Справа № 816/1868/14
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/1868/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дубовик
О.І.,

представника позивача - Фесенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2014 року Державна податкова
інспекція у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (далі - ДПІ у м. Полтаві, позивач)
звернулася до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області (далі - УДВС ГУЮ у
Полтавській області, відповідач) про
скасування постанови старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Полтавській області про накладення
штрафу від 16.04.2014 ВП №41614327.

Мотивуючи свої вимоги, позивач
стверджує, що на даний час у ДПІ в м.
Полтаві відсутні технічні можливості
для виконання рішення Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 09.10.2013, тому оскаржувана постанова
про накладення штрафу за невиконання
вищевказаного рішення суду винесена
безпідставно та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги,
просила позов задовольнити з підстав
викладених у позовній заяві.

Відповідач явку в судове засідання
свого представника не забезпечив,
надав до суду клопотання про розгляд
справи за його відсутності. В письмових
запереченнях просив суд відмовити у
задоволенні позову посилаючись на те,
що оскаржувана постанова про
накладення штрафу винесена правомірно,
оскільки державний виконавець діяв у
межах повноважень, здійснював
виконавче провадження у спосіб і
порядок, визначений Законом України
"Про виконавче провадження".

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши залучені до
матеріалів справи та зібрані судом
письмові докази, застосувавши до
спірних правовідносин відповідні
норми матеріального та процесуального
права, суд приходить до наступних
висновків.

З матеріалів справи суд встановив, що
23.01.2014 постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Полтавській області було відкрито
виконавче провадження №41614327 (а.с. 26) з
приводу виконання виконавчого листа
№816/2221/13-а від 09.12.2013, виданого
Харківським апеляційним
адміністративним судом щодо
зобов'язання ДПІ у м. Полтаві відновити
в електронній базі даних
"Автоматизована система співставлення
Інформаційної системи Міністерства
доходів і зборів України "Податковий
борг" показників податкової звітності
Приватного підприємства "Алкіона", що
зазначені останнім в податкових
деклараціях з ПДВ за лютий 2010 року -
лютий 2013 року.

Листом №2849/9/16-01-10-34 від 06.02.2014 ДПІ у м.
Полтаві повідомило державного
виконавця про неможливість виконання
рішення суду з технічних причин та про
факт звернення 02.01.2014 до Харківського
апеляційного адміністративного суду
із заявою про відстрочку виконання
рішення суду.

На виконання вимоги державного
виконавця ДПІ у м. Полтаві листом
№4003/9/1601-10-34 від 03.03.2014 повідомило про
відсутність інформації щодо стану
розгляду заяви.

У зв'язку з відсутністю підстав для
відкладення провадження виконавчих
дій та з урахуванням того, що рішення
суду залишається невиконаним, старший
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Полтавській області 16.04.2014 виніс
постанову ВП №41614327 (а.с. 4), якою на
боржника накладено штраф у розмірі 680,00
грн. за невиконання рішення суду.

Не погоджуючись із правомірністю
винесення вказаної постанови, ДПІ у м.
Полтаві звернулося до суду з даним
позовом.

Надаючи правову оцінку доводам
позивача та запереченням відповідача в
межах заявлених позовних вимог, суд
виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV
(далі - Закон №606-XIV) виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

У відповідності до частини першої ст. 11
Закону №606-XIV державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зміст дій, які повинен вчиняти
державний виконавець з приводу
примусового виконання судових рішень,
передбачений, зокрема, ст. 89
зазначеного Закону, згідно з ч. 1 якого у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Як встановлено судом, у термін наданий
для самостійного виконання постановою
про відкриття виконавчого провадження,
боржник рішення суду не виконав.

У зв'язку з невиконанням боржником
рішення суду, старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Полтавській області виніс оскаржувану
постанову про накладення штрафу.

Невиконання рішення суду в строк
наданий відповідачем ДПІ у м. Полтаві
пояснює відсутністю технічних
можливостей вносити зміні до
електронної бази даних "Автоматизована
система співставлення Інформаційної
системи Міністерства доходів і зборів
України "Податковий борг" на підставі
рішення суду. З метою усунення прогалин
в електронній базі позивач звертався з
відповідними запитами до Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області, а також подавав заяву про
відстрочку виконання рішення суду до
Харківського апеляційного
адміністративного суду. Але
позитивного результату не досяг.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України
передбачено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Проаналізувавши доводи позивача на
предмет їх узгодженості відповідним
нормам матеріального права, суд
прийшов до висновку, що наведені у
позовній заяві обставини не свідчать
про поважність причин невиконання
судового рішення, а тому не можуть бути
підставою для скасування постанови
державного виконавця про накладення
штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку
про законність оскаржуваної постанови
державного виконавця, у зв'язку з чим
позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено
30.05.2014.

Суддя
Є.Б.
Супрун