Справа № 821/588/14
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/588/14

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції:
Пекний А.С.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Нова Каховка Херсонської області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України в Чаплинському районі
Херсонської області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Нова Каховка
Херсонської області про стягнення суми
витрат з виплати та доставки пенсії по
інвалідності,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року управління Пенсійного
фонду України в Чаплинському районі
Херсонської області (надалі - УПФУ,
позивач) звернулося до Херсонського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просило суд стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Нова Каховка
Херсонської області (надалі -
відповідач, Фонд) заборгованість в сумі
368,63 грн. за період з вересня 2013 року по
грудень 2013 року, яка сформувалась
внаслідок неврахування сум витрат на
виплату і доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

В обґрунтування позивач зазначив, що
утворена відповідачем заборгованість
по пільговій пенсії завдає шкоди
Державі та призводить до виникнення
заборгованостей по пенсійним виплатам.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року адміністративний позов -
задоволено.

Суд стягнув з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Нова Каховка
Херсонської області заборгованість по
відшкодуванню витрат, пов'язаних з
виплатою та доставкою пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
вересня 2013 року по грудень 2013 року
включно в сумі 368 грн. 63 коп. на користь
управління Пенсійного фонду України в
Чаплинському районі Херсонської
області.

В апеляційній скарзі Фонду ставиться
питання про скасування судового
рішення у зв'язку з порушенням судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Так, апелянт зазначив, що суд першої
інстанції не надав належної правової
оцінки всім доказам та не здійснив
всебічного, повного та об'єктивного
розгляду обставин справи, що призвело
до неправильного вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження, у відповідності до
положень п.1 ч.1 ст. 197 КАС України.

З'ясувавши обставини справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню на наступних підставах.

Так, із матеріалів справи вбачається,
що позивачем та відповідачем проведено
щомісячні звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за вересень 2013 року,
жовтень 2013 року, листопад 2013 року та
грудень 2013 року за наслідками яких
складені відповідні акти та таблиці
розбіжностей до них.

Із таблиць розбіжностей до актів
вбачається, що відповідачем не
прийняті до відшкодування суми витрат
на виплату пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, за вересень 2013 року у
розмірі 93,23 грн. (1 особа), за жовтень 2013
року у розмірі 91,80 грн. (1 особа), за
листопад 2013 року у розмірі 91,80 грн. (1
особа), за грудень 2013 року у розмірі 91,80
грн. (1 особа).

Крім цього, згідно актів розбіжностей,
осіб, не прийнятих до заліку, яким
призначені пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з вересня до
грудня 2013 року вбачається, що
відповідачем не прийнято до
відшкодування відповідні витрати по
гр. ОСОБА_1 у загальному розмірі 368,63
грн., у тому числі основний розмір
пенсії - 256,52 грн., сума витрат на виплату
і доставку - 1,43 грн. та щомісячна
цільова допомога на прожиття - 110,68 грн.

Слід зазначити, що відповідач не
спростовує понесення заявлених
позивачем до відшкодування витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції зазначив, що наявні в
матеріалах справи докази та норми
права, які регулюють спірні
правовідносини, підтверджують
наявність заборгованості Фонду перед
УПФУ.

Згідно зі вимогами ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що при
постановленні рішення, судом першої
інстанції було дотримано вимог ст. 159
КАС України у зв'язку з наступним.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ, є - Фонд.

Зазначене, також передбачено статтею 21
Закону України від 23 вересня 1999 року №
1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (надалі - Закон № 1105),
яка визначає перелік соціальних послуг
та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа.

При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене
частиною другою статті 24 Закону № 1105,
відповідно до пункту 5 якої, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований.

При цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Таким чином, витрати, понесені органами
ПФУ у зв'язку із виплатою та доставкою
пенсій по інвалідності від трудового
каліцтва (у тому числі й пенсій особам,
які стали інвалідами від нещасного
випадку на виробництві на території
колишніх республік СРСР). підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду як
належного страховика від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

Посилання апелянта на пункт 7 Порядку,
змісту якого, на його думку, суперечать
вимоги управління ПФУ про
відшкодування витрат, судом
апеляційної інстанції до уваги не
приймаються, оскільки встановлене цим
пунктом правило та механізм
взаєморозрахунків на централізованому
рівні між Фондом та ПФУ розраховані на
відсутність спору та реалізуються за
наслідками попередньо здійснених
згідно з пунктами 5, 6 Порядку звірок
витрат за особовими справами
потерпілих, складання актів таких
звірок, узгодження й подання
відповідних довідок, а отже п.7 Порядку
не врегульовує спірні правовідносини.

Статтею 16 Закону № 1105 визначено, що
безпосереднє управління Фондом
здійснюють його правління та виконавча
дирекція.

За змістом статті 18 зазначеного Закону,
виконавча дирекція Фонду є постійно
діючим виконавчим органом правління
Фонду, проводить свою діяльність від
імені Фонду у межах та в порядку, що
визначаються його статутом і
Положенням про виконавчу дирекцію
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків, організовує та
забезпечує виконання рішень правління
Фонду, робочими органами виконавчої
дирекції Фонду є, зокрема, її
відділення в районах і містах
обласного значення. Робочі органи
виконавчої дирекції Фонду є юридичними
особами, мають самостійні кошториси,
печатку із зображенням Державного
Герба України та своїм найменуванням.

Частина 7 Положення про Пенсійний фонд
України, затвердженого Указом
Президента України від 06 квітня 2011 року
№ 384/2011, визначає, що Пенсійний фонд
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
органи.

З огляду на викладене, вимоги
управління ПФУ про відшкодування
відділенням Фонду витрат, пов'язаних із
виплатою та доставкою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, відповідають
змісту його прав, як робочого органу
ПФУ, щодо відшкодування понесених ним
витрат та узгоджуються із компетенцією
виконавчої дирекції Фонду, основними
завданнями якої згідно з Положенням
про виконавчу дирекцію Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, затвердженим
постановою правління Фонду від 20
квітня 2001 року № 15, крім іншого,
визначено виконання завдань та
основних принципів страхування від
нещасного випадку, фінансування
страхових виплат, а до повноважень у
сфері здійснення процедури
страхування та координації страхової
діяльності віднесено, зокрема,
співпрацю з фондами з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування витрат, понесених ними у
зв'язку з матеріальним забезпеченням
потерпілих внаслідок нещасного
випадку на виробництві та
представництво інтересів страховика в
органах державної виконавчої влади,
органах місцевого самоврядування і
судах.

Враховуючи наведене, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Нова Каховка
Херсонської області - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України в Чаплинському районі
Херсонської області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Нова Каховка
Херсонської області про стягнення суми
витрат з виплати та доставки пенсії по
інвалідності - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя
І.О.Турецька

суддя
Л.В. Стас

суддя
І.П. Косцова