Справа № 819/598/13-а
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
Справа № 10518/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Державного підприємства
«Тернопільський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 10.07.2013 року
у справі за позовом Державного
підприємства «Тернопільський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» до Державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області про визнання незаконним та
скасування пункту 2 обов'язкових вимог
Державної фінансової інспекції
№19-07-13-14/2988 від 15.06.2010 року, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2013 року Державне
підприємство «Тернопільський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» (далі - Позивач,
ДП «Тернопільський НДПІЗ») звернулося
до суду з позовом до Державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області (далі - Відповідач, ДФІ в
Тернопільській області) про визнання
незаконним та скасування пункту 2
обов'язкових вимог Державної
фінансової інспекції №19-07-13-14/2988 від
15.06.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує на протиправність висновків ДФІ
в Тернопільській області, оскільки
такі суперечать чинному на час
виникнення спірних правовідносин
законодавству. Основою для розроблення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельну ділянку
стало затверджене технічне завдання,
що видавалося замовником, і саме таке
завдання поряд з підзаконними актами
встановлює вимоги щодо оформлення
складових документації із землеустрою.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 10.07.2013 року
у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило ДП «Тернопільський НДПІЗ»,
подавши на неї апеляційну скаргу.

Позивач зазначає, що не погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважає, що постанова підлягає
скасуванню.

Як обґрунтування апеляційної скарги
звертає увагу на те, що суд не взяв до
уваги докази та посилання Позивача на
акти законодавства, а також невірно
застосував до спірних правовідносин
висновки, викладені у постанові Вищого
адміністративного суду України від 26
лютого 2013 року.

Сторони правом на участь у судовому
засіданні не скористалися, хоча про час
та місце судового засідання був
повідомлений належним чином. Тому
справа розглядалася в порядку
письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід задовольнити з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконання вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 05.08.2009 № 844 «Деякі
питання реалізації права власності на
землю громадянами України», впродовж
вересня-грудня 2009 року між
управліннями Держкомзему України в
районах Тернопільській області
(замовник) та ДП «Тернопільський НДПІЗ»
(виконавець) укладались договори на
розроблення технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку. Згідно вказаних договорів
виконавець зобов'язувався за технічним
завданням замовників розробити
технічну документацію із землеустрою
щодо надання документів, що
посвідчують право на земельні ділянки
громадян України (арк.3 Акту ревізії).

21.05.2010 року працівниками Державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області була проведена планова ревізія
фінансово-господарської діяльності ДП
«Тернопільський НДПІЗ» за період з
01.01.2009 року по 01.04.2010 року, за
результатами якої був складений акт №
07-20/53 від 21.05.2010 року.

У ході ревізії встановлено, що у
кадастрових зйомках 3776 технічних
документацій відсутні документи щодо
погодження меж приватизованої
земельної ділянки з суміжними
власниками та землекористувачами,
через що вказана документація
виготовлена із порушенням вимог
законодавства, а саме: ст. 56 Закону
України «Про землеустрій» та ст. 198
Земельного кодексу України, а тому їх
вартість в сумі 427292,16 грн. не підлягала
відшкодуванню за рахунок коштів
Стабілізаційного фонду і як наслідок
на зазначену суму державного бюджету
завдано матеріальної шкоди.

15.06.2010 року Державною фінансовою
інспекцією в Тернопільській області
було прийнято вимогу №19-07-13-14/2988 про
усунення порушень фінансової
дисципліни, в якій, зокрема ставиться
питання щодо повернення до Державного
бюджету України 427292,16 грн. за
виготовлені з порушенням вимог чинного
земельного законодавства 3776 технічних
документацій, вартість яких не
підлягала відшкодуванню за рахунок
коштів Стабілізаційного фонду.

30.07.2010 року Контрольно-ревізійне
управління в Тернопільській області
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Державного підприємства
«Тернопільський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» в
якому просило стягнути грошові кошти в
сумі 427 293 грн. 16 коп. в дохід Державного
бюджету України.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14 вересня
2010 року в задоволенні даного позову
відмовлено.

Відповідно до ухвали Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 листопада 2012 року, апеляційну
скаргу Державної фінансової інспекції
в Тернопільській області на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14 вересня
2010 року залишено без задоволення, а
вказану постанову суду без змін.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 26 лютого 2013 року
Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Тернопільській області
задоволено. Скасовано постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14 вересня
2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 листопада 2012 року та ухвалено у
даній справі рішення, яким позов
задоволено. Стягнуто з Державного
підприємства «Тернопільський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» в дохід
Державного бюджету 427292 грн. 16 коп.

Суд першої інстанції при вирішенні
справи дійшов висновку про
правомірність оскаржуваних вимог ДФІ в
Тернопільській області. Проте колегія
суддів апеляційного суду з таким
висновком не погоджується з огляду на
наступне.

У 2009 році Кабінетом Міністрів України
було прийнято Постанову від 05.08.2009 №844
«Деякі питання реалізації права
власності на землю громадянами
України». Згідно умов постанови у 2009-2010
роках оформлення державних актів на
право власності на земельну ділянку
громадянам України здійснювалось на
безоплатній основі за рахунок коштів
Стабілізаційного фонду.

З метою забезпечення виконання
вказаної постанови уповноваженими
суб'єктами було прийнято ряд
підзаконних актів, зокрема
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 09.09.2009 № 1050-р «Про
затвердження типової форми технічного
завдання з розроблення технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку, під час
безоплатного оформлення та видачі у 2009
році громадянам України державних
актів на право власності на земельні
ділянки» (надалі - Технічне завдання) та
наказ Державного комітету України із
земельних ресурсів від 08.10.2009 № 534 «Про
затвердження Еталону технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку» (надалі -
Еталон).

Згідно вказаного Технічного завдання,
роботи, що повинні бути виконані
включають, зокрема, виготовлення
технічної документації.

За приписами ч. 1 ст. 56 Закону України
«Про землеустрій», технічна
документація із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку, крім поділу
та об'єднання земельних ділянок
включає, серед іншого, матеріали
польових геодезичних робіт і план
земельної ділянки, складений за
результатами кадастрової зйомки (п.
«Г»).

Поняття «кадастрової зйомки»
визначено в ст.198 Земельного кодексу
України: кадастрові зйомки - це
комплекс робіт, виконуваних для
визначення та відновлення меж
земельних ділянок. Кадастрова зйомка
включає:

а) геодезичне встановлення меж
земельної ділянки;

б) погодження меж земельної ділянки з
суміжними власниками та
землекористувачами;

в) відновлення меж земельної ділянки на
місцевості;

г) встановлення меж частин земельної
ділянки, які містять обтяження та
обмеження щодо використання землі;

ґ) виготовлення кадастрового плану.

Проте, на думку колегії суддів
апеляційного суду, вказані положення
врегульовують зміст відповідних
відносин, який може відрізнятися в
залежності від конкретних фактичних
обставин. Тобто, закон передбачає
засоби, що можуть бути використані для
складання плану земельної ділянки, але
не є обов'язковими в кожному випадку.

У спірних правовідносинах
визначальним є згаданий вище Еталон
технічної документації із землеустрою.
Слід зауважити, що згідно пункту 11
частини 4 Положення про Державний
комітет України із земельних ресурсів,
затверджене постановою Кабінету
Міністрів України від 19.03.2008 № 224 (зі
змінами), до повноважень Держкомзему
України віднесено розроблення та
затвердження в установленому порядку
нормативно-технічних документів,
державних стандартів, норм і правил з
питань землеустрою, використання та
охорони земель. Такий Еталон вміщував
вимоги щодо оформлення складових
документації із землеустрою. Так,
вимога до матеріалів польових
геодезичних робіт і плану земельної
ділянки, складеному за результатами
кадастрової зйомки була наступного
характеру: «Кадастровий план земельної
ділянки складається в масштабі, що
забезпечує чіткість зображення усіх
елементів.

На план наносяться:

- межі земельної ділянки з описом
суміжних землевласників і
землекористувачів;

- поворотні точки меж земельної
ділянки;

- лінійні проміри між точками по межах
земельної ділянки;

- межі угідь та зон обмежень щодо
використання земельної ділянки.»

Відтак, на момент укладення
адміністративного договору між
територіальними органами Держкомзему
та державним підприємством
«Тернопільський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» було
врегульовано процедуру спрощеного
оформлення та видачі державних актів
на право власності на земельні ділянки
шляхом прийняття уповноваженими
суб'єктами підзаконних актів.

Крім того, факт належного виконання
розробником документації взятих на
себе договірних зобов'язань
стверджується також тим, що
територіальним органом Держкомзему у
Тернопільській області на підставі
укладених договорів прийнято
землевпорядну документацію без
зауважень та застережень.

Щодо посилань Відповідача на висновки,
викладені у постанові Вищого
адміністративного суду України від 26
лютого 2013 року, слід зазначити
наступне.

Предметом спору у справі за позовом
Державної фінансової інспекції в
Тернопільській області до Державного
підприємства «Тернопільський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» є стягнення
суми. Відповідно предметом доказування
були обставини, з якими закон пов'язує
відповідне стягнення, проте не
правомірність вимоги ДФІ в
Тернопільській області від 15.06.2010
№19-07-13-14/2988. Відтак, в зазначеній ухвалі
суд касаційної інстанції не давав
оцінки законності винесеної
відповідачем вимоги про повернення
коштів до Державного бюджету України.
Відповідно суд першої інстанції
безпідставно посилався на такі
обставини, оскільки вони стосуються
правовідносин, що виникли після
правовідносин, що є предметом спору у
даній справі.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
Відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких умов суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
необхідність скасування оскаржуваного
пункту 2 обов'язкових вимог Державної
фінансової інспекції №19-07-13-14/2988 від
15.06.2010 року.

З огляду на викладене, оскаржувана
постанова підлягає скасуванню із
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Крім того, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
матеріалами справи підтверджується
поважність причин пропуску строку
звернення позивача з даним позовом до
адміністративного суду, оскільки позов
поданий за підписом нового директора
ДП «Тернопільський науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою»,
який приступив до виконання обов'язків
28.05.2012 року, тобто після проведення
перевірки інституту. Його обізнаність
із результатами перевірки та
винесенням відповідачем вимоги про
відшкодування коштів до Державного
бюджету України до ухвалення Вищим
адміністративним судом рішення по
адміністративній справі про
відшкодування суми 26.02.2013 року
матеріалами даної справи не
підтверджена. Відтак, відсутні
підстави для застосування наслідків
пропущення строку звернення до суду,
передбачених статтею 100 КАС України.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Тернопільський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 10.07.2013 року
у справі № 819/598/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
Державного підприємства
«Тернопільський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою»
задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати пункт 2
обов'язкових вимог Державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області №19-07-13-14/2988 від 15.06.2010 року.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська