Справа № 822/1204/14
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/1204/14
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака
В. Ю.

при секретарі: Лозінській Н.В.

за участю представників сторін:

представника позивача - Антонюка І.В.;

представника відповідача - Яцюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Кам'янець-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом товариства з додатковою
відповідальністю
"Кам'янець-Подільський
електромеханічний завод" (далі -
позивач) до Кам'янець-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
(далі - відповідач) про скасування
податкових повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив: скасувати
податкові повідомлення-рішення від
22.11.2013 року №, в частині стягнення
пені за 09.08.2013 року та від 04.02.2014 року
№ повністю.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 09.04.2014 року
адміністративний позов задоволено:
скасовано податкове
повідомлення-рішення відповідача від
22.11.2013 року форми "У" № в частині
нарахування грошового зобов'язання за
платежем: пеня за порушення термінів
розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання
зобов'язань та штрафних санкцій за
порушення вимог валютного
законодавства за 09.08.2013 року в сумі 532
(п'ятсот тридцять дві) грн. 31 коп.;
скасовано податкове
повідомлення-рішення відповідача від
04.02.2014 року форми "У" №; стягнуто із
Державного бюджету України на користь
позивача судові витрати по справі у
сумі 182,70 грн.; стягнуто судовий збір у
сумі 1644,30 грн. шляхом його безспірного
списання із рахунку відповідача на
користь Державного бюджету України.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказане рішення і прийняти
нове, яким в задоволенні позову
відмовити повністю.

В судовому засіданні представник
відповідача доводи апеляційної скарги
підтримав.

Представник позивача заперечив проти
апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення сторін, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольни частково, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що податковим органом
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача з питання
своєчасності проведення розрахунків
по зовнішньоекономічному договору
поставки №136/16 від 09.11.2011 року,
укладеного між позивачем та ТОВ
"ВМГ-Групп" (Росія), за період з 17.04.2013
року по 14.01.2014 року. За результатами
проведеної перевірки відповідачем
складений акт №689/22-09-22-05/00213807 від 11.11.2013
року, на підставі висновків якого
прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 22.11.2013
року, яким позивачу нараховане грошове
зобов'язання за платежем: пеня за
порушення термінів розрахунків у сфері
ЗЕД, невиконання зобов'язань та
штрафних санкцій за порушення вимог
валютного законодавства в сумі 61 215,69
грн. Не погодившись з висновками
відповідача позивач оскаржив їх в
адміністративному порядку. За
результатами розгляду скарги суму
грошового зобов'язання збільшено на
23174,57 грн. Проведено додаткову
перевірку, складено акт № 85/22-09-22-05/00213807
від 21.01.2014 року, документальної
позапланової виїзної перевірки
позивача з питань своєчасності
проведення розрахунків по
зовнішньоекономічному договору
поставки № 136/16 від 09.11.2011 року,
укладеного між позивачем та ТОВ
"ВМГ-Групп" за період з 17.04 по 21.10.2013 року
та прийняте податкове
повідомлення-рішення від 04.02.2014 року
№, згідно якого нараховано
позивачу грошове зобов'язання за
платежем: пеня за порушення термінів
розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання
зобов'язань та штрафних санкцій за
порушення вимог валютного
законодавства на суму 23174,57 грн.

Також встановлено, що предметом
договору №136/16 від 09.11.2011 року між
позивачем та ТОВ "ВМГ-Групп" Росія,
Московська область, м. Щербинка є
поставка низьковольтної апаратури і
побутової техніки. На виконання умов
даного договору ТзДВ
"Кам'янець-Подільський
електромеханічний завод" на адресу ТОВ
"ВМГ-Групп" згідно митної декларації
№400010000/2012/002498 від 14.08.2012 року
відвантажено продукцію на суму 307172,31
грн., що складає по курсу НБУ 1224818,82 рос.
руб., граничний термін надходження
оплати згідно ст. 2 Закону України "Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті" від 23.09.1994 року,
№185/94-ВР (далі - Закон №185/94-ВР) становить
10.02.2013 року. Проведеною перевіркою від
11.11.2013 року відповідачем виявлено, що в
порушення вимог ст. 2 Закону №185/94-ВР на
початок перевірки, тобто на 11.11.2013 року,
прострочена дебіторська
заборгованість складала 669471,72 рос. руб.,
яка станом на 16.04.2013 року визначена
актом попередньої документальної
позапланової виїзної перевірки
позивача від 17.04.2013 року, № 687/224/00213807.
Також під час проведення перевірки
відповідачем встановлено, що в рахунок
оплати від ТОВ "ВМГ-Групп" надійшли
валютні кошти в загальній сумі 555347,10
рос. руб. з порушенням граничного
терміну сплати, згідно платіжних
доручень: №41493 від 14.09.2012 року на суму
300000 рос. руб., в погашення
заборгованості по даній поставці
зараховано 5347,10 рос. руб.; №414913 від
27.09.2012 року на суму 350000 рос. руб.; № 26675
від 04.04.2013 року на суму 200000 рос. руб.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не доведено
правомірність прийняття податкових
повідомлень-рішень: в повному обсязі -
від 04.02.2014 року №, а також в
частині - від 22.11.2013 року №.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.2 Закону №185/94-ВР
імпортні операції резидентів, які
здійснюються на умовах відстрочення
поставки, в разі, коли таке
відстрочення перевищує 180 календарних
днів з моменту здійснення авансового
платежу або виставлення векселя на
користь постачальника продукції
(робіт, послуг), що імпортується,
потребують висновку центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері економічного
розвитку.

Статтею 4 Закону №185/94-ВР передбачено,
що порушення резидентами строків,
передбачених статтями 1 і 2 цього Закону
або встановлених Національним банком
України відповідно до статей 1 і 2 цього
Закону, тягне за собою стягнення пені
за кожний день прострочення у розмірі
0,3 відсотка від суми неодержаної
виручки (вартості недопоставленого
товару) в іноземній валюті,
перерахованої у грошову одиницю
України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості. Загальний
розмір нарахованої пені не може
перевищувати суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару).

У разі прийняття до розгляду судом,
Міжнародним комерційним арбітражним
судом чи Морською арбітражною
комісією при Торгово-промисловій
палаті України позовної заяви
резидента про стягнення з нерезидента
заборгованості, яка виникла
внаслідок недотримання
нерезидентом строків,
передбачених експортно-імпортними
контрактами, строки, передбачені
статтями 1 і 2 цього Закону або
встановлені Національним банком
України відповідно до статей 1 і 2 цього
Закону, зупиняються і пеня за їх
порушення в цей період не сплачується.

За змістом пункту 2 статті 32 Закону
України "Про міжнародний комерційний
арбітраж" третейський суд приймає
постанову про припинення арбітражного
розгляду, коли, зокрема, позивач
відмовляється від своєї вимоги, якщо
тільки відповідач не висуне заперечень
проти припинення розгляду і
третейський суд не визнає законний
інтерес відповідача в остаточному
врегулюванні спору.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти
висновку, що підставою для зупинення
строків, передбачених статтями 1, 2
Закону № 185/94-ВР, є факт прийняття до
розгляду судом, Міжнародним
комерційним арбітражним судом чи
Морською арбітражною комісією при
Торгово-промисловій палаті України
позовної заяви резидента про стягнення
з нерезидента заборгованості, яка
виникла внаслідок недотримання
нерезидентом строків, передбачених
експортно-імпортними контрактами, а
підставою для несплати пені за
порушення відповідних строків рішення
суду про задоволення позову.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України у
справах 21-422а11 від 13.02.2012 року та 21-387а11
від 27.02.2012 року.

Відповідно до ст. 9 Конституції України
чинні міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, є частиною
національного законодавства України.
Частиною 2 статті 3 Угоди про порядок
вирішення спорів, пов'язаних із
здійсненням господарської діяльності,
підписаної у м. Києві 20.03.92 Урядами
держав - учасниць Співдружності
Незалежних Держав та ратифікованої
Верховною Радою України 19.12.1992 року
передбачено право господарюючих
суб'єктів кожної держави - учасниці
Співдружності Незалежних Держав на
території інших держав - учасниць
Співдружності Незалежних Держав
безперешкодно звертатися до судів,
арбітражних судів, третейських судів
та інших органів, до компетенції яких
належить вирішення справ, що, зокрема,
випливають із договірних та інших
цивільно-правових відносин між
господарюючими суб'єктами.

Згідно п. 7.4 договору поставки №136/36 від
09.11.2011 року, усі спори, що пов'язані із
цим договором, вирішуються в
Міжнародному комерційному
арбітражному суді при Торгово -
промисловій палаті країни, що
являється резиденцією відповідача,
тобто в Міжнародному комерційному
арбітражному суді Російської
Федерації (далі - МКАС РФ).

В параграфі 8 розділу III регламенту МКАС
РФ зазначено, що арбітражний розгляд
починається з подачі позовної заяви.
Датою подачі позову вважається день
його вручення МКАС, а при відправці
позову поштою - дата штемпеля поштового
відділення місця відправки.

У разі прийняття судом рішення про
відмову в позові повністю або частково
або припинення (закриття) провадження у
справі чи залишення позову без
розгляду строки, передбачені статтями 1
і 2 цього Закону або встановлені
Національним банком України
відповідно до статей 1 і 2 цього Закону,
поновлюються і пеня за їх порушення
сплачується за кожний день
прострочення, включаючи період, на який
ці строки було зупинено.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції позивач 09.08.2013 року направив
на адресу МКАС при Торгово-промисловій
палаті Російської Федерації позовну
заяву за №2955/22 від 08.08.2013 року про
стягнення з ТОВ "ВМГ-Групп"
заборгованості в розмірі 669471,72 рос.
руб., що підтверджено фіскальним чеком
Укрпошти ЦПЗ-2 №7351, копія якого наявна в
матеріалах справи та повідомленням про
вручення (а.с. 77 - 80 ).

Листом МКАС від 20.12.2013 року, №1800-189/3923
повідомлено позивача, що позовна заява
до ТОВ "ВМГ-Груп" про стягнення
заборгованості по договору №136/16 від
09.11.2011 року прийнята до розгляду судом
09.08.2013 року.

Судом апеляційної інстанції
встановлено. що згідно розрахунку
відповідача пеня позивачу за
порушення строку розрахунків по
вказаному договору поставки визначена
у відповідності до акта перевірки №
689/22-09-22-05/00213807 від 11.11.2013 року - період
нарахування з 17.04.2013 року по 09.08.2013 року
в сумі 61215,69 грн. Вказаний розрахунок
слугував підставою прийняття
податкового повідомлення-рішення від
22.11.2013 року форми "У" №.

Згідно розрахунку відповідача пеня
позивачу за порушення строку
розрахунків по вказаному договору
поставки визначена у відповідності до
акта перевірки №895/10/22-01-10-03-14 від 23.01.2014
року період нарахування з 10.08.2013 року
по 07.10.2013 року в сумі 23174,57 грн.. Вказаний
розрахунок слугував підставою
прийняття податкового
повідомлення-рішення від 04.02.2014 року
форми "У" №.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Підпунктом 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 ПК України
визначено, що податковий орган
зобов'язаний дотримуватися
Конституції України та діяти виключно
у відповідності з цим Кодексом та
іншими законами України, іншими
нормативними актами.

Безпідставне посилання відповідача на
те, що позовна заява подана позивачем
до МКАС була залишена без розгляду,
оскільки в обґрунтування вказаного
твердження не надано жодного належного
та допустимого доказу.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що оскільки позивачем
подана позовна заява до МКАС при
Торгово-промисловій палаті Російської
Федерації про стягнення
заборгованості з ТОВ "ВМГ-Груп", тому
згідно вимог ст. 4 Закону №185/94-ВР
нарахування пені зупиняється. Таким
чином, відповідачем передчасно до
прийняття рішення судом прийнято
податкове повідомлення-рішення від
22.11.2013 року форми "У" № та
нараховано грошове зобов'язання за
порушення термінів розрахунків у сфері
ЗЕД, в порушення вимог валютного
законодавства за 09.08.2013 року в сумі 532,31
грн., а також в повному обсязі податкове
повідомлення-рішення від 04.02.2014 року
форми "У" № на суму 23174,57 грн.

Однак, встановивши правомірність
позовних вимог суд першої інстанції
неправильно вирішив питання розподілу
судових витрат стягнувши із рахунку
відповідача судовий збір у сумі 1644,30
грн. шляхом його безспірного списання
на користь Державного бюджету України,
з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено,
що якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

З аналізу вказаної статті можна дійти
висновку, що в спірних правовідносинах
суб'єктом владних повноважень є
відповідач, а тому суд присуджує всі
здійснені позивачем документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Пунктом 21 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про
судовий збір" визначено, що від сплати
судового збору звільняються органи
доходів і зборів, - у справах, пов'язаних
з питаннями, що стосуються повноважень
цих органів. Тобто відповідач
звільнений від сплати судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

З матеріалів справи слідує, що за
звернення до суду з адміністративним
позовом позивач сплатив судовий збір
на загальну суму 182,70 грн., що становить
10% розміру ставки судового збору за
позовну вимогу майнового характеру.
Дана сума підтверджується платіжним
дорученням №575 від 25.03.2014 року та вірно
стягнута з Державного бюджету України
на користь позивача шляхом її
безспірного списання із рахунку
Кам'янець-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області.

Відтак, колегія суддів вважає що суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку стягнувши з рахунку
відповідача, який звільнений від
сплати судового збору, такий збір в
розмірі 1644,30 грн. на користь Державного
бюджету України, оскільки позивач
сплатив судовий збір на загальну суму
182,70 грн., тому за правилами розподілу
судових витрат відшкодуванню
підлягають саме понесені судові
витрати, а не повна сума, яка б
підлягала сплаті. Тому в цій частині
постанова Хмельницького окружного
адміністративного суду від 09.04.2014 року
підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу
Кам'янець-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області задовольнити
частково .

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом товариства з додатковою
відповідальністю
"Кам'янець-Подільський
електромеханічний завод" до
Кам'янець-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області про скасування
податкових повідомлень-рішень -
скасувати в частині вирішення питання
розподілу судових витрат, а саме:
стягнення судового збору у сумі 1644
(одної тисячі шістсот сорока чотирьох)
грн. 30 коп. (90% суми судового збору)
шляхом його безспірного списання із
рахунку Кам'янець-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області на
користь Державного бюджету України .

В іншій частині постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2014
року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "27" травня 2014 р. .

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.