Справа № 813/8763/13-а
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
про залишення позовної заяви без
№ 813/8763/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
Головуючого - судді Сасевича О.М.
за участю секретаря судового засідання
розглянувши у попередньому судовому
засіданні клопотання представника
відповідача про залишення позовної
заяви без розгляду в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 до Державної
пенітенціарної служби України про
визнання незаконним та скасування
наказу №10 від 24.01.2004 року,-
20 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Львівського окружного
адміністративного суду із позовною
заявою до Державної пенітенціарної
служби України про визнання незаконним
та скасування наказу №10 від 24.01.2004 року.
Згідно ухвали судді від 22.11.2013 року,
позовну заяву було залишено без
Позивач, не погодившись із даною
ухвалою, оскаржив таку в апеляційному
Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2014 року
у справі №813/8763/13-а задоволено
апеляційну скаргу ОСОБА_1, ухвалу
Львівського окружного
адміністративного суду від 22.11.2013 року
скасовано та прийнято нову, якою
матеріали справи направлено до суду
першої інстанції для продовження
Ухвалою судді Львівського окружного
адміністративного суду від 24.03.2014 року
відкрито провадження у даній справі та
призначено попереднє судове засідання.
У попередньому судовому засіданні
07.05.2014 року представником відповідача
було подано клопотання про залишення
позовної заяви без розгляду.
Розгляд поданого клопотання судом було
відкладено до 21.05.2014 року, у зв'язку із
21.05.2014 року судом у попередньому
судовому засіданні 21.05.2014 року було
поставлено на вирішення клопотання про
залишення позовної заяви без розгляду.
Позивач заперечив проти залишення
позовної заяви без розгляду.
Відповідач явку уповноваженого
представника у попереднє судове
засідання не забезпечив, хоча належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, що
підтверджується розпискою, наявною у
матеріалах справах.
Судом було ухвалено здійснювати
розгляд справи у відсутності
представника відповідача.
Так, заслухавши думку позивача щодо
клопотання представника відповідача
про залишення позовної заяви без
розгляду, перевіривши матеріали
справи, дослідивши долучені до
матеріалів справи докази, суд вважає,
що клопотання підлягає до задоволення,
а позовна заява - залишенню без
розгляду, виходячи з наступного.
Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч.1 ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
України є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Згідно ст.6 КАС України, право на
судовий захист гарантується кожному.
Особа, право, свобода чи інтерес якої
порушуються, не визнаються чи
оспорюються, має право на звернення до
суду за їх захистом чи поновленням.
Відповідно до ч.1 ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами, а
згідно з ч.2 цієї ж статті, для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
Водночас, для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк (частина
3 статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України).
З огляду на викладене тривалість і
правила обчислення строку звернення
особи до суду визначаються за тими
правилами, які були чинними на момент
початку перебігу відповідного строку
та не змінюється залежно від того, коли
було реалізоване право на позов.
Наведене узгоджуються із правовою
позицією Вищого адміністративного
суду України викладеною в
інформаційному листі №945/11/13-11 від
З матеріалів справи вбачається, що
позивачем оскаржується наказ
Державного департаменту України з
питань виконання покарань від 24.01.2004
року №10 «Про суттєві порушення в
роботі Львівського територіального
управління контрольно-ревізійного
відділу покарання винних», зокрема,
кримінально-виконавчої системи за п.64
«д» Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів Української РСР №114 від
29.07.1991 року (через службову
Так, судом встановлено, що наказом
Державного департаменту України з
питань виконання покарань від 24 січня
2004 року №10 за надання фіктивних
документів, неналежне виконання
службових обов'язків було прийнято
рішення про звільнення з
кримінально-виконавчої системи
старшого ревізора Львівського
територіального
контрольно-ревізійного відділу
Держдепартаменту України з питань
виконання покарань капітана
внутрішньої служби ОСОБА_1 за п.64 «д»
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ (через
службову невідповідність).

Підставою видання цього наказу
слугував висновок службового
розслідування від 06 грудня 2003 року.

Загалом, на виконання наказу від 24
січня 2004 року №10, наказом Управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у Львівській
області від 30.01.2004 року №5 о/с ОСОБА_1
було звільнено з посади старшого
ревізора Львівського територіального
контрольно-ревізійного відділу
Державного департаменту України з
питань виконання покарань за п.64 «д»
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ (через
службову невідповідність).

На підставі результатів службового
розслідування проти ОСОБА_1 20 січня 2004
року була порушена кримінальна справа.

Загалом, позивач в обґрунтування своєї
позиції послався на те, що строк
звернення до адміністративного суду
ним пропущено з поважних причин,
оскільки його звільнення відбулося з
тих же підстав, що і порушення
кримінальної справи 20.01.2004 року. 20.12.2012
року позивачу стало відомо, що за
наслідками проведення додаткового
розслідування 17.11.2012 року винесено
постанову про закриття кримінальної
справи на підставі п.2 ст.6 КПК України
(за відсутністю складу злочину).
Оскільки підставою звільнення за
службовою невідповідністю було
подання фіктивних бухгалтерських
документів, що спростовано 17.11.2012 року,
то тільки тоді у позивача виникли
підстави звертатися з позовом про
незаконне звільнення.

Суд зауважує, що із даним
адміністративним позовом позивач
звернувся до суду лише 20.11.2013 року, про
що свідчить вхідний штамп суду,
проставлений на позовній заяві, тобто з
пропуском строку звернення до суду.

У рішенні в справі «Девеер проти
Бельгії» від 27 лютого 1980 року та
рішенні в справі «Стаббігс та інші
проти Великобританії» від 22 жовтня 1996
року Європейським Судом з прав людини
вказано на те, що право на звернення до
суду не є абсолютним і може бути
обмеженим, в тому числі і встановленням
строків для звернення до суду за
захистом порушених прав.

У відповідності до частини 2 статті 5
КАС України, провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

За загальним правилом перебіг строку
на звернення до адміністративного суду
починається від дня виникнення права
на адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Необхідно зазначити, що
процесуальним строком є проміжок часу,
встановлений законом або судом, у який
суд та особи, що беруть участь у справі,
та інші учасники процесу вчиняють
певні процесуальні дії, передбачені
Кодексом адміністративного
судочинства України, в результаті
вчинення яких настають певні правові
наслідки.

Слід зауважити, що встановлення
процесуальних строків законом та судом
передбачено з метою дисциплінування
учасників адміністративного
судочинства та своєчасного виконання
ними, передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, певних процесуальних дій.

У даному ж випадку, матеріалами справи
підтверджується, що ОСОБА_1 своє
звільнення оскаржував протягом
тривалого періоду і до вирішення
питання про кримінальне
переслідування відносно нього.

Так, судом з'ясовано, що рішенням
Личаківського районного суду м.Львова
від 30 грудня 2004 року позов ОСОБА_1 про
визнання незаконним наказу Управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у Львівській
області від 30 січня 2004 року №5о/с про
звільнення його з посади старшого
ревізора Львівського територіального
контрольно-ревізійного відділу
Держдепартаменту України з питань
виконання покарань п.64 «д» Положення
поновлення на займаній посаді та
стягнення грошового утримання за час
вимушеного прогулу було задоволено
частково.

Ухвалою Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Львівської
області від 23 травня 2005 року рішення
Личаківського районного суду м.Львова
від 30 грудня 2004 року та ухвалу
Личаківського районного суду м.Львова
від 30 грудня 2004 року скасовано, а
справу направлено на новий судовий
розгляд.

Ухвалою Личаківського районного суду
м.Львова від 6 лютого 2006 року позовну
заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на
підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України.

14 грудня 2012 року позивач повторно
звертався до суду з позовом про
поновлення на посаді.

29 січня 2013 року в справі №2а-10533/12/1370
Львівський окружний адміністративний
суд залишив позовну заяву про
поновлення ОСОБА_1 на посаді без
розгляду. Залишаючи позовну заяву
ОСОБА_1 без розгляду, суд першої
інстанції, виходив з того, що на час
повторного звернення позивача до суду
у 2012 році ним був пропущений місячний
строк, передбачений ч.3 ст.99 КАС України.

13 листопада 2013 року Вищим
адміністративним судом України у
справі №К/800/44798/13 касаційну скаргу
ОСОБА_1 було відхилено, а ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 8 серпня 2013
року та ухвалу судді Львівського
окружного адміністративного суду від 29
січня 2013 року в справі №2а-10533/12/1370 -
залишено без змін.

Відповідно до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала. Позовна
заява може бути залишена без розгляду
як на стадії вирішення питання про
відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

У відповідності до п.9 ч.1 ст.155 КАС
України, суд своєю ухвалою залишає
позовну заяву без розгляду, якщо
позовну заяву подано з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду і
суд не знайшов підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Суд вважає, що вказані позивачем
причини пропуску строку звернення до
суду не можна вважати поважними,
оскільки звільнення останнього
оскаржуваним наказом з органів
кримінально-виконавчої системи мало
місце на підставі п.64 «д» Положення
(через службову невідповідність), а не
через засудження, притягнення до
кримінальної відповідальності та він
не був відсторонений від посади, у
зв'язку з притягнення його до
кримінальної відповідальності.

Інших доказів поважності пропуску
строку звернення до суду позивачем не
надано.

При викладених вище обставинах, суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, адже
сутність зазначеного інституту
полягає в тому, що особа, яка
звертається до суду за захистом
порушеного права була не в змозі
зробити це внаслідок незалежних від
неї обставин, зокрема, якщо цьому
перешкоджала надзвичайна або
невідворотна за даних умов подія. У
даному ж випадку, таких обставин судом
не встановлено.

Таким чином, оскільки позивачем
пропущено строк звернення до
адміністративного суду, а із
матеріалів справи не вбачається
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, суд дійшов
обґрунтованого висновку про залишення
позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст.2, 99, 100, 106, 107, 155, 160, 162, 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В
:

Клопотання представника відповідача
задовольнити.

Залишити без розгляду позовну заяву
ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної
служби України про визнання незаконним
та скасування наказу №10 від 24.01.2004 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Львівського
апеляційного адміністративного суду. У
разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою статті 160 цього
Кодексу, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили в порядку, визначеному
ст.254 КАС України.

Суддя
Сасевич О.М.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний 26 травня 2014 року.