Справа № 2-а-2240/10/2070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року
м. Київ К-35531/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Бившевої Л.І.,
Голубєвої Г.К.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Дергачівської міжрайонної державної
податкової інспекції Харківської
області на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
17.05.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12.10.2010 у справі № 2а-2240/10/2070

за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4

до Дергачівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Харківської

області

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2010 року Підприємець до суду
оскаржив рішення від 24.02.2010 № /0,
яким до позивача застосовано штрафні
(фінансові) санкції у сумі 189 499,00 грн.
за порушення вимог Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" та Положення про ведення
касових операцій в національній валюті
України, затвердженого Постановою
правління НБУ від 15.12.2004 № 637.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, позовні вимоги
задоволені.

Рішення суду першої інстанції, з думкою
якого погодився апеляційний суд,
вмотивоване помилковістю висновків
державного податкового органу щодо
порушення позивачем вимог Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" та Положення про ведення
касових операцій в національній валюті
України, затвердженого Постановою
правління НБУ від 15.12.2004 № 637.

Не погодившись із судовими рішеннями,
відповідач до Вищого
адміністративного суду України подав
касаційну скаргу, де посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначені судові рішення скасувати та
ухвалити рішення, яким у позові
відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що фактичною
підставою нарахування Підприємцю
фінансових санкцій у сумі 189 499,00 грн.
слугував висновок фахівців
податкового органу, викладений у акті
перевірки господарської одиниці (АЗС)
від 24.02.2010, про порушення позивачем п.
6 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №
265/95-ВР "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР), що
полягало у відсутності використаної
книги обліку розрахункових операцій
(далі - КОРО) № /5 на момент
проведення перевірки, що, на думку
державного податкового органу, є
незабезпеченням її зберігання
протягом встановленого строку. Також у
ході перевірки встановлено порушення
позивачем п. 2.6 Положення про ведення
касових операцій в національній валюті
України, затвердженого Постановою
правління НБУ від 15.12.2004 № 637,
внаслідок неоприбуткування готівкових
коштів в повному обсязі їх надходження
у КОРО на підставі Z-звітів у сумі 37 831,80
грн. (яку було уточнено за наслідками
розгляду заперечень на акт перевірки),
а саме в розділі 2 графи 5 КОРО сума
розрахунків за період з 28.10.2009 по 29.01.2010
не відповідає сумі розрахунків,
зазначеній за той же самий період у
Z-звітах.

У зауваженнях до акту перевірки
платник податків, підписуючи акт,
зазначив про незгоду з приводу
зроблених в акті висновків.

На підставі акта перевірки та ст. 17
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", ст. 1 Указу
Президента України від 12.06.1995 № 436/95
"Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки" Державна податкова інспекція
прийняла оспорюване позивачем рішення.

Відповідно до п. 6 ст. 3 Закону України
від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій або
безготівковій формі (із застосуванням
платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо) при продажу товарів
(наданні послуг) у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг,
зобов'язані забезпечувати зберігання
використаних книг обліку
розрахункових операцій та
розрахункових книжок протягом трьох
років після їх закінчення.

Під час вирішення спору судами
попередніх інстанцій обґрунтовано
було враховано відсутність
обов'язкової вимоги у положеннях
Закону № 265/95-ВР щодо місця зберігання
КОРО, а надана КОРО № /5 позивачем
для огляду в судовому засіданні
підтвердила зберігання її позивачем на
дату проведення перевірки, чим було
спростовано висновки державного
податкового органу про порушення
Підприємцем ст. 6 ст. 3 Закону №
265/95-ВР.

Також суди вірно вирішили спір щодо
висновків державного податкового
органу про неоприбуткування
Підприємцем готівкових коштів в
повному обсязі їх надходження.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що при визначені
суми неоприбуткованих в повному обсязі
позивачем готівкових коштів,
відповідачем було взято до уваги
підсумкову цифру Z-звіту "реалізація",
яка складається з суми готівкових та
безготівкових коштів, одержаних
протягом дня.

Враховуючи викладену дефініцію у
Положенні № 637 щодо готівкової
виручки, яка підлягає оприбуткуванню
(п. 1.2, п. 2.6), визначення податковим
органом суми неоприбуткування, яка
включає суми коштів, що надійшли до
позивача за безготівковим
розрахунками та зазначені у Z-звітах як
"платіжна карта", "чек", є безпідставним.

За таких обставин суди дійшли
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для визначення
позивачу фінансових санкцій за
порушення п. 2.6 Положення № 637.

Враховуючи наведене, судова колегія
вважає, що судові рішення першої та
апеляційної інстанцій у справі
прийнятті у відповідності з нормами
матеріального та процесуального права
та зміні чи скасуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Дергачівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Харківської області
відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 17.05.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12.10.2010 у
справі № 2а-2240/10/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
передбачених статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Л.І. Бившева

Г.К. Голубєва