Справа № 812/3331/14
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 червня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/3331/14

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Смішлива Т.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного
реєстратора Відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції, Реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції про зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом до Державної
реєстраційної служби України з
вимогами визнати протиправними дії
відповідача щодо внесення до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців запису про
реєстрацію ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1) у
якості суб'єкту підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця;
зобов'язати внести до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців запис щодо
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (ід.
номер НОМЕР_1) з 14.09.1996.

26 травня 2014 року у попередньому
судовому засіданні позивачем уточнено
позовні вимоги, відповідно до яких
ОСОБА_1 заявлено вимоги зобов'язати
державного реєстратора Відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців
реєстраційної служби Луганського
міського управління юстиції скасувати
запис № 0049923 від 13.03.2014 про
включення відомостей про фізичну
особу-підприємця (ід. номер НОМЕР_1) до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців.

Ухвалою суду від 26.05.2014 замінено
першого відповідача у справі на
належного, а саме з Державної
реєстраційної служби України на
Державного реєстратора Відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців
реєстраційної служби Луганського
міського управління юстиції.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що він, ОСОБА_1,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 в
період з 14.09.1992 по 14.09.1996 перебував у
статусі фізичної особи-підприємця та
здійснював підприємницьку діяльність
на підставі свідоцтва на
підприємницьку діяльність,
реєстраційний НОМЕР_2, виданого
виконавчим комітетом Жовтневої
районної ради народних депутатів м.
Луганська 14.09.1992 з терміном дії на 4
роки, тобто до 14.09.1996.

З 14 вересня 1996 року позивач
підприємницьку діяльність не
здійснював, фінансову звітність не
надавав, у зв'язку із закінченням
терміну дії свідоцтва на
підприємницьку діяльність від 14.09.1992,
оригінал якого вилучено Державною
податковою інспекцією в Жовтневому
районі м. Луганська.

Потім йому стало відомо, що 13 березня 2014
року Державною реєстраційною службою
України до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців внесено дані про суб'єкта
підприємницької діяльності фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 (ід. номер
НОМЕР_1).

Вищезазначені дії відповідача позивач
вважав неправомірними та такими, що
суперечать діючому законодавству
України, порушують його права, свободи
та охоронювані законом інтереси.

Позивачем подано заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Відповідачі участь своїх
представників у судовому засіданні не
забезпечили, надали заяву про розгляд
справи за їх відсутності. Від другого
відповідача надано заперечення, у яких
зазначено, що запис про державну
реєстрацію позивача як фізичної
особи-підприємця внесено на підставі
акту тимчасової міжвідомчої
спеціальної комісії з питань
проведення інвентаризації юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.
Вказана комісія на даний час вже не
працює, державному реєстратору було
передано лише дані про осіб, яких
необхідно включити до Єдиного
державного реєстру. При цьому, на
підставі яких документів приймалось
рішення комісії про включення позивача
до Єдиного державного реєстру фізичних
осію-підприємців в акті не зазначено.
Акт має вигляд електронних файлів на
спеціальному носії електронної
інформації. Будь які інші дані щодо
позивача у державного реєстратора
відсутні.

Враховуючи положення пункту 6 статті 128
КАС України суд вважає за можливе
розглянути дану справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд
приходить до такого.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців 13 березня 2014
року за № 0049923 державним
реєстратором Реєстраційною службою
Луганського міського управління
юстиції до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців внесено дані про суб'єкт
підприємницької діяльності фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 (ід. номер
НОМЕР_1). Відомості про дату та номер
запису про проведення державної
реєстраціє вказаної фізичної
особи-підприємця відсутні. (а.с. 37-38)

Згідно листа Департаменту з питань
регуляторної політики та
підприємництва Луганської міської
ради від 07.05.2014 ОСОБА_1, зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_1 в період з 14.09.1992 по
14.09.1996 перебував в статусі фізичної
особи-підприємця та здійснював
підприємницьку діяльність на підставі
Свідоцтва на підприємницьку
діяльність, реєстраційний НОМЕР_2,
виданого виконавчим комітетом
Жовтневої районної ради народних
депутатів м. Луганська 14.09.1992 з терміном
дії на 4 роки, тобто до 14.09.1996. (а.с.5).

Відповідно до довідки № 82/19 від 23.01.1997
розрахунковий рахунок фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 № НОМЕР_3 у
Луганському регіональному управління
ФАБ «INKO» закрито з 23.01.1997 (а.с.6).

За інформацією Виконавчого комітету
Жовтневої районної у місті Луганську
ради документи про державну реєстрацію
фізичних осіб-підприємців за період з
1992 - 2002 роки (описи реєстраційних справ,
журнали реєстрації) передані до
виконавчого комітету Луганської
міської ради згідно акту передачі від
16.01.2003. (а.с. 41)

Департамент з питань регуляторної
політики та підприємництва Луганської
міської ради листом від 30.05.2014
повідомив, що у 2003 році Виконавчим
комітетом Жовтневої районної у місті
Луганську ради передано до
департаменту електронний реєстр
суб'єктів підприємницької діяльності -
фізичних осіб, журнали обліку
реєстрації суб'єктів підприємницької
діяльності - фізичних осіб прочинаючи з
17.03.1993, журнали обліку реєстраційних
справ скасованих суб'єктів
підприємницької діяльності - фізичних
осіб починаючи з 08.07.1998, реєстраційні
справи суб'єктів підприємницької
діяльності - фізичних осіб,
зареєстрованих з 22.07.1998. Реєстраційні
справи скасованих суб'єктів
підприємницької діяльності - фізичних
осіб до департаменту не передавались.
(а.с. 42)

З аналізу вказаного вбачається, що
реєстраційна справа ОСОБА_1 до
департаменту не передавалась, так як
державну реєстрацію ОСОБА_1 здійснено
14.09.1992, а до департаменту передано
журнали обліку з 17.03.1993. Крім того,
державна реєстрація позивача як
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи припинена 14.09.1994, а дані
про скасованих суб'єктів передано
починаючи з 08.07.1998.

Станом на час реєстрації ОСОБА_1 (ід.
номер НОМЕР_1) у якості фізичної особи -
підприємця, а саме станом на 14.09.1992
нормативним актом, який визначав
загальні правові, економічні та
соціальні засади здійснення
підприємницької діяльності
(підприємництва) громадянами та
юридичними особами, порядок їх
реєстрації та припинення був Закон
УРСР «Про підприємництво» від 7 лютого
1991 року № 698-ХII.

Статтею 8 вказаного Закону було
встановлено, що державна реєстрація
підприємництва проводиться у
виконавчому комітеті районної,
міської, районної в місті Ради народних
депутатів за місцем діяльності або
проживання, якщо інше не передбачено
законодавчими актами Української РСР.
Для державної реєстрації
підприємництва до виконавчого
комітету відповідної Ради народних
депутатів подаються такі документи:

заява підприємця;

рішення засновника і статут, якщо це
необхідно для створюваної
організаційної форми підприємництва;

інші документи (у випадках,
передбачених чинним законодавством
для окремих організаційних форм
підприємництва).

Посвідчення про реєстрацію видається
органом, який здійснює реєстрацію у
місячний строк. Одночасно цим органом
подаються до відповідної податкової
інспекції та органу державної
статистики відомості про
зареєстрований суб'єкт підприємництва.

Органи державної статистики
встановлюють коди суб'єкта
підприємницької діяльності.

Відмова в державній реєстрації
суб'єкта підприємництва може настати
тільки за мотивами порушення порядку
його створення, встановленого
законодавством Української РСР.
Відмова в державній реєстрації
суб'єкта підприємництва за мотивами
недоцільності його створення не
допускається.

Стаття 11 Закону УРСР «Про
підприємництво» передбачала, що
діяльність підприємця припиняється:

з власної ініціативи підприємця;

на підставі рішення суду або арбітражу;

у разі закінчення строку дії ліцензії;

при банкрутстві;

на інших підставах, передбачених
законодавчими актами Української РСР.

Тобто, безпосередньо Закон, який
визначав порядок реєстрації суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця, не передбачав видачі
свідоцтва фізичній особі-підприємцю на
певний термін, однак, пов'язував
закінчення строку дії ліцензії з
припиненням діяльності підприємця.

Положення про порядок видачі суб'єктам
підприємницької діяльності
спеціальних дозволів (ліцензій) на
здійснення окремих видів діяльності,
яке було чинним на час реєстрації
позивача, було затверджено постановою
Ради міністрів Української РСР 15
квітня 1991 року № 99 (далі - Положення № 99)

Пунктом 1 Положення № 99 визначено види
діяльності, які потребували отримання
ліцензії.

Відповідно до п. 4 Положення № 99 строк
дії ліцензії визначається органом, що
її видає, але не може бути менше 3 років.
Подовження строку дії ліцензії
здійснюється у порядку, встановленому
для її одержання. Після припинення
суб'єктом своєї діяльності надана
ліцензія втрачає силу.

З матеріалів справи вбачається, що
строк реєстрації позивача як фізичної
особи-підприємця був обмежений 4 роками
до 14.09.1994.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.04.1994 № 276 затверджено Положення
про державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності та про
реєстраційний збір за державну
реєстрацію суб'єктів підприємницької
діяльності. (далі - Положення № 276)

Це Положення визначало порядок
державної реєстрації та
перереєстрації суб'єктів
підприємницької діяльності незалежно
від їх організаційних форм і форм
власності, за винятком окремих видів
суб'єктів підприємництва (банки, засоби
масової інформації, фондові біржі
тощо), для яких законодавчими актами
України встановлено спеціальні
правила державної реєстрації.

Пунктом 24 Положення № 276 встановлено,
що скасування державної реєстрації
здійснюється за особистою заявою
суб'єкта підприємницької діяльності, а
також на підставі рішення суду,
арбітражного суду у разі:

визнання недійсними або такими, що
суперечать чинному законодавству,
установчих документів;

провадження діяльності, яка суперечить
установчим документам та чинному
законодавству;

неповідомлення суб'єктом
підприємницької діяльності про зміну
свого місцезнаходження (місця
проживання).

Положення № 276 не визначало окремо
такої підстави для припинення
підприємницької діяльності як
закінчення строку дії ліцензії, однак,
Положення № 276 є підзаконним актом, а
тому не може обмежувати підстави для
припинення підприємницької
діяльності, визначені статтею 11 Закону
УРСР «Про підприємництво».

Крім того, постановою Кабінету
Міністрів України від 25 травня 1998 року
№ 740 затверджено Положення про
державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності.

Пунктом 9 вказаної Постанови КМУ
передбачено, що суб'єкти
підприємницької діяльності, державна
реєстрація яких проведена до 29 квітня
1994 р. і які не мають свідоцтва про
державну реєстрацію, а також ті, що
одержали такі свідоцтва до 29 квітня 1994
р., повинні одержати (обміняти) його в
органі державної реєстрації, в якому
вони перебувають на обліку.

Заміна та одержання свідоцтва про
державну реєстрацію відповідно до
цього пункту проводиться на підставі
документів, що засвідчують державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності. При цьому за видачу
свідоцтва про державну реєстрацію до 1
липня 1998 р. сплачується 20 відсотків
реєстраційного збору, після 1 липня 1998
р. - у розмірі 100 відсотків цього збору.

Установити, що з 1 липня 1998 р. органами
державної податкової служби та
органами державної статистики не
приймаються квартальні звіти від
суб'єктів підприємницької діяльності,
що не одержали (не обміняли) свідоцтва
про державну реєстрацію згідно з цим
пунктом.

Виходячи з інформації Департаменту з
питань регуляторної політики та
підприємництва Луганської міської
ради про те, що реєстраційна справа
ОСОБА_1 до департаменту не
передавалась, серед даних про
припинених суб'єктів підприємницької
діяльності - фізичних осіб з 08.07.1998
позивач також не значиться, суд
приходить до висновку, що
підприємницька діяльність ОСОБА_1 була
припинена до 1998 року, так як починаючи з
01.07.1998 позивач не мав би можливості
здійснювати свою підприємницьку
діяльність без відповідної
перереєстрації та зміни свідоцтва про
державну реєстрацію.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач не довів суду
правомірність винесення 13.03.2014 до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців
даних про суб'єкта підприємницької
діяльності фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1)

Разом з цим належним способом захисту
суд вважає скасування спірного запису,
а не зобов'язання відповідача вчинити
певні дії, так як державний реєстратор,
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців", є посадова
особа, яка відповідно до цього Закону
від імені держави здійснює державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців. При цьому, підставою
для внесення змін до даних Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців є, зокрема,
судове рішення.

З огляду на викладене суд вважає за
необхідне скасувати запис від 13.03.2014 №
0049923 про включення відомостей про
фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (ід.
номер НОМЕР_1) до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців.

На підставі викладеного, керуючись ,
ст.ст. 11, 14, 70, 71, 89, 105, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Скасувати запис державного
реєстратора Реєстраційну службу
Луганського міського управління
юстиції від 13.03.2014 № 0049923 про
включення відомостей про фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 (ід. номер
НОМЕР_1) до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців.

В іншій частині позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1)
судові витрати зі сплати судового
збору у розмірі 36,54 грн. (тридцять шість
грн. 54 коп.)

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя
Т.В. Смішлива