Справа № 2а-13743/10/2070
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/39436/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Степашка О.І.

Шипуліної Т.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Міжнародний торговий дім "Ізюмський
оптико-механічний завод" на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 31.01.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.06.2011

у справі № 2а-13743/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Міжнародний
торговий дім

"Ізюмський
оптико-механічний завод"

до Ізюмської об'єднаної
державної податкової інспекції
Харківської області

про визнання протиправними дій,
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Міжнародний
торговий дім "Ізюмський
оптико-механічний завод" звернулось з
позовом до Ізюмської об'єднаної
державної податкової інспекції
Харківської області про визнання
протиправними дій, визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 31.01.2011 у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.06.2011
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 31.01.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
позивач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що відповідачем проведена
невиїзна документальна (камеральна)
перевірка Товариства з обмеженою
відповідальністю "Міжнародний
торговий дім "Ізюмський
оптико-механічний завод" з питання
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування, за
результатами перевірки складено акт №
1298/033327213 від 30.09.2010.

Перевіркою було встановлене
порушення позивачем підпункту п.п.7.2.1
п.7.2 ст.7, п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7, п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7,
п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про
податок на додану вартість".

На підставі вищезазначеного акту
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення податкове
повідомлення - рішення від 15.10.2010р.
№000020700/0, яким ТОВ "Міжнародний торговий
дім "Ізюмський оптико-механічний завод"
зменшено суму бюджетного
відшкодування з ПДВ, в загальному
розмірі 6.732,00 грн.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

З аналізу зазначеної норми
закону вбачається, що законодавець
передбачив можливість формування
податкового кредиту виключно за
господарськими операціями, в межах
яких здійснюється придбання товарів
(робіт, послуг) для їх подальшого
використання в господарській
діяльності.

Відповідно до п.1.32 ст.1 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" під господарською
діяльністю розуміється будь-яка
діяльність особи, направлена на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою.

Суди попередніх інстанцій дійшли
до правильного висновку, що поїздки
керівника ТОВ "Міжнародний торговий
дім "Ізюмський оптико-механічний завод"
до м. Києва на виклик слідчого
податкової міліції відбувались на
виконання вимог КПК України і до
господарської діяльності ТОВ як
суб'єкта господарювання жодного
відношення не мають, у зв'язку з чим не
підлягають включенню до складу
бюджетного відшкодування з ПДВ суми
податку в розмірі 101,00грн., за оплату
вартості послуги з пасажирського
перевезення.

З матеріалів справи вбачається, що
між позивачем та ТОВ "Юридична фірма
"Гамбіт" 10.10.2007 було укладено договір №7,
предметом якого є надання правової
допомоги.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинним документом є документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Частиною 1 статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування.

В свою чергу, умовою достовірності
доказів щодо придбання послуг, зв'язку
цих послуг з власною господарською
діяльністю позивача є, перш за все,
конкретизація змісту, обсягу,
результату цих послуг.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, на
обґрунтування правомірності включення
до складу податкового кредиту суми
податку на додану вартість, сплаченої в
ціні придбаних у контрагента послуг,
позивач посилався на акти виконання
робіт.

Разом з тим, судами при
дослідженні долучених до матеріалів
справи первинних документів
встановлено, що в них відсутні дані про
зміст та обсяг здійсненої
господарської операції, зокрема,
неможливо визначити, які саме юридичні
послуги позивачу надало ТОВ "Юридична
фірма "Гамбіт".

З матеріалів справи також
вбачається, що між позивачем та ТОВ
"Виробниче лікувально - оздоровче
підприємство "Медиком" 30.10.2009 р. було
укладено договір оренди № ДГ-2 ,
предметом якого є надання послуг з
оренди складських приміщень.

Колегія суддів зазначає, що з
матеріалів справи вбачається, що
позивач визнав, що фактичного
зберігання товару в орендованому
складському приміщенні не відбувалось.
Будь-яких документів первинного
бухгалтерського обліку, які б
підтверджували зв'язок наданих
контрагентом послуг з власною
господарською діяльністю, позивачем
надано не було.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, відсутність факту
використання позивачем послуги з
оренди складського приміщення у
власній господарській діяльності, що
згідно з п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
виключає можливість віднесення ПДВ,
нарахованого на вартість цієї послуги
на збільшення податкового кредиту з
ПДВ та суми бюджетного відшкодування.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України
приходить до висновку про те, що
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Міжнародний торговий дім "Ізюмський
оптико-механічний завод" на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 31.01.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.06.2011 у
справі № 2а-13743/10/2070 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221 ,223 ,230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Міжнародний торговий дім "Ізюмський
оптико-механічний завод" відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 31.01.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.06.2011 у
справі № 2а-13743/10/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді О.І.
Степашко Т.М.Шипуліна