст. 8 Конституції України, в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція
України має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй. Норми
Конституції України є нормами прямої
дії. Звернення до суду для захисту
конституційних прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України, права
і свободи людини і громадянина,
закріплені

цією Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України,
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в
інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними. Пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Конституційний Суд України
неодноразово (зокрема, рішення від
11.10.2005р.№ 8-рп/2005, від 09.07.2007р. № 6-рп/2007,
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008, від 27.11.2008р. №
26-рп/2008 ) розглядав проблему, пов'язану з
реалізацією права на соціальний
захист, неприпустимістю обмеження
конституційного права громадян на
достатній життєвий рівень, і
сформулював правову позицію, згідно з
якою Конституція та закони України
відокремлюють певні категорії
громадян України, що потребують
додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави. До них, зокрема,
належать громадяни, яким пенсія
призначається за спеціальними
законами. У рішеннях Конституційного
Суду України зазначалося, що пільги,
компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на
достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за
статтею 22 Конституції України не
допускається.

Право на пенсійне забезпечення,
передбачене статтями 1, 3, ч.2 ст.6,
статтею 8, ч.2 ст.19, статтями 22, 23, ч.1 ст.24
Конституції України, набуте у сфері
пенсійного забезпечення, не може бути
скасоване, звужене. Правовою гарантією
забезпечення державою даного права є
виконання прийнятих на себе
зобов'язань, виходячи з положень
принципу верховенства права,
закріпленого як статтею 8 Конституції
України, так і статтею 8 Кодексу
адміністративного судочинства в
Україні.

Згідно висновку Європейського Суду з
прав людини у рішенні від 08.11.2005 року у
справі «Кечко проти України»,
зазначено, що органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань. Згідно ст. 17 ЗУ «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини», від 23 лютого 2006 року N 3477-IV, суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Європейського
Суду з прав людини як джерело права.

За приписами ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Згідно вимог ч.2 ст.11 КАС України, суд
може вийти за межі позовних вимог, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Суд дійшов висновку, що відповідачі, не
діяли у відповідності до Конституції
України та законів, які регулюють
правовідносини з питань призначення
та виплати пенсії позивачу на
пільгових умовах за Списком № 1, не
забезпечили в установленому законами
порядку здійснення права позивача на
отримання зазначеного виду пенсії та у
відповідному розмірі.

Враховуючи невідповідність дій
відповідачів вимогам законів та
Конституції України, з метою захисту
прав позивача від порушень з боку
відповідачів, суд дійшов висновку про
необхідність захисту цих прав шляхом
визнання неправомірною відмову
відповідачів здійснити призначення та
виплату позивачу пенсії на пільгових
умовах за Списком № 1, та шляхом
зобов'язання відповідачів призначити
позивачу зазначену пенсію з 08
листопада 2013 р.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд керується ст. 94 КАС України
та ЗУ «Про судовий збір», відповідно до
яких судові витрати в виді судового
збору -73.08 грн. слід покласти за
рахунок Державного бюджету України,
повернувши ОСОБА_1 суму сплаченого ним
судового збору -73.08 грн. через
Управління Державної казначейської
служби України у м. Вільногірську,
Дніпропетровської області, надавши
позивачу за його заявою оригінал
квитанції від 20.03.2014 року, після
набрання постановою законної сили.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2-15,86,87,94,158-163,167, 183-2, 185,186,254,255 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати дії від 12.12.2013 р. Головного
Управління Пенсійного Фонду України в
Дніпропетровській області, , юридична адреса: вул. Набережна
Перемоги, 26, м. Дніпропетровськ-123, та
дії від 23.12.2013 р. Управління Пенсійного
Фонду України в м. Вільногірську,
Дніпропетровської області, , юридична адреса: вул. Жовтнева,
буд. 14, в м. Вільногірську,
Дніпропетровської області, з відмови в
призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н.,
уродженцю м. Вільногірська,
Дніпропетровської області, і/к №
НОМЕР_1, зареєстрованому за місцем
проживання по АДРЕСА_1, пільгової
пенсії за Списком №1, у зв'язку зі
шкідливими умовами праці, -
неправомірними.

2. Зобов'язати Головне Управління
Пенсійного Фонду України в
Дніпропетровській області та
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Вільногірську призначити,
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію
на пільгових умовах за списком №1, у
зв'язку з його роботою в шкідливих
умовах| праці, з часу його звернення з
заявою про призначення зазначеної
пенсії до Управління Пенсійного Фонду
України в м. Вільногірську, тобто з 08
листопада 2013 р.

Судові витрати у справі, в виді
судового збору в сумі - 73.08 грн.,
покласти за рахунок Державного бюджету
України, для чого повернути ОСОБА_1 суму
сплаченого ним судового збору -73.08 грн.
через Управління Державної
казначейської служби України у м.
Вільногірську, Дніпропетровської
області, , надавши йому за
його заявою оригінал квитанції від
20.03.2014 року, після набрання постановою
законної сили.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови. Якщо постанову було
постановлено у письмовому провадженні
або без виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то 10 денний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня, після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копію постанови, не пізніше наступного
дня, з дня виготовлення її в повному
обсязі, надіслати рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
сторонам.

Головуючий суддя
Шаповал Г.І.