Справа № 804/611/14
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
08 травня 2014 р. Справа № 804/611/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіІльков В.В. при
секретаріМофі І.В., за участю:
представника позивача представника
відповідача Патинки О.О., Лещенко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«САВ-ДІСТРИБЬЮШН» до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області, третя
особа: Міністерство економічного
розвитку і торгівлі України, про
скасування рішень про вжиття
обмежувальних (коригувальних) заходів
від 18.11.2013р. за №402 та №403, постанови про
накладення штрафних санкцій від
18.11.2013р. за №172, -
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«САВ-ДІСТРІБЬЮШН» до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області, третя
особа: Міністерство економічного
розвитку і торгівлі України, у якому
позивач просить (з урахуванням
залучення до участі у справі третьої
особи та зменшення позовних вимог, які
прийняті судом):
- скасувати рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 18 листопада 2013 року № 402;
- скасувати рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 18 листопада 2013 року № 403;
- скасувати постанову про накладення
штрафних санкцій від 18 листопада 2013
року № 172.
У обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що Інспекцією з
питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області на підставі
доручення Держспоживінспекції України
від 05.11.2013 року № 5090-2-7/6 винесено наказ
№ 106-од від 06.11.2013 року про проведення
позапланової перевірки позивача. За
результатами перевірки прийнято
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів № 402 та № 403 від
18.11.2013 року та постанову про накладення
штрафних санкцій № 172 від 18.11.2013 року.
Вказані рішення позивач вважає
протиправними та просить суд їх
скасувати, оскільки рішення винесені з
порушенням норм законодавства України,
а саме були порушені норми ст. 6 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності. Крім того,
порушення, встановлені в акті,
зазначені в оскаржуваних рішеннях, не
були допущені підприємством. На всю
продукцію, що реалізовувалась
позивачем, нанесений національний знак
відповідності.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримала позовні вимоги та
просила позов задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечив проти позову та
просив суд відмовити у задоволенні
позовних вимог, в обґрунтування своєї
позиції зазначив, що за результатами
проведеної перевірки виявлено
порушення позивачем Технічного
регламенту з електромагнітної
сумісності обладнання, затвердженого
Постановою КМУ від 29.07.2009 року № 785, та
Технічного регламенту безпеки
низьковольтного електричного
обладнання, затвердженого Постановою
КМУ від 29.10.2009 року № 1149. На підставі
акту перевірки позивачем винесені
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів № 402 та № 403 від
18.11.2013 року, та винесено постанову № 172
від 18.11.2013 року. Вказані рішення
прийняті у відповідності до вимог
чинного законодавства, тому відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог.

Третя особа у судове засідання не
прибула, про дату, час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином,
що підтверджується матеріалами справи,
до суду від третьої особи надійшли
письмові пояснення, відповідно до яких
на виконання наказу від 21.03.2014р. за № 339
Мінекономрозвитку проводилась
перевірка правомірності дій посадових
осіб Держспоживінспекції щодо
перевірки ТОВ «САВ-ДІСТРІБЬЮШН» та
накладення штрафних санкцій, за
наслідками якої та за наслідками
розгляду звіту Держспоживінспекції,
Мінекономрозвитку було прийнято наказ
«Про усунення порушень, виявлених за
результатами перевірки Державної
інспекції України з питань захисту
прав споживачів» від 18.04.2014р. за № 472.

У відповідності до вимог ст. 128 КАС
України, справу розглянуто без участі
третьої особи, на підставі наявних у
ній доказів.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши доводи та
пояснення сторін, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Пунктом 1 Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів, затвердженого Указом
Президента України від 13 квітня 2011 року
№ 465/2011 передбачено, що Державна
інспекція України з питань захисту
прав споживачів (Держспоживінспекція
України) є спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів.

Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Дніпропетровській
області створена відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 29.06.11 № 775 «Про утворення
територіальних органів Державної
інспекції з питань захисту прав
споживачів» та діє на підставі
Положення про Інспекцію з питань
захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області
затвердженого Головою Державної
інспекції України з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області. Згідно Положення основними
завдання Держспоживінспекції у
Дніпропетровській області є
реалізація державної політики у сферах
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів і рекламу у цій сфері.

З матеріалів справи вбачається, що до
Держспоживінспекції України надійшов
лист Генеральної прокуратури України
від 21.10.2013 року №07/1/3-16314-13 та
депутатське звернення народного
депутата України В.Б. Бойка від 11.10.2013
року №216-к щодо продажу контрафактної
та не сертифікованої продукції у
торгівельній мережі магазинів
побутової техніки «Фокстрот». З метою
недопущення потрапляння на споживчий
ринок України неякісної та небезпечної
продукції Держспоживінспекція України
доручила здійснити позапланові заходи
з перевірки продукції, яка
реалізується у торгівельній мережі
магазинів побутової техніки
«Фокстрот» на дотримання вимог
законодавства у сфері здійснення
державного ринкового нагляду та
захисту прав споживачів, згідно з
переліком.

18.11.2013 року посадовими особами
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Дніпропетровській
області, на підставі направлення на
проведення перевірки № 300/16/265 від
06.11.2013р. відповідно до наказу № 106-од від
06.11.2013 року проведено позапланову
виїзну перевірку ТОВ «САВ -
Дістрибьюшн», магазину «Фокстрот»,
розташованого за адресою: м. Кривий Ріг,
вул. Лермонтова, 26а.

За результатами проведеної перевірки
складено акт перевірки характеристик
продукції від 06.11.2013 року № 100279.

За результатами проведеної перевірки
встановлено порушення Технічного
регламенту з електромагнітної
сумісності обладнання, затвердженого
Постановою КМУ від 29.07.2009 року № 785, та
Технічного регламенту безпеки
низьковольтного електричного
обладнання, затвердженого Постановою
КМУ від 29.10.2009 року № 1149, Технічного
регламенту приладів, що працюють на
газоподібному паливі, затвердженого
Постановою КМУ від 24.09.2008 року № 856,
Технічного регламенту мийних засобів,
затвердженого Постановою КМУ від 20.08.2008
року № 717, Технічного регламенту
етикетування ламп побутового
використання стосовно ефективності
споживання електроенергії,
затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2008
року № 1144.

За результатами перевірки прийнято
Рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів № 402 та № 403 від
18.11.2013 року та прийнято постанову про
накладення штрафних санкцій № 172 від
18.11.2013 року, якою до позивача
застосовано штраф у розмірі 6800,00
гривень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду по
справі № 804/16238/13-а від 18.12.2013 року, яка
набрала законної сили 23.01.2014 року
визнано протиправним та скасовано
наказ Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Дніпропетровській
області № 106-од від 06.11.2013 року про
проведення позапланової перевірки ТОВ
«САВ - Дістрибьюшн» на підставі
доручення Держспоживінспекції України
від 05.11.2013 року № 5090-2-7/6; визнано
протиправними дії Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області по
проведенню позапланової перевірки ТОВ
«САВ - Дістрибьюшн» на підставі
доручення Держспоживінспекції України
від 05.11.2013 року № 5090-2-7/6; визнано
протиправним та скасовано припис
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Дніпропетровській
області до Акту перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів ТОВ «САВ - Дістрибьюшн» №
002753 від 11.11.2013 року; скасовано постанову
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Дніпропетровській
області про накладення стягнень,
передбачених ст. 23 ЗУ «Про захист прав
споживачів» № 1823 від 14.11.2013 року.

Частиною 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначається, що обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За таких обставин вищевказаним судовим
рішенням встановлено, що всі дії
відповідача з проведення позапланової
перевірки, а також рішення, прийняті в
ході та за наслідками такої перевірки,
за відсутності законодавчо визначених
підстав для проведення такої перевірки
- являються протиправними, оскільки
проведені з питань, не визначених ні
направленням, ні предметом перевірки,
тобто являються вчиненими з порушенням
вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України,
Порядку проведення перевірок у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі та послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг затверджений Наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України №310 від 07.03.2012 року,
який зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 11 травня 2012 року за
№743/21056, ст. 6, 7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Згідно з пп. 1, 2 ч.3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою
повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України
«Про захист прав споживачів» захист
прав споживачів здійснюють спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальні
органи.

Згідно абз. 3 п. 1 «Положення про
Державнуінспекцію України з питань
захисту прав споживачів»,
затвердженого Указом Президента
України від 13.04.2011 року № 465/2011
Держспоживінспекція України є
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
захист прав споживачів» спеціально
уповноважений центральний орган у
справах захисту прав споживачів, а
також його територіальні органи мають
право в тому числі: перевіряти у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, якість продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг.

Закон України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» (далі -
Закон) визначає правові та
організаційні засади, основні принципи
і порядок здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю).

Відповідно до п. 1 ст.1 Закону визначено,
що державний нагляд (контроль) -
діяльність уповноважених законом
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування (далі - органи
державного нагляду (контролю)) в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема належної якості продукції,
робіт та послуг, прийнятного рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища.

Згідно ч.1 ст. 4 вказаного Закону
передбачається, що державний нагляд
(контроль) здійснюється за місцем
провадження господарської діяльності
суб'єкта господарювання або його
відокремлених підрозділів, або у
приміщенні органу державного нагляду
(контролю) у випадках, передбачених
законом.

Закон України «Про загальну
безпечність нехарчової продукції»
установлює правові та організаційні
засади введення в обіг в Україні
нехарчової продукції і забезпечення її
безпечності.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
загальну безпечність нехарчової
продукції» передбачено, що виробники
зобов'язані вводити в обіг лише
безпечну продукцію.

Продукція вважається безпечною, якщо
вона відповідає вимогам щодо
забезпечення безпечності продукції,
встановленим законодавством (ч. 1 ст. 5
Закону України «Про загальну
безпечність нехарчової продукції»).

Відповідно до ч.3 ст. 29 Закону України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції»
визначено, що у разі якщо органом
ринкового нагляду встановлено, що
неналежно застосовано Національний
знак відповідності, не нанесено
Національний знак відповідності, якщо
його нанесення передбачено технічним
регламентом на відповідну продукцію,
не складено декларацію про
відповідність, якщо її складання
передбачено технічним регламентом на
відповідну продукцію, декларацію про
відповідність складено з порушенням
встановлених вимог або органу
ринкового нагляду не надано чи надано
технічну документацію на відповідну
продукцію не в обсязі, передбаченому
технічним регламентом, орган ринкового
нагляду невідкладно вимагає від
відповідного суб'єкта господарювання
вжити протягом визначеного строку
заходів щодо приведення такої
продукції у відповідність із
встановленими вимогами.

Пунктами 7, 10 Технічного регламенту
низьковольтного електричного
обладнання, затвердженого Постановою
КМУ від 29.10.2009 року № 1149 передбачається,
що перед введенням в обіг на
електрообладнання повинен бути
нанесений національний знак
відповідності, який підтверджує
відповідність електрообладнання
вимогам цього Технічного регламенту,
включаючи виконання процедури оцінки
відповідності (внутрішній контроль
виробництва) згідно з додатком 3 до
цього Технічного регламенту.
Національний знак відповідності має
відповідати вимогам, наведеним у
додатку 4 до цього Технічного
регламенту. Національний знак
відповідності наноситься виробником
чи уповноваженим представником
виготовлювача продукції в Україні на
кожний виріб електрообладнання або,
якщо це неможливо, на пакування,
інструкцію або документ, в якому
визначені гарантійні зобов'язання, у
спосіб, що забезпечує його видимість,
розбірливість та незмивність.

Відповідно до п. 17, 19 Технічного
регламенту з електромагнітної
сумісності обладнання, затвердженого
Постановою КМУ від 29.07.2009 року № 785
визначається, що на апаратуру,
відповідність якої цьому Технічному
регламенту було доведено із
застосуванням процедури, установленої
у пунктах 13 або 14 цього Технічного
регламенту, наноситься національний
знак відповідності. За нанесення
національного знака відповідності
відповідає виробник або уповноважений
представник. Національний знак
відповідності наносять на апаратуру
або на табличку з її технічними даними
згідно з правилами застосування
національного знака відповідності,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 29 листопада 2001 р.
№ 1599.

Пунктами 1, 2, 3, 4, 5 Правил застосування
національного знака відповідності,
затвердженого Постановою КМУ від 29.11.2001
року № 1599 передбачається, що
Національний знак відповідності (далі -
знак відповідності) засвідчує
відповідність позначеної ним
продукції вимогам технічних
регламентів, які поширюються на неї.
Знак відповідності наноситься тільки
на ті види продукції, опис яких
міститься в технічних регламентах. При
цьому нанесення знака відповідності є
обов'язковим. У разі підтвердження
відповідності продукції, призначеним
органом з оцінки відповідності поряд
із знаком відповідності наноситься
ідентифікаційний номер цього органу
згідно з державним реєстром таких
органів. Знак відповідності наноситься
на продукцію безпосередньо її
виробниками, якщо інше не передбачено
відповідним технічним регламентом.
Знак відповідності наноситься на виріб
та/або на етикетку, тару, пакування,
експлуатаційну та товаросупровідну
документацію тощо, якщо інше не
передбачено відповідним технічним
регламентом. Місце та спосіб нанесення
(друкування, наклеювання, гравірування,
травлення, штампування, лиття тощо)
знака відповідності визначається
виробником продукції.

У акті перевірки від 06.11.2013 року № 100279
зазначено щодо розповсюдження
продукції, на якій відсутній
Національний знак відповідності або на
якій неналежно застосований
Національний знак відповідності, що не
відповідає вимогам п. 24, 27 Постанови КМУ
№785 від 29.07.2009р. «Про затвердження
Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання», п. 7 Постанови КМУ №1149 від
29.10.2009р. «Про затвердження Технічного
регламенту безпеки низьковольтного
електричного обладнання», п. 15
Постанови КМУ № 717 від 20.08.2009 року «Про
затвердження Технічного регламенту
мийних засобів», п. 7,8 Постанови КМУ від
24.06.2009 року №679 «Про затвердження
Технічного регламенту радіообладнання
телекомунікаційного кінцевого
(термінального) обладнання», п. 18
Технічного регламенту щодо назв
текстильних волокон і маркування
текстильних виробів, затвердженого
Постановою КМУ №13 від 14.01.2009 року.

18.11.2013 року Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області винесено рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
№ 402 відповідно до якого застосовано
обмежувальний захід у вигляді
приведення продукції у відповідність
із встановленими вимогами. Строк
виконання до 10.12.2013 року.

18.11.2013 року Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області винесено рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
№ 403, відповідно до якого застосовано
обмежувальний захід у вигляді
тимчасової заборони реалізації до
повного приведення такої продукції у
відповідність встановленим вимогам.
Строк виконання до 10.12.2013 року.

У обґрунтування прийнятих рішень
зазначено про розповсюдження
продукції, що не відповідає вимогам
Технічного регламенту радіообладнання
і телекомунікаційного кінцевого
(термінального) обладнання,
затвердженого Постановою КМУ від 24.06.2009
року № 679, Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, затвердженого Постановою
КМУ від 29.07.2009 року № 785, Технічного
регламенту безпеки низьковольтного
електричного обладнання,
затвердженого Постановою КМУ від 29.10.2009
року № 1149 та Технічного регламента
мийних засобів, затвердженого
Постановою КМУ від 20.08.2008р. № 717.

18.11.2013 року Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області винесено постанову про
накладення штрафних санкцій № 172, якою
до позивача застосовано штраф у
розмірі 6800,00 грн. за порушення вимог
щодо розповсюдження продукції на якій
відсутній Національний знак
відповідності, розповсюдження
продукції, щодо якої неналежно
застосовано Національний знак
відповідності.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти
тільки на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, передбачений Конституцією
та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до положень ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
У адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України при
вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково.

Частиною 2 ст. 162 КАС України
встановлено, що у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову, зокрема, про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення.

Оскільки в ході судового розгляду
справи судом встановлено, що рішенням
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 18.12.2013 року
по справі 804/16238/13-а визнано
протиправність наказу про проведення
перевірки № 106-од від 06.11.2013 року про
проведення позапланової перевірки
позивача на підставі доручення
Держспоживінспекції України від 05.11.2013
року № 5090-2-7/6, та враховуючи той факт, що
надані позивачем докази свідчать про
відсутність порушень використання
Національного знаку відповідності, суд
вважає рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 18.11.2013 року № 402, 403 та постанову про
накладення штрафних санкцій від 18.11.2013
року № 172 протиправними та такими, що
підлягають скасуванню.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів. Суд
приходить до висновку, що поданих
позивачем доказів достатньо для
встановлення обставин справи та для
ухвалення судового рішення.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст.7 КАС
України, є принцип законності, який
відповідно до ст. 9 КАС України, полягає
в наступному: суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З урахуванням викладеного, позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Таким чином, відшкодуванню із
Державного бюджету України на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН»
підлягають документально підтверджені
сплачені судові витрати у розмірі 304,50
гривень.

Керуючись статтями 128, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«САВ-ДІСТРИБЬЮШН» до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області про
скасування рішень про вжиття
обмежувальних (коригувальних) заходів
від 18.11.2013р. за №402 та №403, постанови про
накладення штрафних санкцій від
18.11.2013р. за №172 задовольнити.

Скасувати рішення про вжиття
обмежувальних (коригувальних) заходів
№402 від 18.11.2013 року.

Скасувати рішення про вжиття
обмежувальних (коригувальних) заходів
№403 від 18.11.2013 року.

Скасувати постанову про про накладення
штрафних санкцій №172 від 18.11.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН»
судовий збір у розмірі 304,5 гривень.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
12 травня 2014 року

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили на 12.05.2014р. Суддя
З оригіналом згідно Помічник судді
В.В Ільков
В.В. Ільков О.А.Вовчанська