Справа № 9101/53401/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

"12" березня 2013 р. справа №
2а-0470/1964/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
01.03.2012 р.

у справі № 2а-0470/1964/12

за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач)

до Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради (далі -
відповідач-1), реєстратора Комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради Чернецької Світлани
Олександрівни (далі - відповідач-2)

про визнання рішення неправомірним, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, в
якому просив визнати неправомірним
рішення відповідача-2 від 07.12.2011 року
про відмову в реєстрації права
власності за позивачем на
домоволодіння розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.

Постановою суду першої інстанції у
задоволенні позовних вимог відмовлено
в повному обсязі. Рішення суду
вмотивовано правомірністю прийняття
відповідачем-2 рішення про відмову в
реєстрації права власності за
позивачем, оскільки позивачем не було
надано належних документів, які
необхідні для здійснення даного виду
реєстрації.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права.

Просить скасувати постанову суду та
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної
скарги позивач вказує на те, що
відповідачем при прийнятті рішення про
відмову в реєстрації права власності
на нерухоме майно не прийняв до уваги
норми ч. 2 ст. 41 Конституції України та
вимоги ст. 182 Цивільного кодексу
України.

У судове засідання представники
учасників процесу не з'явилися, про
дату, час і місце судового розгляду
були повідомлені належним чином.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
10 жовтня 2011 року позивач звернулася із
заявою до відповідача-1 про реєстрацію
права власності на домоволодіння
АДРЕСА_1 на підставі договору дарування
об'єкта незавершеного будівництва.

07 листопада 2011 року відповідачем-2
відповідно до вимог п. 3.2 Тимчасовим
положенням про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно,
затвердженого наказом Мінюсту № 7/5 від
07.02.2002 р. (далі - Тимчасове положення)
прийнято рішення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав з підстав подання позивачем
документів для державної реєстрації
прав не в повному обсязі, а саме - не
надання дозволу на виконання
будівельних робіт (а.с. 5). Даним
рішенням позивача попереджено, що у
випадку не виконання вимог відповідач-1
відмовляє у проведенні державної
реєстрації права власності.

07 грудня 2011 року відповідачем-2
відповідно до вимог п. 3.4 Тимчасового
положення прийнято рішення про відмову
у державній реєстрації права власності
на незавершене будівництво, що
розташовано за адресою: АДРЕСА_1,
оскільки позивачем не було надано
дозвіл на виконання будівельних робіт.

Умови та порядок здійснення реєстрації
прав на нерухоме майно встановлені
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на майно та їх
обмежень» від 01.07.2004 р. № IV та
Тимчасовим положенням про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого наказом Мінюсту №
7/5 від 07.02.2002 р.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»
передбачено обов'язковість державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно.

Статтею 2 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» передбачено, що
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до вимог пункту 3.4.
Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, розгляд заяви і прийняття
рішення щодо реєстрації права або
відмови в реєстрації проводиться у
строк, який з дня отримання заяви БТІ не
повинен перевищувати тридцяти
календарних днів без урахування
терміну проведення інвентаризаційних
робіт.

Особливості проведення державної
реєстрації права власності на об'єкт
незавершеного будівництва визначений
розділом 4 Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно.

Відповідно до пункту 4.2 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, у разі
проведення державної реєстрації
виникнення, переходу або припинення
права власності на об'єкт
незавершеного будівництва до заяви про
державну реєстрацію прав заявником
(заявниками) додаються документи, що
посвідчують право на земельну ділянку,
та дозвіл на виконання будівельних
робіт, їх копії, документи, що
підтверджують оплату за проведення
державної реєстрації прав, видачу
витягу про державну реєстрацію прав та
надання витягу з Реєстру прав, а також
інші документи, визначені Положенням.

Згідно пункту 4.4 Тимчасового положення
про порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, у разі здійснення
наступних транзакцій з об'єктом
незавершеного будівництва державна
реєстрація права власності на такий
об'єкт проводиться відповідно до вимог
Положення та з урахуванням
особливостей, визначених пунктами 4.2 та
4.3 Положення.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованих
висновків, що при розгляді заяви
позивача про реєстрацію права
власності на об'єкт незавершеного
будівництва реєстратор діяв у
відповідності до чинного
законодавства, оскільки позивачем не
надано дозволу на виконання
будівельних робіт. Таким чином, відмова
у реєстрації права власності на
недобудований будинок є правомірною, а
отже підстав для задоволення позовних
вимог не вбачається.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку, що суд першої інстанції
об'єктивно, повно, всебічно дослідив
обставини, які мають суттєве значення
для вирішення справи, та ухвалив судове
рішення без порушення норм
матеріального права, тому постанову
суду у даній адміністративній справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
01.03.2012 р. у справі № 2а-0470/1964/12 залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун