Справа № 809/1328/14
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
повернення позовної заяви
Справа № 809/1328/14
Суддя Івано-Франківського окружного
адміністративного суду Біньковська
Н.В., розглянувши матеріали
адміністративного позову управління
Пенсійного фонду України в Долинському
районі Івано-Франківської області
до відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області про
скасування постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору від 16.04.2014
року ВП № 42728396, -
Управління Пенсійного фонду України в
Долинському районі Івано-Франківської
області звернулося до суду з
адміністративним позовом до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області про
скасування постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору від 16.04.2014
року ВП № 42728396.
Заявленим позовом позивач просить суд
скасувати постанову ВП № 42728396 від
16.04.2014 року про стягнення з боржника
виконавчого збору в розмірі 1360,00 грн.,
винесену старшим державним виконавцем
Сапіжак І.І. при виконанні виконавчого
листа № 343/1730/13-а, виданого 07.10.2013 року
Долинським районним судом
Івано-Франківської області про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Долинському районі
Івано-Франківської області провести
ОСОБА_1 перерахунок довічного
грошового утримання, з урахуванням
розміру заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді починаючи з
Закону України "Про судоустрій та
статус суддів" та виплатити
недораховані суми довічного грошового
утримання судді.
Розглянувши адміністративний позов,
дослідивши долучені до нього письмові
документи і матеріали, суд, вирішуючи
питання про наявність підстав для
відкриття провадження у
адміністративній справі окружним
адміністративним судом, виходить із
наступних правових позицій.
Відповідно до статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згаданим Законом передбачено, що
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі невиконання рішення за
постановою державного виконавця з
боржника стягувати виконавчий збір.

Зокрема, статті 28, 75 цього Закону
регулюють загальні умови виконання
рішень, за якими боржник зобов'язаний
особисто вчинити певні дії або
утримання від їх вчинення.

Саме у порядку статті 75 Закону України
"Про виконавче провадження"
здійснюється примусове виконання
рішень ухвалених у справах,
передбачених пунктом 4 частини 1 статті
18 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 75
коментованого Закону після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання боржником рішення
немайнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
Закону України "Про виконавче
провадження" для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця стягується виконавчий збір в
розмірі сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
фізичної особи і в розмірі вісімдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - юридичної особи. У
зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача та у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання,
зокрема шляхом перерахування коштів
безпосередньо на рахунок стягувача.
Постанова про стягнення виконавчого
збору може бути оскаржена в
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом (частина 1
статті 28 Закону України "Про виконавче
провадження").

Аналіз цих законодавчих положень
дозволяє дійти висновку, що рішення про
застосування і стягнення виконавчого
збору державний виконавець приймає у
процесі здійснення виконавчого
провадження, тобто під час примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб).

Із матеріалів позовної заяви слідує, що
оскаржувана постанова про стягнення з
позивача як боржника виконавчого збору
прийнята в межах виконавчого
провадження ВП № 42728396, відкритого за
виконавчим листом Долинського
районного суду Івано-Франківської
області № 343/1730/13-а від 07.10.2013 року,
виданого по судовому рішенню, яке
прийнято загальним судом як
адміністративним судом за підсудністю,
визначеної пунктом 4 частини 1 статті 18
Кодексу адміністративного судочинства
України. Тобто, зазначена позовна заява
подана з приводу рішення та дій
державного виконавця щодо виконання
рішення суду у справі, передбаченій
пунктом 4 частини 1 статті 18 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Пунктом 5 частини 1 статті 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що адміністративні справи
з приводу рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах передбачених пунктами
1-4 частини 1 цієї статті, підсудні
місцевим загальним судам як
адміністративним судам.

Аналогічно за змістом вимог частини 6
статті 181 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
адміністративні справи з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1-4 частини першої статті 18 цього
Кодексу, розглядаються місцевим
загальним судом як адміністративним
судом, який видав виконавчий лист.

В даному випадку суд звертає увагу на
те, що відповідно до пункту 9 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 13.12.2010 року № 3 (із змінами і
доповненнями від 21.05.2012 року та 14.09.2012
року), визначаючи предметну та
територіальну підсудність справ з
приводу рішень, дій або бездіяльності
державної виконавчої служби, судам
необхідно враховувати, що за приписами
пункту 5 частини першої статті 18,
частини шостої статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративні справи з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1-4 частини першої статті 18 цього
Кодексу, розглядаються місцевим
загальним судом як адміністративним
судом, який видав виконавчий лист,
незалежно від статусу позивача у
виконавчому провадженні.

Таким чином, справи з приводу
оскарження постанов про стягнення з
боржника виконавчого збору за не
виконання рішень, ухвалених у справах,
що визначені у пункті 4 частини 1 статті
18 Кодексу адміністративного
судочинства України, предметно
підсудні місцевим загальним судам як
адміністративним судам як справи з
приводу рішень державного виконавця
щодо виконання судових рішень,
ухвалених цими судами.

Зазначена правова позиція відображена
у листі Вищого адміністративного суду
України від 10.04.2014 року № 448/11/14-14.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті
108 Кодексу адміністративного
судочинства України позовна заява
повертається позивачеві, якщо справа
не підсудна цьому адміністративному
суду.

В той же час, відповідно до приписів
статті 19 Кодексу адміністративного
судочинства України (територіальна
підсудність адміністративних справ)
позивач вправі звернутися за його
вибором до Долинського районного суду
Івано-Франківської області або до
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області як
адміністративного суду із даною
позовною заявою.

Згідно пункту 6 частини 3 статті 108
Кодексу адміністративного судочинства
України позовна заява повертається
позивачеві, якщо справа не підсудна
цьому адміністративному суду.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 108, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя, -

У Х В
А Л И В:

Позовну заяву управління Пенсійного
фонду України в Долинському районі
Івано-Франківської області до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області про
скасування постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору від 16.04.2014
року ВП № 42728396 - повернути позивачу з
усіма доданими документами.

Ухвала може бути оскарженою в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 КАС України апеляційна скарга
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. Якщо ухвалу було
постановлено у письмовому провадженні
або без виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку
та строки встановлені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Біньковська
Н.В.