Справа № 823/1204/14
Суддя: Т.М. Чубар
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
справа № 823/1204/14

м. Черкаси

15 год. 56 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Чубар Т.М.,

секретар - Шепель А.М.,

за участю представника позивача
товариства з обмеженою
відповідальністю «Атіква Естейт»
Півошенка П.О. - за довіреністю від
18.04.2014р.,

представника відповідача Центрального
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Недоступа Д.М. - за довіреністю
№ ДВ-13 від 04.03.2014р.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Атіква Естейт» до
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції, старшого
державного виконавця Центрального
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Недоступа Дмитра Миколайовича
про визнання дій неправомірними та
скасування постанови про арешт коштів
боржника,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулося
товариство з обмеженою
відповідальністю «Атіква Естейт», в
якому просить визнати дії старшого
державного виконавця Центрального
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Недоступа Дмитра Миколайовича
неправомірними та скасувати постанову
про арешт коштів боржника ВП № 42713415 від
07.04.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, обґрунтовуючи їх тим, що,
по-перше, спірна постанова не містить
назви виконавчого документа, коли та
ким виданий останній, та резолютивної
частини документа, на підставі якого
проводиться стягнення; по-друге,
державний виконавець, починаючи
виконувати рішення, повинен
пересвідчитися, чи отримано боржником
постанову про відкриття виконавчого
провадження і чи здійснені ним дії,
спрямовані на добровільне виконання
рішення у встановлений постановою
строк; позивача не було належним чином
повідомлено про початок здійснення
виконавчих дій у зв'язку з чим
останнього було позбавлено можливості
добровільно виконати рішення.

Представник відповідача проти
заявленого адміністративного позову
заперечує, мотивуючи заперечення тим,
що постанова про арешт коштів боржника
винесена у відповідності до статей 52, 57
Закону України «Про виконавче
провадження».

Заслухавши пояснення та доводи
представників сторін, розглянувши
подані документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області № 598 від 28.10.2013р.
товариство з обмеженою
відповідальністю «Атіква Естейт»
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого абз. 2 п. 5
ч. 2 статті 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» та
накладено штраф на позивача у сумі 1 032
300 грн.

28 березня 2014 року старшим державним
виконавцем Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Недоступом Д.М. відкрито
виконавче провадження № 42713415 з
виконання постанови Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Черкаській області № 598 від
28.10.2013р. про стягнення з товариства з
обмеженою відповідальністю «Атіква
Естейт» на користь держави штрафу у
сумі 1 032 300 грн.; боржнику надано
семиденний строк з дати винесення
постанови для добровільного виконання
виконавчого документа.

Постановою Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області № 599 від 28.10.2013р.
товариство з обмеженою
відповідальністю «Атіква Естейт»
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого абз. 5 п. 6
ч. 2 статті 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» та
накладено штраф на позивача у сумі 1 032
300 грн.

28 березня 2014 року старшим державним
виконавцем Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Недоступом Д.М. відкрито
виконавче провадження № 42713910 з
виконання постанови Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Черкаській області № 599 від
28.10.2013р. про стягнення з товариства з
обмеженою відповідальністю «Атіква
Естейт» на користь держави штрафу у
сумі 1 032 300 грн.; боржнику надано
семиденний строк з дати винесення
постанови для добровільного виконання
виконавчого документа.

Постановою старшого державного
виконавця Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Недоступа Д.М. від 07.04.2014р. на
підставі статті 33 Закону України «Про
виконавче провадження» об'єднано
виконавчі провадження № 42713415 та № 42713910
в зведене виконавче провадження №
42869174, яке веде Центральний відділ
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління.

07 квітня 2014 року старшим державним
виконавцем Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Недоступом Д.М. у зв'язку з
невиконанням боржником рішення в
строк, наданий для самостійного
виконання, керуючись статтями 11, 52
Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанову про
арешт коштів боржника товариства з
обмеженою відповідальністю «Атіква
Естейт» при примусовому виконання
виконавчих документів про стягнення
боргу з товариства з обмеженою
відповідальністю «Атіква Естейт» на
користь Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області на загальну суму 2 064
600 грн., а саме накладено арешт на кошти,
що містяться на рахунках: 1) ПАТ «Марфін
Банк», р/р 1, код фінансової
установи 328168, код валюти 980; 2) ПАТ
«Марфін Банк», р/р 1840, код
фінансової установи 328168, код валюти 840;
3) ПАТ «Марфін Банк», р/р 1, код
фінансової установи 328168, код валюти 980,
що належать боржнику - товариству з
обмеженою відповідальністю «Атіква
Естейт», адреса: вул. Ільїна, 226/1, м.
Черкаси, , у межах суми 2
271 160 грн. (з урахуванням виконавчого
збору, витрат на організацію
виконавчих дій).

Вирішуючи даний спір, з огляду на
аргументацію позивача, суд враховує, що
спеціальним законом, який визначає
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, є Закон України «Про виконавче
провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р. (далі -
по тексту Закон № 606-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 606-XIV
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Відповідно до статті 3 Закону України
«Про державну виконавчу службу» №
202/98-ВР від 24.03.1998р. органами державної
виконавчої служби є: Департамент
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України, до
складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень; районні, районні у містах,
міські (міст обласного значення),
міськрайонні відділи державної
виконавчої служби відповідних
управлінь юстиції. При цьому примусове
виконання судових рішень,
постановлених іменем України, та
рішень інших органів (посадових осіб),
виконання яких покладено на державну
виконавчу службу, у порядку,
передбаченому законом, здійснюється
державним виконавцем.

З метою забезпечення гарантій прав
громадян і юридичних осіб у
виконавчому провадженні статтею 6
Закону № 606-XIV зобов'язано державного
виконавця використовувати надані йому
права у точній відповідності із
законом і не допускати у своїй
діяльності порушення прав та законних
інтересів громадян і юридичних осіб.

При цьому ч. 3 статті 11 Закону № 606-XIV
державному виконавцю надано право у
процесі здійснення виконавчого
провадження:

проводити перевірку виконання
боржниками рішень, що підлягають
виконанню відповідно до цього Закону;

з метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну;

безперешкодно входити до приміщень і
сховищ, що належать боржникам або
зайняті ними, проводити огляд
зазначених приміщень і сховищ, у разі
необхідності примусово відкривати та
опечатувати такі приміщення і сховища;

накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку;

накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей;

здійснювати інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами.

За статтею 52 Закону № 606-XIV звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Таким чином, законодавством
передбачено, що поняття «звернення
стягнення» охоплює наявність в
сукупності трьох послідовних дій:
арешт (опис), вилучення та примусова
реалізація.

Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитарних
установах. На кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках,
вкладах та на зберіганні у банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту. Стягнення на майно
боржника звертається в розмірі і
обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження (стаття 52
Закону № 606-XIV).

Згідно з ч. 1 статті 57 Закону № 606-XIV
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Тобто для забезпечення
збереження майна боржника, що підлягає
наступній передачі стягувачеві або
реалізації.

Таким чином, накладення арешту на
майно, в тому числі кошти боржника, у
виконавчому провадженні не є актом
звернення стягнення на майно, а є лише
дією, спрямованою на забезпечення
можливості звернення стягнення на
майно, в тому числі кошти боржника, у
майбутньому.

Відповідно до ч. 2 статті 57 Закону № 606-XIV
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Отже, арешт на майно, в тому числі кошти
боржника, може здійснюватися як під час
відкриття виконавчого провадження, так
і в процесі здійснення інших
виконавчих дій.

Державний виконавець, в свою чергу, при
виконанні виконавчих документів,
виданих іншими органами щодо стягнення
боргу, зобов'язаний керуватися нормами
Закону України «Про виконавче
провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р.,
зокрема звертати стягнення на майно
боржника, в тому числі накладати арешт
на кошти боржника, які знаходяться на
рахунках в установах банків, інших
кредитних установах.

З огляду на викладене, враховуючи те, що
накладення арешту на майно, в тому
числі кошти боржника, у виконавчому
провадженні не є актом звернення
стягнення на майно, а є дією
спрямованою на забезпечення
можливості звернення стягнення на
майно (кошти) у майбутньому, суд дійшов
висновку про те, що факт накладення
арешту на кошти боржника не може
свідчити, як зазначає представник
позивача, про безспірне списання
коштів з рахунків позивача в рахунок
погашення боргу перед Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Черкаській області. У
зв'язку з чим відповідачем правомірно
винесено постанову про арешт коштів
боржника товариства з обмеженою
відповідальністю «Атіква Естейт» від
07.04.2014р.

Посилання представника позивача на не
отримання постанови про відкриття
виконавчого провадження з виконання
постанов Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області, що унеможливлює
подальше вчинення виконавчих дій
відповідачем, а також позбавляє
позивача можливості добровільно
виконати виконавчий документ,
спростовується наявними в матеріалах
справи документами.

Так, відповідно до ч. 2 статті 25 Закону №
606-XIV державний виконавець протягом
трьох робочих днів з дня надходження до
нього виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові (ч. 5 статті 25
Закону № 606-XIV).

При цьому, відповідно до ч. 1 статті 31
Закону № 606-XIV копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження, що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи,
03.04.2014р. старшим державним виконавцем
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції
Недоступом Д.М. надіслано на адресу
позивача: 18001, м. Черкаси, вул. Ільїна,
226/1, рекомендованим листом з
повідомленням про вручення постанови
про відкриття виконавчого провадження
№ 42713415 та № 42713910 від 28.03.2014р., повернуті
адресату «за закінченням терміну
зберігання», що свідчить про свідоме
уникнення позивачем факту отримання
постанов про відкриття виконавчого
провадження.

Твердження представника позивача щодо
відсутності у спірній постанові про
арешт коштів назви виконавчого
документа, коли і ким останній виданий,
та резолютивної частини виконавчого
документа суд до уваги не приймає,
оскільки постанова державного
виконавця в межах виконавчого
провадження не може бути скасована
лише з формальних підстав, які не
перешкоджають подальшому провадженню
виконавчих дій. Як вбачається з
оскаржуваної постанови, остання
містить номер виконавчого провадження,
боржника, його адресу та код ЄДРПОУ,
назву стягувача та його адресу, а також
загальну суму заборгованості, в межах
якої накладено арешт на кошти боржника.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що при прийнятті
постанови про арешт коштів боржника ВП
№ 42713415 від 07.04.2014р. відповідач діяв у
межах і у спосіб, визначений законами
України, у зв'язку з чим суд не
знаходить підстав для задоволення
адміністративного позову.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Т.М. Чубар

Повний текст постанови виготовлений 16
травня 2014 року.