Справа № 9101/150963/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"24" квітня 2014 р. справа № 2а-5785/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у місті Дніпропетровську ради

на постанову Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
11 листопада 2011 р., прийняту у порядку
скороченого провадження,

у справі № 2а-5785/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради

про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

У серпні 2011 року позивач
звернувся до суду першої інстанції з
позовом, в якому просив:

- визнати дії відповідача щодо
нарахування позивачу щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення,
передбачену ст.48 Закону України « Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2011 рік
не в повному обсязі - неправомірними;

- зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок позивачу
одноразової щорічної допомоги на
оздоровлення з розрахунку чотири
мінімальних заробітних плат у
відповідності зі ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2011 рік
та забезпечити виплату цих коштів.

Постановою Ленінського районного
суду м.Дніпропетровська від 11
листопада 2011 року позов задоволено, а
саме:

- визнано дії відповідача щодо
нарахування позивачу щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення,
передбачену ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2011 р. не
в повному обсязі -неправомірними;

- зобов'язано відповідача
нарахувати та виплатити позивачу
недоплачену щорічну одноразову
допомогу на оздоровлення за 2011р., у
розмірі передбаченому ст. 48 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
з урахуванням виплачених сум, до
внесення змін в пенсійне
законодавство.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку.

В апеляційні скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити позивачу
у задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги дотримання
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,

апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних

підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач перебуває на обліку у
відповідача, як особа, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, має інвалідність третьої
групи та, відповідно до ст. 48 Закону
України "Про соціальний статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", має право
на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат.

Щорічна допомога на оздоровлення
позивачу виплачується відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12 липня 2005 року "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", якою
встановлено щорічну допомогу
інвалідам 3 групи у сумі 90 гривень.

Разом з тим, пунктом 6 частини 1 статті 92
Конституції України встановлено, що
виключно законами визначаються,
зокрема, основи соціального захисту.

Відповідно до статті 113 Конституції
України Кабінет Міністрів України у
своїй діяльності керується
Конституцією та законами України, а
також указами Президента України та
постановами Верховної Ради України,
прийнятими відповідно до Конституції
та законів України.

У 2011 році зміст статті 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
змінювався, а дія зазначеної статті не
призупинялася.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, постанова
Кабінету Міністрів України № 562 від 12
липня 2005 року, застосуванню не
підлягає.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, яким
обставини в справі встановлені
правильно та порушень норм
матеріального і процесуального права
не допущено, тому підстав для
скасування судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 11 листопада 2011
року у справі № 2а-5785/11 залишити без
змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ч.10
ст.183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун