Справа № 826/4829/14
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4829/14
Головуючий у 1-й інстанції: Кармазін
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

20 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко
Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі
Війтовичу Т.О.,

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, відповідно до
ч.1 ст.41 КАС України у відкритому
судовому засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 15 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Кабінету Міністрів України, Державної
казначейської служби України про
визнання протиправною бездіяльність,
зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м.Києва від 15 квітня 2014 року позов
ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України,
Державної казначейської служби
України про визнання протиправною
бездіяльність, зобов'язання вчинити
дії залишено без розгляду з підстав,
передбачених ст.ст.99, 100 КАС України.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
суду першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
процесуального права та направити
справу для продовження розгляду. Свої
вимоги апелянт обгрунтовує тим, що
оскаржувана постанова Кабінету
Міністрів України від 23 листопада 2011
року №1210 «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» порушує законні права
позивача, а також відповідні
Європейські конвенції.

Особи, які беруть участь в справі в
судове засідання не з'явилися, про дату
та час слухання справи були
повідомлені належним чином, тому у
відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, 11
квітня 2014 року позивач звернулася до
Окружного адміністративного суду
м.Києва з позовом до Кабінету Міністрів
України, третя особа - Управління
Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області, в якому просила визнати
протиправною бездіяльність Кабінету
Міністрів України, який всупереч
вимогам ст.13 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» при розробці порядку
компенсації завданої шкоди за втрату
працездатності при виконання трудових
обов'язків при ліквідації
Чорнобильської катастрофи не
застосував норми, обов'язкові для
застосування конвенції МОП №115 «Про
захист працівників від іонізуючої
радіації» та «Про захист заробітної
плати»; зобов'язати Кабінет Міністрів
України внести зміни до Порядку
обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, які б враховували вимоги
обов'язкових для застосування норм
конвенції МОП №115 «Про захист
працівників від іонізуючої радіації»
та «Про захист заробітної плати»; на
час, до внесення відповідних змін до
«Порядку обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зобов'язати Кабінет
Міністрів України видати у відношенні
позивача розпорядження, аналогічне
розпорядженню №301-р від 09 червня 1997
року «Про порядок обчислення пенсії
військовослужбовцям із числа
особового складу МВС, які брали участь
у гасінні пожежі та охороні
Чорнобильської АЕС 26 квітня 1986 року».

Суд першої інстанції, приймаючи ухвалу
про залишення позову без розгляду,
зазначив, що позивачем пропущено строк
звернення до суду, встановлений ст.99
КАС України, з огляду на те, що
адміністративний позов подано 11 квітня
2014 року, однак про факт порушення своїх
прав позивач повинна була дізнатися 16
лютого 2012 року, з того моменту, коли
позивач став учасником правовідносин,
які регулюються Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п.9 ч.1 ст.155 КАС України
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, зокрема, якщо
позовну заяву подано з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду і
суд не знайшов підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Статтею 99 КАС України передбачено, що
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Для звернення до
суду у справах щодо прийняття громадян
на публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

При цьому, у випадку пропуску строку
звернення до суду підставами для його
поновлення є лише наявність поважних
причин, тобто обставин, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи, та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
відповідних дій і підтверджені
належними доказами.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
порушення позивачем строку звернення
до суду, передбаченого ст.99 КАС України,
з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, обґрунтовуючи свої вимоги,
зазначає про те, що з 1990 року вона
дізналася, що на її робочому місці
рівень радіації перевищував допустимі
норми в сотні разів. Держава визнала
всю відповідальність за допущення у
відношенні позивача порушення і взяла
на себе зобов'язання щодо
відшкодування завданої шкоди
прийняттям Закону Української РСР від
28 лютого 1991 року «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», однак, на даний час
позивач не отримує навіть частину
компенсації за втрату працездатності
під час виконання трудових обов'язків,
передбачену постановою Ради Міністрів
Української РСР №168-5 від 08 травня 1986
року «Об условиях оплаты труда и
материального обеспечения работников
предприятий и организаций зоны
Чернобыльской атомной
электростанции». При цьому, порушення
своїх прав бездіяльністю Уряду щодо
відшкодування спричиненої шкоди,
позивач пов'язує з прийняттям
Кабінетом Міністрів України 23
листопада 2011 року постанови №1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка не
враховує обов'язкові для виконання
всіма державними органами вимоги
конвенцій МОП, ратифікованих
Українською РСР ще в 60-ті роки, оскільки
не враховує ні характер виконуваних
позивачем робіт, ні відповідних
правових норм, діючих станом на квітень
1986 року, що є протиправним, оскільки
суттєво обмежує конституційне право
позивача на отримання відшкодування за
рахунок держави матеріальної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, їх посадових і службових осіб
при здійсненні ними своїх повноважень.

ОСОБА_2 визнана особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(категорія 1), що підтверджується копією
посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 16
лютого 2012 року, отже з лютого 2012 року
позивач є учасником правовідносин, які
регулюються Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яким
визначено основні положення щодо
реалізації конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, на охорону
їх життя і здоров'я та створює єдиний
порядок визначення категорій зон
радіоактивно забруднених територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення.

Пунктом 4 розділу VII «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
встановлено, що у 2011 році норми і
положення, зокрема статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вказаного положення і
наданих законодавцем повноважень
Кабінетом Міністром України прийнято
постанову від 23 листопада 2011 року №1210
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка набрала чинності 01 січня 2012 року.

Вказаний нормативно-правовий акт був
опублікований в «Урядовому кур'єрі» 30
листопада 2011 року №223 та в «Офіційному
віснику України» №92 (05 грудня 2011 року),
ст.3343, тому з дати здійснення першої
публікації вважається доведеним до
відома громадян.

Суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку щодо
порушення позивачем шестимісячного
строку звернення до суду, оскільки
постанову Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року №1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» було
оприлюднено в засобах масової
інформації, тобто відповідачем
виконано покладено на нього обов'язок,
натомість, відповідач не зобов'язаний
доводити до відома про існування та
прийняття відповідних рішень особисто
кожного громадянина.

Також вищезазначена постанова
Кабінету Міністрів України від 23
листопада 2011 року №1210 «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» була
предметом неодноразового оскарження
на предмет її законності в
адміністративному суді, а оголошення
про її оскарження опубліковувалося в
офіційному друкованому виданні
«Офіційний вісник України» від 02
квітня 2012 року №23 та від 06 квітня 2012
року №24, а тому у відповідності до ст.171
КАС України вважається, що всі
заінтересовані особи належним чином
повідомлені про судовий розгляд
справи.

Крім того, з огляду на видачу позивачу
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
(категорія 1) серії НОМЕР_1 від 16 лютого
2012 року, з цієї дати позивач є учасником
правовідносин, які регулюються Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яким визначено основні положення щодо
реалізації конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, на охорону
їх життя і здоров'я та створює єдиний
порядок визначення категорій зон
радіоактивно забруднених територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції на підставі ст.ст.99, 100 КАС
України правомірно залишено без
розгляду адміністративний позов
ОСОБА_2 про визнання протиправною
бездіяльність, зобов'язання вчинити
дії, оскільки позивач звернувся до суду
з порушенням строку, встановленого ст.99
КАС України, за відсутності підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного
суду м.Києва від 15 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 26
травня 2014 року.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя
Мацедонська В.Е.

Судді:
Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.