Справа № 9101/143913/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" березня 2014 р. справа №
0417/2а-4582/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі
м.Дніпропетровська

на постанову Індустріального
районного суду Дніпропетровської
області від 29 листопада 2011 р., прийняту
у порядку скороченого провадження,

у справі № 0417/2а-4582/2011

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Індустріальному районі
м.Дніпропетровська

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У листопаді 2011 року позивач
звернувся до Індустріального
районного суду Дніпропетровської
області з позовом, в якому просив:

- поновити строк звернення до
суду;

- визнати неправомірними дії
відповідача, щодо щомісячного
нарахування і виплаті пенсії за період
з 09.07.2007 р., без урахування щомісячної
надбавки до пенсії, в розмірі 30% від
мінімальної пенсії за віком, згідно ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»;

- зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок і виплату
невиплаченої частини пенсії за період
з 09.07.2007р. по день розгляду справи в
суді, з урахуванням, згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», щомісячної надбавки до пенсії
за віком;

- зобов'язати відповідача в
подальшому починаючи з дня розгляду
справи в суді щомісячно нараховувати і
сплачувати пенсію з урахуванням
щомісячної соціальної надбавки в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком згідно Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Постановою Індустріального
районного суду Дніпропетровської
області від 29 листопада 2011 року позов
позивача задоволено частково, а саме:

- визнано незаконною
бездіяльність відповідача щодо
невиконання за період з 16 травня 2011
року по 22 липня 2011 року приписів згідно
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»;

- зобов'язано відповідача
здійснити нарахування позивачу
відповідно до вимог ст.1 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком як дитині
війни, виходячи із розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», і провести
відповідні виплати за період з 16 травня
2011 року по 22 липня 2011 року включно з
урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позову
відмовлено.

Стягнуто із відповідача на
користь позивача судові витрати по
справі в сумі 28 грн. 23 коп.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нову
про відмову у задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги дотримання
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" має статус дитини війни і має
право відповідно до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

У період з 16 травня 2011 року по 22
липня 2011 року дія ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" не
призупинялася, а застосування
відповідачем положень постанови КМ
України № 530 від 28.05.2008 року щодо
визначення розміру підвищення пенсії є
безпідставним, оскільки розмір
підвищення пенсії визначений Законом
України "Про соціальний захист дітей
війни", який має вищу юридичну силу, ніж
постанова КМ України.

При цьому колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що розмір мінімальної
пенсії за віком необхідно обраховувати
відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку, що
права позивача були порушені.

Однак, вирішуючи спірні правовідносини
суд першої інстанції не прийняв до
уваги наступне.

Згідно п. 34 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про державне мито" органи
Пенсійного Фонду України звільнені від
сплати державного мита.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Ч.3 ст. 94 КАС України
встановлено, що у разі задоволення
адміністративного позову в частині ,
судові витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 201 КАС
України підставами для зміни постанови
або ухвали суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права

За таких обставин суд дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
- зміні з викладенням абзацу п'ятого
резолютивної частини наступного
змісту: стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 судові
витрати по справі у сумі 28 грн. 23 коп.

В решті постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 198, ст.201, ст.205, ст.207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі
м.Дніпропетровська - задовольнити
частково.

Постанову Індустріального
районного суду Дніпропетровської
області від 29 листопада 2011 р. у справі №
0417/2а-4582/2011 в частині розподілу судових
витрат -змінити, виклавши абзац п'ятий
постанови у наступній редакції:
"Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати по
справі у сумі 28 грн. 23 коп."

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
ухвалення та оскарженню відповідно до
ч. 10 ст. 183-2 КАС України не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун