Справа № К/9991/44354/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року
м. Київ К/9991/44354/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Ірпінського міського суду Київської
області від 17 лютого 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 липня 2011
року у справі №2а-1051/11 за позовом ОСОБА_4
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до
Комунального підприємства Київської
обласної ради «Ірпінське бюро
технічної інвентаризації»,
реєстратора Комунального підприємства
Київської обласної ради «Ірпінське
бюро технічної інвентаризації» Лузан
Олександри Олександрівни, третя особа -
ОСОБА_7 про визнання рішення незаконним
та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернулась з
позовом в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_5 до Комунального підприємства
Київської обласної ради «Ірпінське
бюро технічної інвентаризації»,
реєстратора Комунального підприємства
Київської обласної ради «Ірпінське
бюро технічної інвентаризації» Лузан
Олександри Олександрівни, третя особа -
ОСОБА_7 про визнання рішення від 06.08.2010
року про відмову в реєстрації права
власності на будинок АДРЕСА_1
незаконним та зобов'язання провести
реєстрацію права власності ОСОБА_4 та
її неповнолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на будинок АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 14.11.2001 року № 384, виданого
згідно з розпорядженням виконавчого
комітету Ірпінської міської ради від
17.10.2001 року № 155.

Постановою Ірпінського міського суду
Київської області від 17 лютого 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07 липня 2011 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_4
звернулась з касаційною скаргою, у якій
просить скасувати судові рішення
першої та апеляційної інстанції, та
ухвалити нове про задоволення позову,
посилаючись на те, що при прийнятті
зазначених судових рішень було
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 17.10.2011 року
розпорядженням виконавчого комітету
Ірпінської міської ради від № 155 ОСОБА_4
та ОСОБА_5 передано безоплатно в
спільну сумісну власність
двокімнатний окремий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 39,7
кв.м. На підставі цього розпорядження
виконкомом Ірпінської міської ради на
їх ім'я було видано свідоцтво про право
власності на житло від 14.11.2001 року № 384.

19.05.2010 року ОСОБА_4 звернулась до
Комунального підприємства Київської
обласної ради «Ірпінське бюро
технічної інвентаризації» для
реєстрації права власності на будинок
по АДРЕСА_1.

Рішенням реєстратора Лузан О.О. від
06.08.2010 року у реєстрації права
власності позивачці було відмовлено у
зв'язку з тим, що свідоцтво видане на
цілий будинок, фактично частина
будинку знесена і побудовано нову
частину, подані документи не дають
змоги установити відповідність
заявлених прав вимогам законодавства,
згідно інвентаризаційної справи даний
житловий будинок знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 де є ще співвласник на
частину будинку та запропоновано
звернутися у відділ архітектури для
розподілу будинковолодіння на дві
окремі адреси.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
об'єктами, права стосовно яких
підлягають державній реєстрації, є:
житлові будинки, квартири, будівлі,
споруди, приміщення як частини
внутрішнього об'єму житлових будинків,
будівель, квартир, обмежені
будівельними елементами.

Відповідно до п. 1.3 Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 (в
редакції, що діяла на момент прийняття
рішення реєстратором), державну
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно здійснюють підприємства бюро
технічної інвентаризації (далі - БТІ) у
межах визначених
адміністративно-територіальних
одиниць.

Пунктом 3.3 Тимчасового положення
передбачено, що в реєстрації прав може
бути відмовлено, в тому числі якщо
подані документи не відповідають
вимогам, установленим цим Положенням
та іншими актами чинного законодавства
України, або не дають змоги установити
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства.

Відповідно до п. 3.5 Тимчасового
положення, реєстрації підлягають
виключно заявлені права за умови їх
відповідності чинному законодавству
України і пред'явленим
правовстановлювальним документам.

Пунктом 3.6 Тимчасового положення,
визначено, що реєстрація прав
проводиться після технічної
інвентаризації об'єкта, права щодо
якого підлягають реєстрації.

Як вірно встановлено судами, згідно
плану земельної ділянки, поверхового
плану будинку будинковолодіння
АДРЕСА_1 та листа Відділу
містобудування та архітектури
Ірпінської міської ради, відсутній
окремий будинок АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, судова колегія
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, що державним
реєстратором Комунального
підприємства Київської обласної ради
«Ірпінське бюро технічної
інвентаризації» Лузан О.О. правомірно
було відмовлено ОСОБА_4 у реєстрації
права власності на будинок.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що судом першої та апеляційної
інстанцій повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Ірпінського міського суду
Київської області від 17 лютого 2011 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 липня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: