Справа № 826/4643/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2014 року № 826/4643/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі: судді Мазур А.С.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомКиївського міського центру
зайнятостідо ОСОБА_1простягнення
коштів,в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до відповідача про стягнення
коштів у сумі 3976,27 грн.. В обґрунтування
позовних вимог покликається на те, що
відповідач 17.12.2012 року подав до
Дніпровського РЦЗ заяву про надання
статусу безробітного та зазначив, що
він не має постійного заробітку або
тимчасового заробітку, в т.ч. за
договорами цивільно-правового
характеру. В процесі звірки було
виявлено, що під час перебування на
обліку в Дніпровському РЦЗ, відповідач
перебував в трудових відносинах та
отримував дохід на ТОВ
«Інформаційно-Депозитарний центр
Глобал» з 05.09.2013 по 23.10.2013. За час
перебування на обліку як безробітний
відповідач отримав допомогу в розмірі
3976,27 грн., яка підлягає поверненню.
Представник позивача позов підтримав
та дав пояснення аналогічні мотивам
звернення до суду. Просив позов
Відповідач у судове засідання, 08.05.2014
року не прибув, про час, дату та місце
його проведення повідомлявся належним
Ухвала про відкриття провадження у
справі та призначення її до судового
розгляду, а також повістка про виклик у
судове засідання надсилались
відповідачу за його місцем проживання,
проте були повернуті з незалежних від
суду причин. Відповідно до абзацу
другого частини третьої статті 167,
частини одинадцятої статті 35 КАС
України ухвала про відкриття
провадження у справі та повістки
вважаються врученими відповідачу,
відповідно він належно повідомлявся
про місце, дату та час проведення
судових засідань.

На підставі частин четвертої, шостої
статті 128 КАС України судом ухвалено
здійснювати судовий розгляду справи
без участі відповідача за наявними в
матеріалах судової справи доказами та
про продовження розгляду справи в
письмовому провадженні.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, всебічно
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
звернувся до Дніпровського центру
зайнятості з заявою про надання
(поновлення) статусу безробітного.

Наказом Дніпровського районного
центру зайнятості від 17.12.2012 року
№НТ121217 відповідачу поновлено статус
безробітного та Наказом від 17.12.2012 року
№НТ 121217 поновлено допомогу по
безробіттю.

Відповідно до п. 4 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого Наказом Державної
податкової адміністрації та
Пенсійного фонду, Мінпраці, від 13.02.2009,
№ 7-1|60/62, для проведення перевірки
центри зайнятості взаємодіють з
Державною податковою адміністрацією
України та Пенсійним фондом України
шляхом обміну інформацією про отримані
особами, які перебувають на обліку в
державній службі зайнятості як
безробітні, доходи від провадження
підприємницької діяльності, виконання
робіт за трудовим договором, у тому
числі за сумісництвом, під час роботи
за кордоном, виконання робіт (надання
послуг) за цивільно-правовими
договорами.

Обмін інформацією здійснюється між
Державним центром зайнятості,
Державною податковою адміністрацією
України та Пенсійним фондом України як
центральними органами виконавчої
влади.

Обмін інформацією між центрами
зайнятості та державними
реєстраторами здійснюється згідно з
Порядком взаємодії суб'єктів
інформаційного обміну щодо надання та
використання відомостей з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців,
затвердженим наказом
Держпідприємництва, ДПА, Держкомстату
від 07.12.2005 N 121/560/406, постановою правління
Пенсійного фонду України від 07.12.2005 N 23-3,
постановою правління Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття від 07.12.2005 N 368,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 16.12.2005 за N 1523/11803.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" від 02.03.2000 року з наступними
змінами і доповненнями, Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття (далі - Фонд)
створюється для управління
страхуванням на випадок безробіття,
акумуляції страхових внесків, контролю
за використанням коштів, виплати
забезпечення та надання соціальних
послуг, здійснення інших функцій
згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Фонд є цільовим централізованим
страховим фондом, некомерційною
самоврядною організацією. Держава є
гарантом забезпечення застрахованих
осіб та надання їм відповідних
соціальних послуг Фондом.

Як вбачається з матеріалів справи та
підтвердили сторони, відповідач з
10.02.2012 року набув статусу безробітного
з виплатою допомоги по безробіттю,
відповідно до наказу Голосіївського
районного центру зайнятості в м. Києві
№НТ120210 від 10.02.2012 року.

Положеннями ст. 34 Закону встановлено,
що Фонд має право:

користуватися в установленому порядку
відомостями Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, необхідними
для забезпечення виконання покладених
на нього функцій;

перевіряти достовірність відомостей,
поданих роботодавцем для отримання
коштів Фонду, дотримання порядку
використання роботодавцем виділених
йому коштів Фонду та зупиняти виплати з
Фонду в разі відмови або перешкоджання
з боку роботодавця у проведенні
перевірки, виявлення фактів подання
ним Фонду недостовірних відомостей або
порушення порядку використання
роботодавцем коштів Фонду;

отримувати необхідні пояснення (у тому
числі в письмовій формі) з питань, що
виникають під час перевірки;

стягувати фінансові санкції та
адміністративні штрафи, передбачені
законом за порушення вимог цього
Закону;

стягувати відповідно до закону кошти
Фонду, виплачені особам,
зареєстрованим як безробітні, у
вигляді матеріального забезпечення на
випадок безробіття та витрачені на
надання соціальних послуг безробітним
у разі встановлення факту їх отримання
на підставі недостовірних відомостей,
поданих особою;

стягувати з роботодавця суму страхових
коштів та вартість соціальних послуг,
наданих безробітному в разі поновлення
його на роботі за рішенням суду, а також
незаконно виплачені безробітному суми
матеріального забезпечення в разі
неповідомлення роботодавцем Фонду про
прийняття його на роботу;

вимагати від керівників та інших
посадових осіб підприємств, установ і
організацій, а також від фізичних осіб
усунення виявлених фактів порушення
законодавства про страхування на
випадок безробіття.

Фонд зобов'язаний:

виплачувати забезпечення та надавати
соціальні послуги, передбачені цим
Законом;

вживати заходів до раціонального
використання коштів і забезпечення
фінансової стабільності Фонду;

контролювати правильність витрат за
страхуванням на випадок безробіття,
передбачених цим Законом та іншими
нормативно-правовими актами з питань
страхування на випадок безробіття,
правильність призначення роботодавцем
та виплати застрахованим особам
допомоги по частковому безробіттю;

щорічно складати звіт про результати
своєї діяльності та подавати його
Кабінету Міністрів України;

інформувати застрахованих осіб про
результати своєї роботи через засоби
масової інформації.

Згідно ст. 4 Закону України "Про
зайнятість населення" до зайнятого
населення належать особи, які працюють
за наймом на умовах трудового договору
(контракту) або на інших умовах,
передбачених законодавством, особи,
які забезпечують себе роботою
самостійно (у тому числі члени
особистих селянських господарств),
проходять військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" передбачено, що допомога по
безробіттю виплачується лише тим
особам, які визнані безробітними. Тобто
особи, які відносяться до зайнятого
населення, не можуть бути визнані
безробітними і не можуть отримувати
допомогу по безробіттю.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 був прийнятий на посаду фахівця
з депозитарної діяльності ТОВ «ІДЦ
«ГЛОБАЛ» з 05.09.2013 року, про що винесено
наказ №5/13-к від 05.09.2013 року та
звільнений за власним бажанням з 23.10.2013
року, згідно наказу №8/13-К від 23.10.2013
року.

Таким чином судом встановлено, що
відповідач перебував у трудових
відносинах та отримував дохід в ТОВ
«ІДЦ «ГЛОБАЛ» у період з 05.09.2013 року по
23.10.2013 року, перебуваючи у статусі
безробітного з 17.12.2012 року та отримуючи
допомогу.

Згідно з частинами 2 і 3 ст. 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг. Сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
в наслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
чинного законодавства України з
моменту виникнення обставин, що
впливають на умови виплати їй
забезпечень та надання соціальних
послуг.

Оскільки в період перебування на
обліку в центрі зайнятості відповідач
відносився до зайнятого населення, про
що не повідомив центр зайнятості, то
виплачені йому кошти за період з 05.09.2013
року по 23.10.2013 року підлягають
поверненню як незаконно отримані.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" спори, що виникають із
правовідносин за цим законом,
вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінивши наявні у справі докази, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні та враховуючи, що
відповідач самостійно у добровільному
порядку не повернув безпідставно
отримані кошти у сумі 3976,27 грн., суд
прийшов до висновку про задоволення
позову.

На підставі вищевикладеного, ст. 160-163, 186
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Київського міського центру
зайнятості кошти в розмірі 3976,27 грн.
(три тисячі дев'ятсот сімдесять шість
гривень 27 коп.).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили відповідно до
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції в порядку та строки,
встановлені статтями 185-187 цього
Кодексу шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги з
одночасним надсиланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
відкладення складення постанови у
повному обсязі, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
А.С. Мазур