Справа № 815/5636/13-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р. Справа № 815/5636/13-а

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Марин П. П.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.при
секретаріПолянській А.М.

за участю сторін: Південна
митницяМальцев Д.В. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Південної митниці Міндоходів
на Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року по за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
„Сингулярність" до Південної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення про відмову в
митному оформлені випуску товарів від
04.07.2013 року, рішення про коригування
митної вартості товарів від 04.07.2013 року
№ 500060001/2013/610040, зобов'язання вчинити
певні дії, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовом до Південної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення про відмову в
митному оформлені випуску товарів від
04.07.2013 року, рішення про коригування
митної вартості товарів від 04.07.2013 року
№ 500060001/2013/610040, зобов'язання вчинити
певні дії.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправними та
скасовано рішення Південної митниці
Міндоходів про відмову в митному
оформленні випуску товарів від 04.07.2013
року, рішення про коригування митної
вартості товарів від 04.07.2013 року
№500060001/2013/610040. Зобов'язано Південну
митницю Міндоходів повернути через
Головне управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"СИНГУЛЯРНІСТЬ" суму надмірно
сплачених платежів у розмірі ввізного
мита 15752,97 грн. та податку на додану
вартість у розмірі 44022,82 грн.

Південна митниця Міндоходів не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подала апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати Постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 24
вересня 2013 року та постановити нову
постанову по справі, якою відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що рішення суду
першої інстанції є необґрунтованим,
незаконним та прийнятим з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Крім того, відповідач зазначає,
що висновки суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
12 листопада 2012 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
"СИНГУЛЯРНІСТЬ» та Компанією «DEPAR DERIDIS
TIKARET A.S.» (Туреччина), укладено
зовнішньоекономічний контракт -
дистриб'юторську угоду №20121112 від 12.11.2012
року (з доповненнями), відповідно до
умов якого остання зобов'язалася
поставити, а позивач прийняти та
оплатити товар в асортименті,
кількості та за цінами, визначеними
сторонами у рахунках-фактурах
(інвойсах), що є невід'ємними частинами
угоди та у строки і на умовах,
визначених зовнішньоекономічним
контрактом (а.с.16-23).

В червні 2013 рокуна виконання
вищезазначеного контракту на адресу
позивача надійшов від продавця
компанії «DEPAR DERI DIS TIKARET A.S.» (Туреччина)
вантаж, а саме: 1) текстильний матеріал
(основа), дубльований пластифікованим
полівінілхлорідом, який утворює
поверхневий шар та має зовні рельєфну
структуру, що імітує шкіру, зі складом
та характеристиками основи згідно
артикулів: «PES FLEXY» (трикотажне полотно
з синтетичних комплексних ниток із
поліестерних волокон (100%), 2)
пофарбоване поперечнов'язане полотно
трикотажне ворсове (основа),
дубльований пластифікованим
полівінілхлорідом, який утворює
поверхневий шар та має зовні рельєфну
структуру, щоімітує шкіру, зі складом
та характеристиками основи згідно
артикулів: «CP SANCHO», «PRL INCI» (тканина з
ниток 50% поліестеру, 50% бавовни); 3)
нетканий матеріал (основа) із
синтетичних штапельних поліефірних
волокон (100%), дубльований
пластифікованим полівінілхлорідом,
який утворює поверхневий шар та має
зовні рельєфну структуру, що імітує
шкіру, зі складом та характеристиками
основи згідно артикулів: «NW MALLI» «NW
BUGATTI» (нетканий матеріал із синтетичних
ниток поліестеру (100%) на загальну суму
37062,00 дол. США.

З метою проведення митного оформлення
товару в режимі імпорт, декларантом
ТОВ «СИНГУЛЯРНІСТЬ» до Південної
митниці подано вантажну митну
декларацію №500060001/2013/025236 від 25.06.2013
року, в якому митна вартість товару
визначена позивачем за методом оцінки
№ 1 - за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються. Вартість визначена
позивачем на підставі документів, які
були надані до Південної митниціна
підтвердження відомостей про митну
вартість товарів, визначеної за ціною
договору, а саме: зовнішньоекономічний
контракт у формі дистриб'юторської
угоди №20121112 від 12.11.2012 року, доповнення
до контракту №1 від 12.11.2012 року,
додаткове погодження до
зовнішньоекономічного контракту №2
від 27.03.2013 року, картку обліку особи, яка
здійснює операції з товарами
№500/2012/0000431 від 03.04.2013 року, інвойс від
04.06.2013 року №265600, цінова пропозиція від
17.05.2013 року б/н, прас-лист №б/н від 17.05.2013
року, цінова калькуляція товару №б/н
від 03.06.2013 року та ін.

Під час митного оформлення, у зв'язку з
наявністю розбіжностей у поданих
позивачем документах, які
підтверджують заявлену декларантом
митну вартість, зокрема, у
дистриб'юторській угоді №20121112 від
12.11.2012 року, доповненні до контракту №1
від 12.11.2012 року та додатковому
погодженні до зовнішньоекономічного
контракту №2 від 27.03.2013 року підпис
нерезидента відрізняється від підпису
в інвойсі від 04.06.2013 року №265600, ціновій
пропозиції від 17.05.2013 року №б/н та
прас-листі від 17.05.2013 року №б/н, п.4
дистрибюторськоїугоди від 12.11.2012 року
№20121112 передбачена додаткова знижка в
розмірі 5% від ціни товару який
постачається на територію країн СНД,
але ціна товару зазначена в інвойсі від
04.06.2013 року №265600 відрізняється від ціни
товару зазначеному у ціновій
пропозиції для країн СНД від 17.05.2013 року
№б/н, а також наявністю інформації, яка
використовується митним органом для
визначеннямитної вартості у
спеціалізованому
програмно-інформаційному комплексі
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби України,
отримана за результатами здійснення
митного контролю за МД від 03.06.2013 року
№100270000/2013/200923 щодо товару №1 від 03.04.2013
року №500060001/2013/012845 щодо товару №2 та від
25.04.2013 року №100270000/2013/160388 щодо товару
№3, Південною митницею скориговано
митну вартість товару та прийнято
рішення №500060001/2013/610040/2 від 04.07.2013 року,
яким визначено митну вартість товару у
розмірі 2,81 дол. США за 1 кв. м - щодо
товару №1, щодо товару №2- 5,9129 дол. США
за 1 кв. м та 4,75 дол. США за 1 кв. м - щодо
товару №3 (а.с.95-98 т.1).

У зв'язку з прийнятим рішенням на
підставі ч.6 п.2 ст.54 Митного кодексу
України, Південною митницею відмовлено
ТОВ «СИНГУЛЯРНІСТЬ» у прийнятті
поданої вантажної митної декларації
№500060001/2013/025236 від 25.06.2013 року та митному
оформленні товарів, і на підставі
виявлених порушень митним органом
складено картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення від
04.07.2013 року №500060001/2013/00380 (а.с. 92-94 т.1).

Не погодившись із прийнятими
відповідачем рішенням про відмову в
митному оформлені випуску товарів від
04.07.2013 року та рішенням про коригування
митної вартості товарів від 04.07.2013 року
№ 500060001/2013/610040 позивач оскаржив їх до
суду.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправними та
скасовано рішення Південної митниці
Міндоходів про відмову в митному
оформленні випуску товарів від 04.07.2013
року, рішення про коригування митної
вартості товарів від 04.07.2013 року
№500060001/2013/610040. Зобов'язано Південну
митницю Міндоходів повернути через
Головне управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"СИНГУЛЯРНІСТЬ" суму надмірно
сплачених платежів у розмірі ввізного
мита 15752,97 грн. та податку на додану
вартість у розмірі 44022,82 грн.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне:

Частиною 1 статті 3 Митного кодексу
України від 13.03.2012 № 4495-VІ передбачено,
що при здійсненні митного контролю та
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, застосовуються
виключно норми законів України та
інших нормативно-правових актів з
питань державної митної справи, чинні
на день прийняття митної декларації
митним органом України.

У відповідності до статті 49
Кодексу,митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частини 2 статті 51 Кодексу митна
вартістьтоварів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 57 глави 9
Митного кодексу України основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Згідно частини 1 статті 58 Митного
кодексу України метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

У відповідності до частини 2 статті 53
Митного кодексу України документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є: 1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Статтею 54 МК України встановлена
компетенція митного органу під час
контролю правильності визначення
заявленої митної вартості товарів та
порядок такого контролю. У
відповідності до частин 1-3 статті 54 МК
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Згідно частини 5 статті 54 Митного
кодексу України митний орган з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право: 1) упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345-354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
митних органів інших країн із запитами
щодо надання відомостей, необхідних
для підтвердження достовірності
заявленої митної вартості; 6)
застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Згідно частини 6 статті 54 Митного
кодексу України митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) ;неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплатіза ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4)надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Згідно положень частини 3 статті 53
Митного кодексу України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Судом встановлено, що під час
консультації з митним органом
позивачем надано запитувані документи,
а саме висновок №2771 від 26.06.2013 року про
вартісні характеристики товару,
підготований спеціалізованою
експертною організацією Державним
підприємством
«Укрпромзовнішекспертиза», податкові
накладні та виписку із бухгалтерської
документації від 02.07.2013 року №1.

Відповідно до частини 1 статті 55
Митного кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

В силу положень ч.2 ст.58 МК України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Як пояснив відповідач у суді першої
інстанції, при дослідженні наданих
позивачем до митного оформлення
документів посадові особи Південної
митниці встановили, що при порівнянні
інформації, що міститься у наданих
позивачем товаросупровідних
документах та даних щодо рівнів митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, які містяться в
ЄАІС Держмитслужби України та
інформації щодо попередніх митних
оформлень подібних товарів
встановлено, що заявлена позивачем
митна вартість за одиницю товару
значною мірою відрізняється від ціни
митного оформлення аналогічних
товарів, ввезених іншими компаніями.

Так, як зазначає відповідач, згідно
бази ЄАІС Держмитслужби України
найнижча ціна для товару становить 2,81
дол. США за 1 кв. м - щодо товару №1, щодо
товару №2 - 5,9129 дол. США за 1 кв. м та 4,75
дол. США за 1 кв. м - щодо товару №3.

Однак, судом першої інстанції
встановлено, що згідно митних
декларацій №500060001/2013/003929 від 06.02.2013 року
та №500060001/2013/009984 від 19.03.2013 року
позивачем, на підставі того самого
зовнішньоекономічного контракту
(дистриб'юторської угоди) №20121112 від
12.11.2012 року задекларовано товар -
1)текстильний матеріал (основа),
дубльований пластифікованим
полівінілхлорідом, який утворює
поверхневий шар та має зовні рельєфну
структуру, що імітує шкіру, зі складом
та характеристиками основи згідно
артикулів: «PES FLEXY» (трикотажне полотно
з синтетичних комплексних ниток із
поліестерних волокон (100%), 2)
пофарбоване поперечнов'язане полотно
трикотажне ворсове (основа),
дубльований пластифікованим
полівінілхлорідом, який утворює
поверхневий шар та має зовні рельєфну
структуру, що імітує шкіру, зі складом
та характеристиками основи згідно
артикулів: «CP SANCHO», «PRL INCI» (тканина з
ниток 50% поліестеру, 50% бавовни); 3)
нетканий матеріал (основа) із
синтетичних штапельних поліефірних
волокон (100%), дубльований
пластифікованим полівінілхлорідом,
який утворює поверхневий шар та має
зовні рельєфну структуру, що імітує
шкіру, зі складом та характеристиками
основи згідно артикулів: «NW MALLI» «NW
BUGATTI» (нетканий матеріал із синтетичних
ниток поліестеру (100%), за ціною товару,
визначеною декларантом у митний
декларації №500060001/2013/025236 від 25.06.2013 року
(а.с.112-122 т. 1)

Відповідно до підпунктів 2.4, 2.5 розділу 2
Методичних рекомендацій щодо роботи
посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, контроль
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час проведення
митного контролю та митного оформлення
товарів здійснюється шляхом: -
порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів; порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено.

Аналіз законодавчих положень щодо
визначення митної вартості товарів дає
підстави вважати, що митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Разом із тим дискреційні функції
митних органів мають законодавчі
обмеження у випадках незгоди із
задекларованою митною вартістю. До
таких обмежень, зокрема, належить
процедура консультацій між митним
органом і декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого (основного) до шостого
(резервного)) визначення митної
вартості.

Вказана позиція узгоджується з
рішеннями Верховного Суду України,
зокрема, з постановою від 21.01.2011 року у
справі №21-56а10, постановою від 06.02.2012
року у справі №21-418а11.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Виходячи із наведеного, вбачається, що
у відповідача була наявна інформація
щодо розмитнення позивачем
ідентичного товару за
зовнішньоекономічним контрактом
№20121112 від 12.11.2012 року, а тому відповідач
був зобов'язаний в силу вимог ст.ст.57,58
МК України прийняти рішення про
можливість застосування митної
вартості товарів за другим методом
визначення митної вартості - за ціною
договору щодо ідентичних товарів.

Враховуючи вищевикладене, рішення про
відмову в митному оформленні випуску
товарів від 04.07.2013 року та рішення про
коригування митної вартості товарів
від 04.07.2013 року №500060001/2013/610040 є
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

Крім того, з наявного в матеріалах
справи розрахунку сум надмірно
сплачених митних платежів вбачається,
що позивачем при митному оформленні
товару, за ціною визначеною митним
органом сплачено митних платежів на
загальну суму 59 775,79 грн.

Таким чином, сума надмірно сплачених
платежів становить 59775,79 грн., що також
вбачається з вантажно-митної
декларації від 25.06.2013 року
№500060001/2013/025236.

Відповідно до пункту 1.2 Порядку
розрахунково-касового обслуговування
через органи Державного казначейства
України митних та інших платежів, які
вносяться до/або під час митного
оформлення, затвердженого наказом
Міністерством фінансів України,
Державної митної служби України від 24
січня 2006 року №25/44, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25 січня
2006 року за №64/11938, надмірно сплачені
митні та інші платежі - сума коштів, що з
різних причин унесена понад розмір,
установлений законодавством.

Оскільки, позивачем фактично внесено
до бюджету кошти з розрахунку митної
вартості товарів, визначеної всупереч
положенням чинного законодавства
Південною митницею, в той час як
належною митною вартістю таких товарів
була вартість, визначена за другим
методом, ним сплачені до бюджету кошти
в розмірі більшому, ніж встановлено
законодавством.

Згідно пункту 2 статті 45 Бюджетного
кодексу України, центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, веде
бухгалтерський облік усіх надходжень
Державного бюджету України та за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету,
здійснює повернення коштів, помилково
або надміру зарахованих до бюджету.

Розділом ІІІ "Про затвердження Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами", затверджене наказом
Державної митної служби № 618, від 20.07.2007
року, регулюються питання повернення
за рішенням суду надмірно та/або
помилково сплачених до бюджету
податків, зборів (обов'язкових платежів
та інших доходів бюджету.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що позовні вимоги
товариства з обмеженою
відповідальністю „Сингулярність" про
відмову в митному оформлені випуску
товарів від 04.07.2013 року, рішення про
коригування митної вартості товарів
від 04.07.2013 року № 500060001/2013/610040,
зобов'язання вчинити певні дії
належним чином обґрунтовані,
підтверджені наявними у справі
матеріалами та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Південної митниці
Міндоходів, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року по справі № 815/5636/13-а, - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 21
травня 2014 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль