Справа № 9101/78146/2011
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2012-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2012 рокусправа № 1170/2а-1312/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Пасічник Т.В.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 06
червня 2011 року

у справі № 1170/2а-1312/11

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Ліки плюс»

до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції

про визнання протиправним та
скасування рішення,-

встановила:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ліки плюс»
звернулося до суду з позовом до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції, в якому просило
визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
30.03.2011 № в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій на суму
886,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
помилковістю висновків податкового
органу про порушення порядку обліку
товарних запасів за місцем їх
реалізації. Товариство не допускало
порушення будь-якого
нормативно-правового акту, яким
встановлено порядок обліку товарних
запасів за місцем їх реалізації..

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 06.06.2011 позов
задоволено. Визнано протиправними та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції № від 30.03.2011 в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 886,60 грн.

Постанову суду мотивовано тим, що
відповідальність, встановлена ст.20
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» у вигляді
штрафних санкцій, передбачена лише за
реалізацію не облікованих товарів, а не
за їх наявність чи відсутність за
місцем реалізації. Перевіркою не
встановлено факту реалізації
позивачем не облікованих товарів, тому
застосування відповідачем штрафних
санкцій є необґрунтованим.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу (а. с. 109), в якій
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог. Відповідач
зазначає, що суд першої інстанції не
дослідив виявлення під час перевірки
не облікованого товару, відсутності
даних стосовно реалізованих
лікарських препаратів, перелік яких
повинен бути відображений в РРО не по
групах, а по назвах.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про час і місце судового
засідання сторони повідомлені судом
належним чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, Як встановлено
судом, підтверджено матеріалами
справи, 17.03.2011 посадовими особами ДПА у
Кіровоградській області проведено
фактичну перевірку господарської
одиниці аптечного кіоску № 11,
розташованого за адресою: м.Кіровоград,
вул.Жадова, 27, в якому здійснює
господарську діяльність ТОВ «Ліки
плюс», за результатами якої складено
акт від 17.03.2011 № 000145 (а. с.10-11).

В ході перевірки виявлені, зокрема,
порушення на п.12 ст.3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", суть якого полягає у виявленій
розбіжності товарно-матеріальних
цінностей з даними бухгалтерського
обліку, на суму 443,30 грн. за цінами
реалізації.

На підставі акту фактичної перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення від 30.03.2011
№ (а.с.8), яким до позивача
застосована штрафна (фінансова)
санкція в загальному розмірі 972,60 грн., в
тому числі в розмірі 886,60 грн. за
порушення п.12 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» на підставі ст.20 вищевказаного
Закону (443,30 грн. х 2 = 886,60 грн.).

Спір між сторонами виник з приводу
правомірності донарахування
відповідачем штрафних санкцій на суму
886,60 грн.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про протиправність такого рішення
відповідача.

Відповідно до п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК
України фактичною вважається
перевірка, що здійснюється за місцем
фактичного провадження платником
податків діяльності розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється органом
державної податкової служби щодо
дотримання порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі свідоцтв про державну
реєстрацію виробництва та обігу
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманим особами).

Фактична перевірка здійснюється без
попередження платника податків (особи),
що визначено п.80.1 ст.80 ПК України.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг
здійснювати продаж лише тих товарів,
які відображені в такому обліку, за
винятком продажу товарів особами, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку обсягів
реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно ст. 6 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг"облік товарних запасів фізичною
особою -суб'єктом підприємницької
діяльності ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) -у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Згідно ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік - процес виявлення, вимірювання,
реєстрації, накопичення, узагальнення,
зберігання та передачі інформації про
діяльність підприємства зовнішнім та
внутрішнім користувачам для прийняття
рішень.

Відповідно до Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 9 «Запаси»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України № 246 від 20.10.1999,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02.11.1999 за N 751/4044, яке
визначає методологічні засади
формування у бухгалтерському обліку
інформації про запаси і розкриття її у
фінансовій звітності, розроблена
методологія та порядок визнання та
первісної оцінки запасів, оцінки
запасів на дату балансу та розкриття
інформації про запаси в примітках до
фінансової звітності.

Вказане Положення (стандарт) визначає
що запаси - це активи, які, зокрема, і
утримуються для подальшого продажу за
умов звичайної господарської
діяльності. Придбані (отримані) або
вироблені запаси зараховуються на
баланс підприємства за первісною
вартістю.

Разом з тим цим Положенням (стандартом)
безпосередньо не регламентовано
порядок організації та обліку запасів.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» питання
організації бухгалтерського обліку на
підприємстві належать до компетенції
його власника (власників) або
уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів.

Підприємство самостійно визначає за
погодженням з власником (власниками)
або уповноваженим ним органом
(посадовою особою) відповідно до
установчих документів облікову
політику підприємства; обирає форму
бухгалтерського обліку як певну
систему регістрів обліку, порядку і
способу реєстрації та узагальнення
інформації в них з додержанням єдиних
засад, встановлених цим Законом, та з
урахуванням особливостей своєї
діяльності і технології обробки
облікових даних; затверджує правила
документообороту і технологію обробки
облікової інформації, додаткову
систему рахунків і регістрів
аналітичного обліку; може виділяти на
окремий баланс філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік, з наступним
включенням їх показників до фінансової
звітності підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Дані
аналітичних рахунків повинні бути
тотожні відповідним рахункам
синтетичного обліку на перше число
кожного місяця. При цьому самі
господарські операції повинні бути
відображені в облікових регістрах у
тому звітному періоді, в якому вони
були здійснені.

В контексті спірних правовідносин на
законодавчому рівні встановлений
обов'язок суб'єктів господарювання
вести облік товарних запасів за місцем
їх реалізації, проте виконання цього
обов'язку не можна пов'язувати з
наявністю за місцем реалізації товару
тих чи інших первинних документів.
Закон не визначає обов'язку особи
зберігати документи первинного обліку
(накладні) саме за місцезнаходженням
товару, оскільки їх наявність чи
відсутність жодним чином не свідчить
про ведення підприємством обліку
товарних запасів за місцем їх продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, факт
ведення позивачем обліку товарів з
порушенням Положень (стандартів)
бухгалтерського обліку в Україні під
час перевірки податковим органом не
встановлений.

Твердження позивача про те, що на
момент перевірки всі товари, які
знаходились в аптечному кіоску, були
оприбутковані в бухгалтерії на
підставі первинних документів,
підтверджуються матеріалами справи:
накладними на внутрішнє переміщення
товару, товарними звітами,
контрольними стрічками, Z-звітами,
квитанціями до прибуткових касових
ордерів, відповідно до яких ведеться
облік товарів в аптеці № 11 ТОВ «Ліки
плюс» (а. с.21-73).

Як зазначено вище, при знятті залишків
виявлено необлікований товар на
загальну суму 443,30 грн. за цінами
реалізації, про що податківцями
складено відомість матеріальних
цінностей, за формою, яка є додатком до
Наказу Міністерства статистики
України від 21.06.96 № 193 (а. с.89-90).

Відповідач посилається на те, що судом
першої інстанції не взято до уваги, що у
відомості про результати перевірки
щодо повноти оприбуткування,
реалізації та фактичних залишків
запасів (товарно-матеріальних
цінностей) у графах 4 та 5 не відображено
залишки запасів за даними
бухгалтерського обліку на початок
звітної дати, не заповнені також графи
12-17 вибуття запасів.

Проте, посилання на положення
Методологічних рекомендацій та Наказ
Міністерства статистики України від
21.06.96 № 193 колегією суддів не
приймаються з огляду на те, що дані
Методологічні рекомендації та
вказаний Наказ не є
нормативно-правовим актом органу
виконавчої влади, який пройшов
державну реєстрацію у Міністерстві
юстиції України, а отже носить
рекомендаційний (а не обов'язковий)
характер (п.15 Положення про державну
реєстрацію нормативно-правових актів
міністерств, інших органів виконавчої
влади, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 28.12.92 р.
№ 731).

Доводи відповідача про неврахування
судом першої інстанції того факту, що
висновок інспекторів щодо реалізації
позивачем товарних запасів, які не
обліковані та неоприбутковані у
встановленому законодавством порядку,
мотивований відсутністю даних
стосовно реалізованих лікарських
препаратів, перелік яких повинен бути
відображений в РРО не по групах, а по
назвах, колегією суддів також не
приймається до уваги з огляду на
відсутність правового обґрунтування
наведених доводів.

Частиною 2 статті 71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається саме на відповідача (якщо
він заперечує проти адміністративного
позову).

З наведеного вище положення ст.20 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" вбачається, що
відповідальність у вигляді штрафних
санкцій настає за умови доведення
факту реалізації суб'єктом
господарювання товарів, не облікованих
у встановленому порядку, який всупереч
вимог ч.2 ст.71 КАС України відповідачем,
як суб'єктом владних повноважень, не
доведено.

Отже, виходячи з фактичних обставин
справи, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відсутність
підстав для застосування до позивача
штрафних санкцій в розмірі 886,60 грн.

Суд першої інстанції під час розгляду
даної справи дослідив обставини, які
мають значення для справи, дав їм
правильну юридичну оцінку, застосував
до правовідносин, як виникли між
сторонами по справі норми права, які
регулюють саме ці правовідносини і
зробив обґрунтований висновок про
задоволення позовних вимог.

Передбачених статтею 202 КАС України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2011
року у справі № 1170/2а-1312/11 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко