Справа № 872/15599/13
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2014 рокусправа №
205/5819/13(2а/205/185/13) Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів: головуючого
судді Юхименка О.В.

суддів: Мельника
В.В. Нагорної Л.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 16.09.2013р.

у справі № 205/5819/13(2а/205/185/13)

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у місті Дніпропетровську ради

про стягнення боргу з виплати
державної допомоги по догляду за
дитиною,

встановив: подано позов до Управління
праці та соціального захисту населення
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради, в якому
заявлено вимоги про:

визнання дій відповідача такими, що
були здійснені зазначеним
відповідачем без урахування вимог ст.
152 Конституції України, ст. 175 ЦК
України, ст. 268 ЦК України відносно
нарахування та здійснення
перерахування раніше призначеної
позивачу допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку;

зобов'язання відповідача усунути
порушення та провести перерахунок
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до положення ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям
з дітьми» у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років;

зобов'язання відповідача виплатити
відповідно до положення ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям
з дітьми» допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з 01 вересня 2011 року.

Суд в задоволенні позову відмовив.
Рішення суду першої інстанції
мотивоване тим, що Позивачу призначена
та виплачується допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірах, передбачених діючим
законодавством, у відповідності до
поданої заяви та наданих документів
про доходи і майновий стан усіх членів
сім'ї.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі ОСОБА_1, Позивач,
вказує на порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить постанову суду скасувати та
задовольнити позов. В обґрунтування
зазначає, що має право на отримання
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірах, встановлених ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при винесені оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач має
малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у зв'язку з чим знаходиться на обліку у
відповідача та отримує від нього
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення трирічного віку.

Закон України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» №2811-XII від 21 листопада
1992 року відповідно до Конституції
України встановлює гарантований
державою рівень матеріальної
підтримки сімей з дітьми шляхом
надання державної грошової допомоги з
урахуванням складу сім'ї, її доходів та
віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення.

Частиною 1 статті 1 вказаного Закону
встановлено, що громадяни України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Статтею 3 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» від 21
листопада 1992 року № 2811-XII передбачено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Закон України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21 листопада
1992 року є спеціальним законом, що
регулює правовідносини, пов'язані з
призначення та виплатою державної
допомоги на неповнолітніх дітей.

Статтею 1 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

До ст.15 Закону №2811-ХII вносились зміни, а
дія статті зупинялась іншими Законами.

Так, Законом України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" ст.15 Закону №2811-ХII
викладено в наступній редакції:
"Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень".

Проте, відповідно до Прикінцевих
положень Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік" Розділ I цього
Закону набирає чинності з 01.01.2008 і діє
по 31.12.2008. Отже, з 01.01.2009 ст.15 Закону
№2811-ХII відновила попередню
редакцію, відповідно до якої допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

В той же час, ст. 46 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2009 рік"
установлено, що у 2009 році допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" та
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Аналогічним чином врегульовано спірні
правовідносини у 2010 році ст.45 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік".

У зв'язку з тим, що у зазначені
положення Законів України "Про
Державний бюджет України на 2009 рік" та
«Про Державний бюджет України на 2010
рік» не визнано неконституційними, у
2009-2010р.р. допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
призначалась та виплачувалась у
відповідності до п.22 Постанови КМУ №1751
від 27.12.2001 "Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми".

Оскільки ані Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік», Законом України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік», Законом України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» ані іншими
Законами, не встановлювалося на 2011 - 2014
роки інший, ніж у Законі України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
розмір допомоги, а дії Законів про
бюджет діяли, відповідно, лише у 2009 та
2010 роках, то з 01.01.2011 року у відповідача
виник обов'язок здійснювати виплату
державної допомоги в розмірах,
передбачених Законом України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми".

Порядок звернення до адміністративних
судів та порядок здійснення
адміністративного судочинства
визначає Кодекс адміністративного
судочинства України.

І відповідно до імперативних вимог
частини другої статті 99 цього Кодексу,
із змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010р. N
2453-VI), для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, стаття 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

При цьому, поважними визнаються такі
обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення сторони та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
сторонами справи певних процесуальних
дій.

Будь-яких поважних причин для
поновлення строку звернення до суду
позивачем не наведено.

Таким чином, позивач має право на
отримання допомоги по догляду за
дитиною з 10 січня 2013 року до досягнення
нею трирічного віку, у розмірах, які
передбачені ст. 15 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198,
статтями 202, 205, 207 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

П О С Т А Н ОВ И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 16.09.2013р. -
скасувати та прийняти нову постанову
про часткове задоволення позову.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради щодо відмови
ОСОБА_1 перерахувати та виплатити
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з 10 січня 2013 року до досягнення
дитиною трирічного віку у розмірах,
передбачених ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплату
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з 10 січня 2013 року до досягнення
дитиною трирічного віку згідно ст. 15
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми", з урахуванням
проведених виплат.

В іншій частині позов залишити без
розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту винесення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна