Справа № 2а-5832/12
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
Справа № 181581/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

за участі секретаря - Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
місті Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області на
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 26
листопада 2012 року в справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
місті Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області до міського
відділу державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції, третя особа ОСОБА_1, про
визнання дій неправомірними та
скасування розпорядження,

В С Т А Н О В
И В :

29.10.2012 Управління Пенсійного фонду
України в місті Калуші та Калуському
районі Івано-Франківської області
(далі - УПФ) звернулося до суду із
позовом до міського відділу державної
виконавчої служби Калуського
міськрайонного управління юстиції
(далі - ВДВС) про визнання дій
відповідача щодо винесення
розпорядження від 10.10.2012 №15969
неправомірними та його скасування.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що постанова
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 29
серпня 2011 року уже виконана УПФ
відповідно до розпорядження ВДВС від
23.05.2012 №8572, а тому повторне звернення
державного виконавця із оскаржуваним
розпорядженням є безпідставним та
таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 26
листопада 2012 року в справі №0908/5832/12 у
задоволенні заявленого позову
відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що оскільки позивачем
не виконано судове рішення в повному
обсязі відповідно до першого
розпорядження державного виконавця, то
таким правомірно було винесено
повторне, яким зобов'язано УПФ
здійснити перерахунок пенсії особі у
відповідності до рішення суду.

Постанову оскаржив позивач, який в
апеляційній скарзі просить її
скасувати та прийняти нову, якою позов
задовольнити. Апеляційна скарга
обґрунтована порушенням судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
обставинами викладеними в позовній
заяві.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, заява
представника третьої особи до уваги не
приймається, оскільки ОСОБА_1 могла
особисто взяти участь у розгляді
справи або направити іншого
представника позаяк була завчасно
повідомлена про такий. Більше того, в
матеріалах справи є достатня кількість
доказів на підставі яких така може бути
розглянута судом, а тому, апеляційний
суд, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України,
вважає за можливе провести розгляд
справи за відсутності сторін, без
здійснення фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
03.10.2011 Калуським міськрайонним судом
Івано-Франківської області видано
виконавчий лист №2-а-6809/2001р. на
виконання постанови цього суду від 29
серпня 2011 року, якою зобов'язано УПФ
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням показника середньої
заробітної плати за 2009 рік та
виплачувати її у такому розмірі до
зміни чинного законодавства, а також
виплатити недоотриману пенсію за
період з травня 2011 року по день
фактичної виплати.

05.10.2011 ВДВС було прийнято постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№29077273 з виконання вищенаведеного
виконавчого листа та надано УПФ
семиденний строк для добровільного
його виконання із попередженням, що при
невиконанні рішення в наданий строк
буде здійснено його примусове
виконання із стягненням з боржника
виконавчого збору та витрат, пов'язаних
з провадженням виконавчих дій.

11.10.2011 УПФ звернувся до державного
виконавця із клопотанням про
відкладення виконавчих дій у зв'язку із
поданням ним заяви про роз'яснення
судового рішення.

28.10.2011 ухвалою Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області було
роз'яснено резолютивну частину
постанови у справі №2а-6809/11.

26.01.2012 року державним виконавцем
прийнято постанову про зупинення
виконавчого провадження у зв'язку із
заявою про УПФ про заміну сторони
виконавчого провадження до розгляду
справи по суті.

16.02.2012 ухвалою Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області проведено
заміну сторони виконавчого
провадження у справі.

28.02.2012 ВДВС прийнято постанову про
заміну сторони виконавчого
провадження у відповідності до
вказаної вище ухвали.

20.04.2012 державний виконавець звернувся
до УПФ із клопотанням у триденний строк
повідомити про хід виконання
виконавчого листа №2-а-6809/2011р.

23.04.2012 УПФ надало відповідь на вказаний
лист, в якому вказало, що у зв'язку із
оскарженням ухвали Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області суду від 28
жовтня 2011 року про роз'яснення судового
рішення, підстав для виконання вимог
державного виконавця немає.

23.05.2012 ВДВС було прийнято розпорядження
№8572, яким зобов'язано УПФ в
добровільному порядку в строк до 28.05.2012
виконати вимоги державного виконавця
щодо перерахунку та виплати пенсії
ОСОБА_1

29.05.2012 УПФ здійснило перерахунок пенсії
ОСОБА_1 згідно розпорядження №122247, у
зв'язку із чим виплата такої повинна
була бути проведена у червні 2012 року.

30.07.2012 ОСОБА_1 звернулась до державного
виконавця із заявою у зв'язку із
невиконанням УПФ рішення суду в
повному обсязі.

10.10.2012 державним виконавцем прийнято
розпорядження №15969, яким зобов'язано
УПФ здійснити перерахунок та виплату
пенсії ОСОБА_1 в строк до 17.10.2012.

Не погодившись із такими діями
відповідача, УПФ звернулося до
адміністративного суду із цим позовом.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України «Про виконавче
провадження» (далі - Закон №606-ХІV).

Відповідно до ст.11 Закону №606-ХІV
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.13 ч.3 цієї статті державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право,
зокрема накладати стягнення у вигляді
штрафу на фізичних, юридичних та
посадових осіб у випадках,
передбачених законом.

Частиною 2 ст.25 Закону №606-ХІV
передбачено, що державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до ст.27 Закону №606-ХІV у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

В силу вимог ст.30 Закону №606-ХІV
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк.

Статтею 75 Закону №606-ХІV передбачено, що
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Відповідно до ст.89 Закону №606-ХІV, у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Із вищенаведеного вбачається, що
Законом №606-ХІV та зокрема ст.75 цього
Закону чітко передбачено дії які
повинен вчинити державний виконавець
при виконанні рішення, за яким боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії.

Відтак, апеляційний суд приходить до
переконання про грубе порушення
державним виконавцем вимог чинного
законодавства при здійсненні
виконавчого провадження за виконавчим
листом №2-а-6809/2011р.

Так, незважаючи на неодноразове
невиконання УПФ у встановлений
державним виконавцем строк рішення
суду, останнім не вчинено жодних дій
передбачених ст.75 та ст.89 Закону №606-ХІV.

Апеляційний суд критично оцінює доводи
ВДВС щодо правомірності направлення
ним відповідного розпорядження від
10.10.2012 №15969, оскільки чинним
законодавством та Законом №606-ХІV який
є спеціальним у даних відносинах не
передбачено вчинення ним таких дій,
адже вимоги державного виконавця
повинні в силу положень ст.75 Закону
бути оформлені у вигляді відповідної
постанови, зокрема в разі невиконання
боржником у встановлений для
добровільного виконання строк рішення
суду - у формі постанови про накладення
штрафу.

Принагідно слід звернути увагу на
грубе порушення ВДВС вимог ст.30 Закону
№606-ХІV щодо строків проведення
виконавчих дій з виконання рішення.

Також, незважаючи на клопотання УПФ від
11.10.2011 про відкладення виконавчих дій у
зв'язку із поданням ним заяви про
роз'яснення рішення суду, жодних
постанов про таке відкладення ВДВС не
приймалось, хоча фактично такі
виконавчі дії були відкладені і
виконання судового рішення було
призупинено.

Більше того, зупиняючи 26.01.2012 виконавче
провадження, державний виконавець таке
відповідною постановою так і не
поновив, про що свідчать матеріали
наявної у справі копії виконавчого
провадження.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вважає, що оскільки
державним виконавцем не дотримано
процедури виконання рішень за яким
боржник зобов'язаний особисто вчинити
певні дії, то спірне розпорядження від
10.10.2012 №15969 прийнято ним не на підставі,
не в межах та не у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.202 КАС України
підставами для скасування судом
апеляційної інстанції постанови або
ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

З огляду на викладене, оскільки
постанова суду першої інстанції
прийнята з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, то
апеляційну скаргу належить
задовольнити, а оскаржувану постанову
слід скасувати та прийняти нову
постанову.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд,

П О С Т А
Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області
задовольнити.

Постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 26
листопада 2012 року скасувати та
прийняти нову постанову якою позов
задовольнити.

Визнати дії міського відділу державної
виконавчої служби Калуського
міськрайонного управління юстиції
щодо прийняття розпорядження від 10
жовтня 2012 року №15969 неправомірними.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження міського відділу
державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції від 10 жовтня 2012 року №15969.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
А.Р. Курилець

Суддя
О.І. Мікула