Справа № 872/7213/13
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2014 рокусправа № 1170/2а-3324/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Нагорної Л.М.

суддів: Мельника
В.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Федосєєвої Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 25
лютого 2013 року по справі № 1170/2а-3324/12 за
позовом Дочірнього підприємства
«Кіровоградський облавтодор»
Відкритого акціонерного товариства
Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

Дочірнє підприємство «Кіровоградський
облавтодор» Відкритого акціонерного
товариства Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» (далі - Позивач) звернулося до
суду з позовом до Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції (далі - Відповідач), у якому, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просило скасувати податкові
повідомлення-рішення № від 04.07.2012
та № від 06.09.2012 в частині
нарахування грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі 400
077,51 грн. та відповідних штрафних
санкцій по правовідносинах з ТОВ
«Титан-Ойл», ТОВ «Байкара», ПП «Зітекс»,
ТОВ «Полімер-Столиця»,ТОВ
«Дортехкомплект», ТОВ «Компанія
Тегра», ТОВ «Ріне», ПП «Бі Транс», ТОВ
«Торг Вест Лайт». Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що висновки
податкового органу про нікчемність
правочинів, укладених ДП
«Кіровоградський Облавтодор» з
указаними
підприємствами-контрагентами є
нікчемними, у тому числі і по ланцюгу
постачання, тобто такими, що укладені
без наміру здійснення реальних
господарський операцій, не
відповідають фактичним обставинам
справи та не підтверджені належними
доказами, а є лише особистим
твердженням перевіряючих. В той час, як
реальність господарських операцій
об'єктивно підтверджена первинними
документами, претензій до яких (саме до
тих, на підставі яких сформовано
податковий кредит у оскаржуваній
частині) у податкового органу не
виникало. (а.с.3-11, 131 т.1, а.с. 61-62 т.6)

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2013
року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 04.07.2012
в частині нарахування ДП
«Кіровоградський Облавтодор»
податкового зобов'язання із податку на
додану вартість в сумі 348 583,51 грн.
(основний платіж) та штрафних
(фінансових) санкції (штрафів) в сумі 148
476 грн. та податкове
повідомлення-рішення № від
06.09.2012, яким Позивачу нараховано
податкове зобов'язання із податку на
додану вартість в сумі 15544 грн., в т.ч.
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в
сумі 15 544 грн. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Судове рішення обґрунтовано тим, що
оскільки реальність господарських
операцій Позивача з його контрагентами
не спростовано Відповідачем (висновок
податкового органу щодо "фіктивності"
зазначених контрагентів ґрунтується
лише на актах перевірки інших
податкових органів, в той час, як
фактичне їх здійснення
підтверджується наявними у справі
копіями первинних документів), тому
Позивач мав законні підстави для
включення сум ПДВ до складу
податкового кредиту за звітний
податковий період. При цьому суд
зазначив, що оскільки Позивачем
визнано правомірність нарахування
податкового зобов'язання на суму 56652, 82
грн., і правомірність дій Відповідача у
цій частині об'єктивно підтверджена
матеріалами справи, то у задоволенні
цієї частини позовних вимог слід
відмовити. (а.с.144-154 т.6)

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Кіровоградська об'єднана
державна податкова інспекція подала на
нього апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2013
року у частині задоволених вимог, та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволені позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказували на те, що суд першої
інстанції не надав належної оцінки
тому, що за результатами зустрічних
перевірок суб'єктів господарювання -
контрагентів Позивача по ланцюгу
постачання встановлено, що укладені
правочини є такими, що вчинені без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлені цими правочинами. А тому
первинні документи, видані ними
Позивачу, не мають юридичної сили та
доказовості первинного документа,
отже, не можуть бути використані
Позивачем для формування податкового
кредиту та податкових зобов'язань.

Заперечень на апеляційну скаргу до
суду не надходило.

Постанова суду у частині відмовлених
позовних вимог сторонами не
оскаржувалась.

Перевіривши, в межах доводів
апеляційної скарги, законність та
обґрунтованість судового рішення,
оцінивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що у період з
04.05.2012 по 01.06.2012 посадовим особами
Кіровоградської ОДПІ, проведена
документальна планова виїзна
перевірка позивача, з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 по
31.03.2012.

За результатами перевірки складений
Акт № №96/22-4/3203999 від 18.06.2012 (а.с.12 -70 т.1)

Згідно з висновками Акту перевірки
Позивачем допущено порушення п. 185.1 ст.
185, п.187.1 ст.187, п.198.3, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст.
198, п.201.1, п.201.4, п. 201.6 ст. 201, п.201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
ПДВ на загальну суму 456 730 грн.

На підставі Акту перевірки
Кіровоградською ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 04.07.2012, яким Позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
626 751 грн., в т.ч. за основним платежем у
розмірі 456 730 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями у розмірі 170 021
грн. (а.с.71 т.1, а.с. 113 -115 т.2, а.с. 103-105 т.6)

За результатами адміністративного
оскарження зазначеного податкового
повідомлення-рішення ДПС у
Кіровоградській області прийнято
рішення від 23.08.2012, яким оскаржуване ППР
залишено без змін та Позивачу
збільшено штрафну фінансову санкцію з
податку на додану вартість на суму 15 544
грн. (а.с.78-84 т.1)

У подальшому, з урахуванням
зазначеного вище рішення ДПС у
Кіровоградській області, Відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
06.09.2012, яким за порушення п. 185.1 ст. 185,
п.187.1 ст.187, п.198.3, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198,
п.201.1, п.201.4, п. 201.6 ст. 201, п.201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, Позивачу
визначено штрафну (фінансову) санкцію
(штраф) у розмірі 15 544 грн. (а.с. 94 т.1).

Рішенням ДПС України скарга Позивача
на вказані податкові повідомлення -
рішення залишена без задоволення (
а.с.85-93, 95-97 т.1).

Визнання протиправними та скасування
вказаних податкових повідомлень -
рішень і було предметом судового
позову.

Стосовно фактичних обставин справи,
встановлених судом першої інстанції,
спору між сторонами немає.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ДП «Кіровоградський облавтодор» ВАТ
Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України», суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки реальність господарських
операцій Позивача з його контрагентами
не спростовано Відповідачем належними
доказами, (висновок податкового органу
щодо "фіктивності" зазначених
контрагентів ґрунтується лише на актах
перевірки інших податкових органів, в
той час, як фактичне їх здійснення
підтверджується наявними у справі
копіями первинних документів), тому
Позивач мав законні підстави для
включення сум ПДВ до складу
податкового кредиту за звітний
податковий період. При цьому суд
зазначив, що оскільки Позивачем
визнано правомірність нарахування
податкового зобов'язання на суму 56652, 82
грн., і правомірність дій Відповідача у
цій частині об'єктивно підтверджена
матеріалами справи, то у задоволенні
цієї частини позовних вимог слід
відмовити.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи із наступного.

Судом першої інстанції детально
досліджувались взаємовідносини, що
мали місце у перевіряємий період між
Позивачем та ТОВ "Титан-Ойл", ТОВ
„Байкара", ПП "Зітекс", ТОВ
„Полімер-Столиця", ТОВ
„Дортехкомплект", ТОВ „Компанія
„Тегра", ТОВ „Ріне", ТОВ "Торг Вест
Лайт", ПП „Бі Транс" та перевірялись
первинні документи, надані на їх
підтвердження, зокрема, факт придбання
Позивачем у ТОВ "Титан-Ойл" паливно
-мастильних матеріалів, транспортних
послуг та використання товару/послуг у
своїй господарській діяльності у
квітні 2011 року та правомірність
віднесення до податкового кредиту суму
у розмірі 28 184 грн. підтверджується
договорами, рахунками фактури,
видатковими накладними, податковими
накладними, актами здачі прийняття
робіт, товарно-транспортними
накладними, довіреностями, платіжними
дорученнями (а.с.116, 137 -154 т.2); правомірне
формування податкового кредиту у
розмірі 6 707 грн. по взаємовідносинаї з
ПП "Зітекс" підтверджено договором
поставки, видатковою накладною,
податковою накладною, подорожнім
листом автомобіля, звітом про рух
основних та допоміжних матеріалів,
платіжним дорученням (а.с. 117, 155-162 т.2,
а.с.56,58-60 т.3). Реальність господарських
відносин з ТОВ „Полімер-Столиця"
(придбання у липні 2011 циліндра ковша
навантажувача на суму 5000 грн, в т.ч. ПДВ
833,33 грн. та використання товару у своїй
господарській діяльності)
підтверджується договором поставки,
видатковою накладною, податковою
накладною, платіжним дорученням, актом
встановлення запасних частин,
подорожнім листом автомобіля. (а.с. 117,
163-167 т.2, а.с.56, 61 т.3)

Обставини щодо фактичності здійснення
господарської операції з придбання
товарів та послуг інших контрагентів
Позивача, використання їх у
господарській діяльності, на які
платник податку посилався як на
підставу виникнення у нього права на
включення нарахованого ПДВ до
податкового кредиту також
підтверджено первинними документами
та Відповідачем належними доказами
спростовано не було.

Пунктом 14.1.181 статті 14 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу;

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій, зокрема, з:
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг;

Пунктом 198.2. цієї ж статті ПК України
встановлено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається, виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду. ( пункт 198.3 статті
198 цього Кодексу)

Отже, висновок суду першої інстанції
про наявність у Позивача законодавчо
визначених підстав та правомірність
формування ним податного кредиту у
перевіряємий період на підставі
наявних та належним чином оформлених
первинних документів є законним та
обґрунтованим.

Щодо висновків перевіряючи про
наявність підстав для визнання
договорів між Позивачем та
контрагентами, нікчемними з огляду на
відсутність у виробничих можливостей
та трудових ресурсів, колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно зі ст.204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Необхідними умовами для висновку про
нікчемність угоди, згідно до ст.207 ГК
України та ст.228 ЦК України, є доведення
факту наявності завідомо суперечної
інтересам держави та суспільства мети
укладення угоди сторонами, а також
наявність вини у формі умислу хоча б у
однієї із сторін щодо настання
відповідних наслідків, причому, склад
правопорушення повинен бути
встановлений компетентним державним
органом і підтверджений законодавчо
визначеними належними засобами
доказування.

Однак, висновки СДПІ про нікчемність
угод, укладених Позивачем з
безпосередніми контрагентами
ґрунтуються лише на висновках актів
зустрічних перевірок по ланцюгу
постачання з посиланням і то лише на
відсутність у підприємств достатніх
виробничих потужностей, трудових
ресурсів, місцезнаходження майна та
віддаленості контрагентів один від
одного.

При цьому Відповідачем не зазначено
конкретних доказів на підтвердження
таких припущень, як це передбачено
частиною 2 статті 71 КАС України.

В той же час, висновок щодо
відповідності того чи іншого правочину
вимогам закону, а особливо моральним
засадам суспільства, вимагає
серйозного юридичного аналізу, а
фахівці контролюючого органу, з огляду
на обов'язок доказування правомірності
свого рішення, зобов'язані були
з'ясувати всі обставини взаємовідносин
сторін та доводити перед судом їх
переконливість, як то: чи мала місце
господарська операція, чи добросовісно
діяли всі учасники господарських
взаємовідносин, чи припустилися
порушень податкового законодавства
контрагенти позивача, та чи могло бути
відомо позивачу про порушення, які
допускали його контрагенти.

Сторонами визнано, що і Позивач і його
контрагенти зареєстровані як платники
податків.

Угоди, укладені між ними, оформлені
належним чином, заперечення
Відповідача з цього приводу відсутні.
Дані правочини не визнані судом
недійсними та їх недійсність прямо не
встановлена законом, укладені угоди
виконані сторонами: доставка Позивачу
товару та виконання робіт підтверджено
належними первинними документами,
Позивачем здійснена оплата наданих
послуг та поставленого товару .

Щодо формування даних податкової
звітності та відповідності податкових
накладних, які були підставою
віднесення позивачем сум ПДВ до
податкового кредиту, вимогам Закону,
зауважень у фахівців податкового
органу не виникало.

В силу статті 61 Конституції України
юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.

В іншому випадку визначення сум
податкового зобов'язання мало б
кратний характер - по ланцюгу до
виробника, що не відповідало б
принципам системи оподаткування.

Оскільки Кіровоградська ОДПІ ні в Акті
перевірки, ні у апеляційній скарзі не
зазначала та не надала доказів, які б, у
відповідності до приписів ЦК України
та роз'яснень Пленуму Верховного суду
України, свідчили б про нікчемність
правочинів - договорів, укладених
Позивачем з безпосередніми
контрагентами ТОВ "Титан-Ойл", ТОВ
„Байкара", ПП "Зітекс", ТОВ
„Полімер-Столиця", ТОВ
„Дортехкомплект", ТОВ „Компанія
„Тегра", ТОВ „Ріне", ТОВ "Торг Вест
Лайт", ПП „Бі Транс", а Позивач, на
підтвердження виконання умов
зазначених договорі, мав у наявності
всі первинні документи, що
підтверджують обсяги задекларованих
витрат, тому, згідно з отриманими
податковими накладними, у нього були
законні підстави для включення сум ПДВ
до складу податкового кредиту за
звітний податковий період.

Посилання заявника апеляційної скарги
на те, що суд не надав належної оцінки
тому, що за результатами зустрічних
перевірок суб'єктів господарювання -
контрагентів Позивача по ланцюгу
постачання встановлено, що укладені
правочини є такими, що вчинені без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлені цими правочинами, а тому
первинні документи, видані ними
Позивачу не мають юридичної сили та
доказовості первинного документа,
визнається колегією суддів
безпідставним, оскільки фахівці
контролюючого органу не спростовують
фактичного здійснення господарських
операцій з поставки товарів та надання
послуг чи їх вірного документального
оформлення.

З огляду на встановлені у справі
обставин, порушення або неправильного
застосування норм матеріального чи
процесуального права щодо вимог про
скасування податкових
повідомлень-рішень не вбачається.

У межах апеляційної скарги підстави
для зміни або скасування рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст..ст.200, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2013
року по справі № 1170/2а-3324/12 - залишити
без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України в
порядку і строки, передбачені статтею
212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено 21
травня 2014 року.

Головуючий:
Л.М. Нагорна

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко