Справа № 2а-0370/743/11
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
Справа №
42631/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання
Андрушківа І.Я.,

представника позивача
Ємчика Р.І.,

предстан6ика відповідача
Мельника С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 22.04.2011 року
в справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Континент
Нафто Трейд» до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції про
скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2011 року товариство з
обмеженою відповідальністю «Континент
Нафто Трейд» звернулося до суду з
позовом до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Позивач просив скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від
18.02.2011 року № в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 305044,80 грн. за
порушення норм Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 22.04.2011 року
позов задоволено.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції від 18.02.2011 року № про
застосування до товариства з обмеженою
відповідальністю «Континент Нафто
Трейд» штрафних (фінансових) санкцій в
розмірі 305044,80 грн.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила Луцька об'єднана державна
податкова інспекція , яка в апеляційній
скарзі просить її скасувати та
прийняти нову постанову про відмову
позивачу в задоволенні позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції порушив норми
матеріального та процесуального права
та не взяв до уваги, що позивачем було
порушено встановлений порядок ведення
бухгалтерського обліку, що полягало у
відсутності за місцем реалізації
(зберігання) товарів відповідних
первинних документів, які
підтверджують рух
товарно-матеріальних цінностей, в
зв'язку з чим штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 305044,80 грн. податковим
органом було застосовано правомірно.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, який апеляційну
скаргу підтримав, представника
позивача, який просить апеляційну
скаргу відхилити, а постанову суду
першої інстанції залишити без змін,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

В справі встановлено, що працівниками
Роздільнянської МДПІ в Одеській
області проведено фактичну перевірку
дотримання суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів та ліцензій на
автозаправочній станції товариства з
обмеженою відповідальністю «Континент
Нафто Трейд», яка знаходиться в с.
Кучурган Одеської області по вул.
Одеській, 12.

За результатами перевірки складено акт
від 7.02.2011 року з якого видно, що
позивач порушив вимоги п. 12 ст. 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Відповідач прийшов до висновку про
порушення позивачем ведення обліку
товарних запасів за місцем їх
реалізації та відсутності оригіналів
та копій накладних на товар, який
реалізовувався на АЗС на суму 152522,40
грн. без завірення мокрою печаткою.

Оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням від 18.02.2011 року
№ відповідач застосував до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Континент Нафто
Трейд» штрафні (фінансові) санкції в
розмірі 305044,80 грн.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
висновки податкового органу та
прийняте ним рішення не відповідають
вимогам законодавства.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.12 ч.1 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Відповідно до ст. 6 цього ж Закону в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, облік товарних
запасів фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Згідно з ч.5 ст. 8 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підприємство
самостійно визначає облікову політику
підприємства;

обирає форму бухгалтерського обліку як
певну систему регістрів обліку,
порядку і способу реєстрації та
узагальнення інформації в них з
додержанням єдиних засад, встановлених
цим Законом, та з урахуванням
особливостей своєї діяльності і
технології обробки облікових даних;

розробляє систему і форми
внутрішньогосподарського
(управлінського) обліку, звітності і
контролю господарських операцій,
визначає права працівників на
підписання бухгалтерських документів;

затверджує правила документообороту і
технологію обробки облікової
інформації, додаткову систему рахунків
і регістрів аналітичного обліку;

може виділяти на окремий баланс філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи, які
зобов'язані вести бухгалтерський
облік, з наступним включенням їх
показників до фінансової звітності
підприємства.

Відповідно до п.1 Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 9 "Запаси",
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 20 жовтня 1999 р. N 246 ,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 2 листопада 1999 р. за N
751/4044 , це Положення (стандарт) визначає
методологічні засади формування у
бухгалтерському обліку інформації про
запаси і розкриття її у фінансовій
звітності.

За п.2 цього Положення (стандарту) норми
цього Положення (стандарту)
застосовуються підприємствами,
організаціями та іншими юридичними
особами (далі - підприємства) незалежно
від форм власності (крім бюджетних
установ).

Норми цього Положення (стандарту) не
передбачають обов'язковості місця
зберігання оригіналів первинних
бухгалтерських документів на товарні
запаси.

Судом першої інстанції встановлено, що
облік всіх товарів за місцем їх
реалізації (на АЗС) проводився в
змінному звіті по супутних товарах та
послугах, на підставі копій накладних
на супутні товари, які знаходилися на
АЗС.

Отримуючи товари на АЗС з магазином,
оператор одержував від постачальників
усі первинні документи (ТТН, накладні
тощо), на підставі яких закодовував
товар з використанням режиму
попереднього програмування.

Працівник АЗС передавав первинні
бухгалтерські документи, що
підтверджують проведення
господарської операції по АЗС та
магазину до бухгалтерської служби
Одеської філії ТзОВ «Континент Нафто
Трейд».

Отже, на АЗС з магазином вівся
відповідний облік супутних товарів, що
надходять від постачальників на
підставі первинних документів, які
спочатку зберігалися на АЗС, а через
кожні 10 днів передавалися для обліку
та зберігання до бухгалтерії філії, а
по місцю реалізації товарів
зберігалися копії документів, що
підтверджують прихід товарів.

Таким чином, відсутність в місці
реалізації оригіналів накладних не
може бути віднесено до порушень
встановленого порядку обліку товарних
запасів на складах та/або за місцем їх
реалізації, оскільки обов'язок
зберігання первинних документів
бухгалтерського обліку на товарні
запаси за місцем їх реалізації не
передбачений законодавством.

З врахуванням викладеного, а також
того, що на місці реалізації товарів
(АЗС з магазином) зберігалися копії
прихідних документів, застосовані
податковим органом до позивача
санкції суперечать чинному
законодавству.

Суд першої інстанції повно встановив
обставини справи, дав належну оцінку
доказів, правильно застосував норми
матеріального та процесуального права
та на законних підставах задовольнив
позов, тому підстав для скасування
постанови суду колегія суддів не
знаходить.

Доводи апеляційної скарги, з огляду на
викладене, підставою для її
задоволення бути не можуть.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В
:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 22.04.2011 року
в справі № 2а-0370/743/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М.Старунський