Справа № 821/818/14
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2014-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 р.м. Херсон Справа № 821/818/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Войтович І.І.,

при секретарі - Сердюк О.О.,

за участю:

представника позивача - Заремби М.В.,

представника відповідача - Оперчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВВВВ"

до Каховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області

про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення,

встановив:

До Херсонського окружного
адміністративного суду звернулося
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВВВВ" (далі - позивач)
до Каховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (далі - відповідач) про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 08.10.2013 року
№.

Представник позивача в судовому
засіданні просив позов задовольнити
зазначаючи, що відповідачем при
проведенні перевірки не з'ясовано усіх
фактичних обставин здійснення
позивачем господарських операцій,
односторонньо та не в повному обсязі
досліджено первинні документи, що
підтверджують придбання послуг,
невірно застосовано до спірних
правовідносин норми чинного
законодавства, що призвело до
помилкових висновків та визначення
позивачу грошових зобов'язань та
застосування санкцій.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечив з наступних підстав.
Відповідачем під час проведення
перевірки позивача за період з 01.08.2012
року по 31.08.2012 року встановлено
завищення податкового кредиту в сумі
134673,00 грн., у зв'язку з включенням до
податкового кредиту сум ПДВ
сформованих по відносинам з ТОВ
«Євростиль ЛТД», по яким складено акт
Ірпінською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області від 18.07.2013 року
№255/22-4/35095726 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Євростиль ЛТД щодо
підтвердження господарських відносин
із контрагентами - постачальниками та
контрагентами - покупцями за період з
01.04.2012 року по 31.05.2013 року», що свідчить
про відсутність фактів реального
вчинення господарських операцій та
відповідно і господарські операції з
їх продажу покупцям у відповідних
звітних переодах, фактично не
відбувались, а отже мають ознаки
безтоварності. Вважає прийняте
контролюючим органом оскаржуване
податкове повідомлення - рішення
правомірним та просить відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши письмові докази, судом
встановлено наступне.

Тавариство з обмеженою
відповідальністю «ВВВВ»
зареєстроване Виконавчим комітетом
Каховської міської ради Херсонської
області, Свідоцтво про державну
реєстрацію від 07.10.2009 року Серії А01 №
496629. Взято на податковий облік в
органах податкової служби 08.10.2009 року
за №14030.

У період з 11.09.2013 року по 17.09.2013 року
відповідачем проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка ТОВ
"ВВВВ" () з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по податку на додану
вартість, щодо підтвердження
правомірності формування податкового
кредиту від ТОВ «Євростиль ЛТД» (код
35095726) за період з 01.08.2012 року по 31.08.2012
року.

За результатами даної перевірки
складено акт від 24.09.2013 року №284/22/36719773
(далі - акт). (а.с. 7-16).

З наведеного вище акта перевірки
вбачається, що перевіркою встановлено
порушення п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.186.1
ст.186, п. 198.1 ст. 198, п. 198.2 ст. 198, п.198.5 ст. 198,
п. 198.6 ст. 198, Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із
змінами і доповненнями), за період з
01.08.2012 року по 31.08.2012 року ТОВ «ВВВВ», в
результаті чого занижено податок на
додану вартість у періоді, що
перевірявся на загальну суму 134673,00 грн.
(с. акта 20).

Підставою для встановлення таких
порушень слугувало те, що перевіркою
неможливо підтвердити факт купівлі
товару ТОВ "ВВВВ" від ТОВ "Євростиль
ЛТД" з врахуванням реального часу
здійснення операцій,
місцезнаходженням майна, відсутністю
необхідних трудових ресурсів,
транспорту та іншого майна, які
економічно необхідні для виконання
такого постачання або здійснення
господарської діяльності .

На підставі вищенаведеного акта
перевірки позивача, відповідачем
прийняте податкове
повідомлення-рішення від 08.10.2013 року №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість у сумі 202010,00
грн., в тому числі за основним платежем
в сумі 134673,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 67337,00 грн.(а.с. 17).

Не погоджуючись з вищенаведеним
податковим повідомленнями- рішенням
позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить з
наступного.

З огляду на те, що відповідач
стверджував про те, що у ТОВ "ВВВВ"
відсутні документи щодо здійснення
господарських операцій з ТОВ
"Євростиль ЛТД" судом досліджено
реальність здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом та встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Господарського
кодексу України, під господарською
діяльністю розуміється господарська
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначає господарську
діяльність як діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь- яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

02.08.2012 року між ТОВ "ВВВВ" та ТОВ
"Євростиль ЛТД" укладено договір
поставки №020812. Відповідно до п. 1
зазначеного договору ТОВ "Євростиль
ЛТД" (постачальник) зобов'язується
поставити у відповідності до
встановлених Договором строків
соняшникову олію нерафіновану першого
ґатунку, а ТОВ "ВВВВ" (покупець)
зобов'язується прийняти товар та
оплатити постачальнику його вартість.
Також, було укладено додаткові угоди до
Договору постачання від 02.08.2012
року№020812 - від 02.08.2012 року на за
загальну суму 2940000,00 грн. у т.ч. ПДВ 490000,00
грн., від 27.08.2012 року на за загальну суму
298500,00 грн. у т.ч. ПДВ 49750,00 грн., від 28.08.2012
року на загальну суму 198500,00 грн. у т.ч.
ПДВ 33083,33 грн. (а.с. 39-41, 80-82)

На виконання умов даного договору та
додаткових угод позивачем надано суду
наступні докази: видаткові накладні №
ЄС - 00007 від 03.08.2012 року на загальну суму
295960,00 грн. у т.ч. ПДВ 49326,67 грн., № ЄС - 0008К
від 28.08.2012 року на загальну суму 294918,00
грн. у т.ч. ПДВ 49153,00 грн., № ЄС - 00009К від
29.08.2012 року на загальну суму 217159,00 грн. у
т.ч. ПДВ 36193,17 грн.; податкові накладні
№16 від 03.08.2012 року на загальну суму
295960,00 грн. у т.ч. ПДВ 49326,67 грн., №120 від
28.08.2012 р. на загальну суму 294918,00 грн. у
т.ч. ПДВ 49153,00 грн.; №121 від 29.08.2012 року на
загальну суму 217159,00 грн. у т.ч. ПДВ 36193,17
грн. (а.с. 42-50).

Факт оплати товару підтверджується
наданими суду позивачем доказами, а
саме: платіжними дорученнями № 276 від
03.08.2012 року на загальну суму 295960,00 грн. у
т.ч. ПДВ 49326,67 грн., №388 від 28.08.2012 року на
загальну суму 294918,00 грн. у т.ч. ПДВ 49153,00
грн., № 401 від 29.08.2012 року на загальну
суму 217 159,00 грн. у т.ч. ПДВ 36193,17 грн. (а.с.
51-53).

Транспортування товару здійснювалося
ПСП «Каїсса» відповідно до укладеного
з ТОВ «ВВВВ» договору на транспортне
обслуговування №03/11-01 від 03.11.2010 року та
додаткової угоди №5 від 01.03.2012 року до
договору на транспортне
обслуговування №03/11-01 від 03.11.2010 року.
(а.с. 84-85 ).

На виконання умов даного договору та
додаткової угоди суду надані наступні
докази: акт виконаних робіт від 31.08.2012
року, акт надання послуг №314 від 31.08.2012
року на загальну суму 701145,60 грн. у т.ч.
ПДВ 116857,60 грн.; товарно - транспортні
накладні №30812 від 03.08.2012 року, №56330 від
28.08.2012 року, №56331 від 29.08.2012 р; подорожні
листи №00000696 від 03.08.2012 р., № 00000772 від
26.08.2012 р., № 000000703 від 27.08.2012 р.; накази на
відрядження №ВД -565 від 02.08.2012 р., №ВД - 631
від 23.08.2012 р., №ВД-633 від 23.08.2012 р..(а.с.
86-87, 90-98).

Факт оплати послуг за договором на
транспортне обслуговування №03/11-01 від
03.11.2010 року та додаткової угоди №5 від
01.03.2012 року, підтверджується наданими
суду платіжними дорученнями, а саме:
№294 від 07.08.2012 року на загальну суму
60000,00 грн. у т.ч. ПДВ 10000,00 грн., №296 від
07.08.2012 року на загальну суму 2000,00 грн. у
т.ч. ПДВ 333,33 грн. (а.с. 88-89 ).

Суд зазначає, що позивачем надано
первинні документи, які підтверджують
факт здійснення господарських
операцій щодо надання послуг.

Враховуючи, що позивачем, як доказ
здійснення господарської операції,
були надані суду належним чином
засвідчені копії первинних документів,
які відповідно до вимог статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність" фіксують факт
здійснення господарської операції та
подальшої її реалізації, суд вважає
висновок контролюючого органу про
неможливість підтвердження факту
реального здійснення господарських
операцій між позивачем та його
котрагентом безпідставним.

Також, суд зазначає, що єдиною
підставою для встановлення
нереальності господарських операцій
позивача з контрагентом слугував Акт
перевірки Ірпінської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області від
18.07.2013 року №255/22-4/35095726 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
«Євростиль ЛТД щодо підтвердження
господарських відносин із
контрагентами - постачальниками та
контрагентами - покупцями за період з
01.04.2012 року по 31.05.2013 року».(а.с. 32-36).

Щодо встановлення контролюючим
органом порушень п. 198.1 ст. 198, п. 198.2 ст.
198, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року № 2755-VI,
внаслідок чого підприємством занижено
податок на додану вартість у червні 2013
року на загальну суму 7585,00 грн. суд
зазначає таке.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України (далі - ПКУ)
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПКУ
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною. Для
операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати (нарахування) податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а
для операцій з постачання послуг
нерезидентом на митній території
України - дата сплати (нарахування)
податку за податковими зобов'язаннями,
що були включені отримувачем таких
послуг до податкової декларації
попереднього періоду. Датою виникнення
права орендаря (лізингоотримувача) на
збільшення податкового кредиту для
операцій фінансової оренди (лізингу) є
дата фактичного отримання об'єкта
фінансового лізингу таким орендарем.
Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами). Для товарів/послуг,
постачання (придбання) яких
контролюється приладами обліку, факт
постачання (придбання) таких
товарів/послуг засвідчується даними
обліку.

В пункті 198.3 статті 198 ПКУ
зазначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПКУ
визначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу. У разі
якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної. Платники
податку, що застосовували касовий
метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку. Для
банківських установ при одержанні ними
права власності на заставне майно з
метою подальшого продажу таке право
зберігається до моменту продажу такого
заставленого майна.

Таким чином, виникнення права
платника податку на податковий кредит
є наслідком фактичного проведення
господарської операції, яка є об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість, за наявності первинних
документів.

Враховуючи, те що позивачем, як доказ
здійснення господарської операції,
були надані суду належним чином
засвідчені копії первинних документів,
які відповідно до вимог статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність" фіксують факт
здійснення господарської операції, суд
вважає висновок відповідача щодо
порушень п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186,
п. 198.1 ст. 198, п. 198.2 ст. 198, п.198.5 ст. 198, п. 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України,
безпідставним.

Статтями 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості. Суд вживає
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку про те, що податкові
повідомлення-рішення від 08.10.2013 року
№ прийняте відповідачем
безпідставно, а тому підлягає
скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позов є підставним та обґрунтованим,
а тому його слід задовольнити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86,
94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Каховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
№ від 08.10.2013 року, яким Товариству
з обмеженою відповідальністю "ВВВВ"
визначено грошове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 202
010,00 грн., у тому числі за основним
платежем в сумі 134673,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 67337,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВВВВ" ( ) судовий збір в сумі 404, 02 грн.
(Чотириста чотири гривні 02 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 28 травня 2014 р.

Суддя
Войтович
І.І.

кат. 8.3.3