Справа № 806/2113/14
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
Житомир справа № 806/2113/14

час прийняття: 13 год. 00 хв.
категорія 11.5

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лавренчук О.В.,

за участі секретаря Бортнік О. Г.,

за участі представника позивача
Шатківської А. А.,

за участі представника відповідача
Заборчук К. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області до
Корольовського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції про
визнання дій неправомірними та
скасування постанови №ВП38231726 від
06.12.2013 р., зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Житомирська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області звернулась до суду з позовом, в
якому просить визнати незаконною та
скасувати постанову державного
виконавця Корольовського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції від 06.12.2013 року про повернення
виконавчого документу стягувачеві та
зобов'язати прийняти до виконання
виконавчий лист № 3646 від 08.09.2009 року.

Представник позивача позовні вимоги
підтримала та просила їх задовольнити..

Представник відповідача в судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечувала в повному обсязі з
мотивів, викладених у письмових
запереченнях.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, письмові
заперечення відповідача, суд прийшов
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 18 серпня 2009
року у справі № 2а-4218/09/0670 за позовом
Державної податкової інспекції у м.
Житомирі до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вентиляторний
завод", стягнуто на користь позивача
борг у сумі 144194,51 грн. та 08 вересня 2009
року видано виконавчий лист №3646 (а.с.5),
який в подальшому було направлено на
виконання до Корольовського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції .

22.04.2014 року Житомирською ОДПІ було
одержано постанову державного
виконавця Корольовського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції про повернення виконавчого
документу стягувачеві.

З мотивувальної частини постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачеві вбачається, що державний
виконавець посилається на
інформаційний лист Вищого
адміністративного суду України №
1481/12/13-13 від 24.10.2013 року, Податковий
кодекс України, окрім того, підставою
повернення виконавчого листа
зазначено п.9 ч.1 ст.47 та ст.50 Закону
України "Про виконавче провадження".

Так, відповідно до статті 1 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Закону, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно п.1 ст.181 Кодексу
адміністративного судочинства України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно п.4 ст.82 Закону України "Про
виконавче провадження" рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Згідно п.1 ст.12 Закону України „Про
виконавче провадження" сторони
виконавчого провадження мають право
оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно п.4 ст.47 Закону України "Про
виконавче провадження" про повернення
стягувачу виконавчого документа та
авансового внеску державний
виконавець виносить постанову з
обов'язковим мотивуванням підстав її
винесення, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. Копія
постанови у триденний строк
надсилається сторонам і може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідач при винесені постанови про
повернення виконавчого листа
посилається на п.9 ч.1 ст.47 Закону
України „Про виконавче провадження",
яким передбачено, що виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення

Вичерпні підстави повернення
виконавчого документу стягувачеві
визначено ст.47 Закону України „Про
виконавче провадження", а саме: 1) є
письмова заява стягувача; 2) у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а, здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними; 3) стягувач
відмовився залишити за собою майно
боржника, не реалізоване під час
виконання рішення; 4) стягувач
перешкоджає провадженню виконавчих
дій або не здійснив авансування витрат
на організацію та проведення
виконавчих дій, авансування яких
передбачено цим Законом, незважаючи на
попередження державного виконавця про
повернення йому виконавчого документа;
5) у результаті вжитих державним
виконавцем заходів неможливо
встановити особу боржника, з'ясувати
місцезнаходження боржника - юридичної
особи, місце проживання, перебування
боржника - фізичної особи (крім
випадків, коли виконанню підлягають
виконавчі документи про стягнення
аліментів, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини, за якими мають бути стягнуті
кошти чи інше майно, та інші виконавчі
документи, що можуть бути виконані за
безпосередньої участі боржника); 6) у
боржника відсутнє визначене
виконавчим документом майно, яке він за
виконавчим документом має передати
стягувачу, або майно, на яке необхідно
звернути стягнення з метою погашення
заборгованості (крім коштів), а
здійснені державним виконавцем
відповідно до цього Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними; 7) боржник - фізична
особа (крім випадків, коли виконанню
підлягають виконавчі документи про
стягнення аліментів, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини) чи майно боржника, розшук яких
здійснювався органами внутрішніх
справ, не виявлені протягом року з дня
оголошення розшуку; 8) коштів, що
надійшли від реалізації заставленого
майна, недостатньо для задоволення
вимог стягувача-заставодержателя за
виконавчим документом, на підставі
якого звернуто стягнення на заставлене
майно; 9) наявна встановлена законом
заборона щодо звернення стягнення на
майно чи кошти боржника, якщо у нього
відсутнє інше майно чи кошти, на які
можливо звернути стягнення, а також
щодо проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Інформаційний лист №1484/12/13-13 від 24.10.2013
року Вищого адміністративного суду
України на який посилається державний
виконавець при винесенні постанови про
повернення виконавчого листа містить
роз'яснення порядку стягнення
податкового боргу та носить
рекомендаційний характер.

У мотивувальній частині постанови ВП
"38231726", зокрема зазначено, що Податковим
кодексом України, який набрав чинності
із 01 січня 2011 року, встановлено
особливий порядок виконання судових
рішень про стягнення коштів з платника
податків у рахунок погашення
податкового боргу. Органами стягнення
за такими рішеннями, які здійснюють
процедуру їх примусового виконання, є
контролюючі органи в розумінні
Податкового кодексу України.

Однак, відповідач при винесенні
оскаржуваної постанови ВП № 38231726 не
звернув увагу на те, що виконавчий лист
№ 3646, виданий Житомирським окружним
адміністративним судом 08 вересня 2009
року, тобто до вступу в силу положень
Податкового кодексу України.

Крім того закон не має зворотної сили в
часі.

Отже, відповідач не мав правових
підстав для повернення виконавчого
документу стягувачеві шляхом
винесення відповідної постанови ВП №
38231726, посилаючись на норми Податкового
кодексу України.

За ст. 2 Закону України „Про виконавче
провадження" примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу; примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України "Про
державну виконавчу службу".

Згідно ст. 5 вищевказаного Закону,
вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових осіб,
фізичних і юридичних осіб на території
України.

Виходячи з вищевикладених вимог, у
державного виконавця були відсутні
підстави для повернення виконавчого
документа стягувачеві.

На підставі фактичних обставин справи
та враховуючи норми законодавчого
регулювання питання повернення
виконавчого документа стягувачу,
позовні вимоги Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області до
Корольовського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції про
визнання незаконної та скасування
постанови про повернення виконавчого
документу стягувачеві є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Приписами ч. 2 ст. 14 КАС України
визначено, що постанови та ухвали суду
в адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Згідно ст.162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення; зобов'язання відповідача
вчинити певні дії.

На підставі викладеного, керуючись
Заком України "Про виконавче
провадження" ст.ст. 9, 11, 69-71, 94, 97, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати дії державного виконавця
Корольовського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції, щодо
винесення постанови ВП № 38231726 від
06.12.2013 року про повернення виконавчого
документа стягувачеві неправомірними.

Скасувати постанову ВП № 38231726 від
06.12.2013 року про повернення виконавчого
документа стягувачеві.

Зобов'язати прийняти до виконання
виконавчий лист № 3636, виданий
Житомирським окружним
адміністративним судом 08.09.2009 року про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вентиляторний завод"
податкового боргу в сумі 144194,51 грн.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.В.
Лавренчук