Справа № 822/788/14
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/788/14
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.
Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В.,
Мельник-Томенко Ж.М.

при секретарі: Лукашик М.О.

за участю представників сторін:

представника позивача - Романюк В.М.

представника відповідача - Рисюк П.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Кам'янець-Подільської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів та зборів у Хмельницькій
області на постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 12
березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агро-Еко
ХХІ Плюс" до Кам'янець-Подільської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів та зборів у
Хмельницькій області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агро-Еко ХХІ Плюс"
звернулось до Хмельницького окружного
адміністративного суду з позовом до
Кам'янець-Подільської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів та зборів у Хмельницькій
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 17.02.2014 року
форми "В4" №.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 12.03.2014 року
адміністративний позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від
12.03.2014 року з підстав її
невідповідності вимогам
процесуального та матеріального права.

Представник відповідача (апелянта) в
судовому засіданні вимоги апеляційної
скарги підтримав в повному обсязі та
просив колегію суддів їх задовольнити.

Представник позивача заперечив проти
задоволення вимог апеляційної скарги,
посилаючись на їх безпідставність та
просив залишити оскаржуване рішення
суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
рішення суду першої інстанції - без
зміни, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
за результатом проведеної
відповідачем документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
"Агро-Еко ХХІ Плюс" з питань дотримання
вимог податкового та іншого
законодавства та достовірності даних,
що містяться у поданій декларації з
ПДВ, в частині господарських
взаємовідносин із ТОВ"Побережне", , у періоді з 01.06.2013 року по
30.06.2013 року, про що складено акт №
141/22-09-22-01/37000430 від 04.02.2014 року.

Зокрема, в результаті проведеної
перевірки відповідачем встановлено
порушення позивачем вимог пп."а" п. 198.1,
п. 198.3, ст.198 Податкового кодексу
України, в зв'язку з чим товариство з
обмеженою відповідальністю "Агро-Еко
ХХІ Плюс" завищило від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту з ПДВ поточного звітного
(податкового) періоду (рядок 19
Декларації) за червень 2013 року в сумі
127758,00 грн., в зв`язку із безпідставним
віднесенням в червні 2013 року до
податкового кредиту суму ПДВ в розмірі
127758,00 грн., по господарських операціях з
придбання ТОВ "Агро-Еко ХХІ Плюс" в
червні 2013 року сої у ТОВ"Побережне",
ідентифікаційний код 32172607, на суму
766546,00 грн., в т.ч. ПДВ 127757,66 грн., факт
здійснення яких не підтверджено.

На підставі вказаного акту перевірки,
відповідачем 17.02.2014 року прийняте
податкове повідомлення-рішення форми
"В4" №, яким позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми ПДВ в
сумі 127758,00 грн.

Позивач, не погоджуючись із прийнятими
податковим органом рішеннями,
звернувся до суду з даним позовом.

В свою чергу, суд першої інстанції,
приймаючи оскаржуване рішення, прийшов
до висновку, що орган владних
повноважень, яким є
Кам'янець-Подільська об'єднана
Державна податкова інспекція
Головного управління Міністерства
доходів та зборів у Хмельницькій
області, діяв не у відповідності до
вимог Податкового кодексу України та
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок щодо
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
платниками податків - фізичними
особами, що затверджений Наказом
Міністерства фінансів України № 395 від
14.03.2013 року. Зокрема, суд першої
інстанції вважає, що відповідачем не
доведено факт порушення позивачем
вимог податкового законодавства.

Колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції по суті спору, з огляду на
наступне.

Основними видами діяльності позивача є
виробництво олії та тваринних жирів,
виробництво готових кормів для тварин,
що утримуються на фермах.

Встановлено, що між ТОВ "Побережне"
(продавець) та ТОВ "Агро-Еко ХХІ Плюс"
(покупець) 17 квітня 2013 року укладений
договір купівлі-продажу олійного
насіння сої №17/04-2013 , згідно п.1.1 якого
продавець зобов'язується продати для
покупця олійне насіння сої (в
подальшому "Товар") згідно ДСТУ 4964:2008
Соя. Технічні умови, урожаю 2012 року.
Місце поставки :32376, с.Панівці,
вул.Маршала Харченка,1а,
Кам`янець-Подільський район,
Хмельницька область (п.3.1 договору).
Перевезення товару здійснюється за
рахунок Продавця (п.3.7 Договору).

На виконання сторонами умов договору
купівлі-продажу олійного насіння сої
№17/04-2013 позивачем надані суду
видаткові та податкові накладні,
платіжні доручення на підтвердження
оплати за товар, якісні посвідчення. На
підтвердження транспортування
придбаного позивачем у відповідача
товару ( сої) представником ТОВ"
Агро-Еко ХХІ Плюс" надані
товарно-транспортні накладні, витягами
із журналу реєстрації зважування
вантажів на автомобільних вагах.

Судом першої інстанції був допитаний
свідок - ОСОБА_4 (начальник відділу
приймання сировини ТОВ" Агро-Еко ІХІ
Плюс"), який підтвердив придбання
позивачем в червні 2013 року у
ТОВ"Побережне" сої, а також свої підписи
на видаткових накладних.

Також, використання придбаного у
ТОВ"Побережне" олійного насіння сої
(сировини) в господарській діяльності
ТОВ «Агро-Еко ІХІ Плюс»
підтверджується первинними
документами та даними бухгалтерського
обліку, зокрема : зведеною інформацією
щодо оприбуткування та використання
сої по рахунку 208 за червень 2013 року: на
початок червня 2013 року по рахунку 208
рахувався залишок сої в кількості 1 288,54
тон : собівартості 4 661 702,69 грн., за
червень 2013 року всього надійшло від
постачальників сої в кількості 2 047,958
тон по собівартості 9506 117,74 грн., що
підтверджується записом по дебету
рахунку 208 в кореспонденції з кредитом
рахунку 63. За червень 2013 року всього
передано в переробку сої в кількості 2
267,31 тон по собівартості 9 615 208,91 грн., що
підтверджується записом по дебету
рахунку 23 в кореспонденції з кредитом
рахунку 208. Залишок сої на кінець червня
2013 року по рахунку 208 становить 1 069,188
тон по собівартості 4 552 611,52 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
контрагент позивача - ТОВ "Побережне" на
момент укладення та виконання договору
купівлі-продажу олійного насіння сої
№17/04-2013 від 17.04.2013 року, був
зареєстрований суб`єктом
підприємницької діяльності, що
підтверджується спеціальним витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців від
12.03.2014 року та платником податку на
додану вартість.

В свою чергу, податковий орган прийшов
до висновку, про відсутність реального
товарного характеру господарських
операцій, а відтак, і відсутність
реального виконання вищезазначеного
договору.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами, колегія суддів враховує
наступне.

За змістом ч.1 ст.656 ЦК України предметом
купівлі-продажу може бути товар, який є
у продавця на момент укладення
договору або буде створений (придбаний,
набутий) продавцем у майбутньому.
Статтею 658 ЦК України визначено, що
право продажу товару, крім випадків
примусового продажу та інших випадків,
встановлених законом, належить
власнику товару.

Відповідно до ч.2 ст.317 ЦК України на
зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна. Відтак,
відсутність у власника майна
складських приміщень для його
зберігання не є перешкодою для
здійснення ним повноважень власника
щодо володіння, користування та
розпорядження, які в сукупності
складають зміст права власності.

Приписами ст.1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Судом першої інстанції встановлено, що
ТОВ "Агро-Еко ХХІ Плюс" надано докази,
які підтверджують зміни у власному
капіталі та зобов`язаннях як платника
податків у зв`язку з його господарською
діяльністю по вказаній господарській
операції, а тому позивач правомірно в
червні 2013 року відніс до податкового
кредиту суми ПДВ по договору
купівлі-продажу олійного насіння сої
№17/04-2013 від 17.04.2013 року.

Відповідно до п.200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4 ст.
200 Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Порядок формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
визначений статтею 198 Податкового
кодексу України.

Так, відповідно до п.198.1 ст.198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті)
та послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
(за наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів: у
паперовому вигляді; в електронній
формі з дотриманням умови щодо
реєстрації у порядку, визначеному
законодавством, електронного підпису
уповноваженої платником особи та умови
реєстрації податкової накладної у
Єдиному реєстрі податкових накладних.
У такому разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді не є
обов'язковим.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення
яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього
пункту.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України" від 16.07.1999 року №
996-14 зі змінами і доповненнями
встановлено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Судом першої інстанції встановлено
факт наявності у позивача податкових
накладних, та відсутність у
податкового органу зауважень щодо їх
оформлення.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що вищенаведені документи
відповідають вимогам первинних
документів, містять усі визначені
законом необхідні реквізити, що дає
підстави для врахування їх при
формуванні податкового кредиту
платника податків.

Колегія суддів вважає, що наявність у
позивача зазначених податкових
накладних, оформлених з дотриманням
вимог чинного законодавства,
постачальником товару, які засвідчують
факт придбання товару, є достатньою
підставою для віднесення сплаченого в
їх ціні ПДВ до податкового кредиту.
Позивач та його контрагент виконали
укладений договір в повному обсязі, що
підтверджується первинними
документами, оформленими сторонами з
дотриманням вимог ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та звітність
в Україні".

В свою чергу, податковим органом не
наведено та не подано будь-яких
доказів, які б могли свідчити про
недобросовісність позивача як
платника податків.

За результатом апеляційного розгляду,
колегія суддів вважає вірним висновки
суду першої інстанції, що відповідачем
не доведено факт порушення позивачем
вимог податкового законодавства, і, як
наслідок, наявність підстав для
визнання протиправними і скасування
податкового повідомлення-рішення
Кам'янець-Подільської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів та зборів у Хмельницькій
області від 17.02.2014 року форми "В4"
№.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що суд
першої інстанції вірно встановив
обставини даної справи, правильно
визначив правове регулювання спірних
правовідносин та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги щодо
наявності підстав для скасування
рішення суду першої інстанції
спростовується матеріалами
адміністративної справи та
законодавчим регулюванням спірних
правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу
Кам'янець-Подільської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів та зборів у Хмельницькій
області, - залишити без задоволення, а
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
29 травня 2014 року.

Головуючий
Сторчак В. Ю.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.