Справа № 2а-0770/2411/11
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 травня 2014 року Справа № 119387/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судового засідання
Гелецького П.В.,

представника позивача
Лосякова С.Г.,

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2012
року у справі за його позовом до
Берегівської об'єднаної державної
податкової інспекції Закарпатської
області про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2011 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП)
звернувся до суду з адміністративним
позовом, у якому просив скасувати
податкове повідомлення-рішення
Берегівської об'єднаної державної
податкової інспекції Закарпатської
області (далі - ОДПІ) № від 24
червня 2011 року, яким йому було
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи на суму 32826,25 грн., з
яких 26261 грн. за основним платежем та
6565,25 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2012
року у справі № 2а-0770/2411/11 у задоволенні
позову було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ФОП
просив зазначене судове рішення
скасувати і ухвалити нове про
задоволення його позову. Апеляційну
скаргу обґрунтовував тим, що суд при
прийнятті свого рішення проігнорував
лист Державної податкової
адміністрації України № 6820/7/16-1217 від
24.05.2001 року «Щодо включення до валових
доходів і витрат сум сплаченого
(нарахованого) податку на додану
вартість при складанні декларації про
доходи підприємцем-фізичною особою»,
яким передбачено, що «згідно з додатком
№ 7 до Інструкції про прибутковий
податок з громадян до складу витрат
фізичної особи-суб'єкта
підприємницької діяльності,
зареєстрованого як платника податку на
додану вартість, включаються суми
податку на додану вартість, внесені до
бюджету. Не включаються до валових
витрат і валового доходу суми податку
на додану вартість, які входять до ціни
придбаних та проданих товарів (робіт,
послуг) відповідно.

Представник позивача у ході
апеляційного розгляду підтримав
подану апеляційну скаргу та додатково
пояснив, що висновки податкового
органу про завищено ФОП валових витрат
на суму 80000 грн. через включення до їх
складу витрат на оплату послуг згідно з
договором з ФОП ОСОБА_4 від 01.06.2010 року
через недоведеність їх пов'язаності з
отриманням доходу суперечить
фактичним обставинам справи та
приписам ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(далі - Закон № 334/94).

Представник ОДПІ у ході апеляційного
розгляду заперечив обґрунтованість
доводів апелянта, просив залишити
оскаржуване судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апелянта у
їх сукупності, апеляційний суд
приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
оскільки ФОП був платником ПДВ, то
законодавчих підстав для віднесення
суми сплаченого ПДВ до складу валових
витрат у нього не було і висновок
податкового органу щодо завищення
валових витрат на суму 95073 грн. є
правомірним.

Крім того, оскільки з часу укладення
договору № 07 від 01.06.2010 року між
позивачем та ФОП ОСОБА_4 жодної нової
автозаправної станції відкрито не
було, роботи по їх відкриттю також не
розпочато, то висновок ОДПІ щодо
непідтвердження зв'язку понесених
витрат на оплату послуг ФОП ОСОБА_4 з
одержанням доходу є правомірним, а отже
позивачу правильно збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб на 32826,25 грн.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам апелянта,
що викладені у апеляційній скарзі, суд
апеляційної інстанції виходить із
таких міркувань.

Як безспірно встановлено судом першої
інстанції, ОДПІ було проведено планову
виїзну документальну перевірку ФОП за
період з 01.04.2010 року по 31.12.2010 року (акт
від 10.07.2010 року № 34-17/НОМЕР_2), під час
якої зроблено висновок про те, що
позивач безпідставно відніс до складу
валових витрат суму ПДВ, яка була
сплачена до бюджету, в розмірі 95073 грн.,
а також завищено валові витрати на суму
80000 грн. в результаті включення до їх
складу витрат на оплату послуг по
пошуку автозаправних станцій згідно
договору, укладеного між ним та ФОП
ОСОБА_4, через недоведеність їх
пов'язаності з отриманням доходу.

Відповідно ст. 13 Декрету № 13-92 та ст. 13
Інструкції «Про оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю»,
затвердженої наказом Головної
державної податкової інспекції
України від 21.04.1993 року № 12, яка
зареєстрована у Міністерстві юстиції
України 09.06.1993 року за № 64,
оподаткуванню підлягають доходи,
одержані за звітний податковий період
фізичною особою-суб'єктом
підприємницької діяльності від
продажу нею товарів (надання послуг,
виконання робіт) у межах її
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи.

При цьому загальним оподатковуваним
доходом вважається сукупний чистий
дохід, тобто різниця між валовим
доходом і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(далі - Закон № 334/94).

Пунктом 5.1 статті 5 Закону № 334/94
визначено, що валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Підпунктом 5.3.3 пункту 5.3 статті 5
зазначеного Закону передбачено, що не
включаються до складу валових витрат, в
тому числі, витрати на сплату податку
на прибуток підприємств, податку на
нерухомість, а також податків,
установлених пунктами 7.8, 10.2 і статтею 13
цього Закону; сплату податку на додану
вартість, включеного до ціни товарів
(робіт, послуг), що придбаваються
платником податку для виробничого або
невиробничого використання, сплату
податків на доходи фізичних осіб, які
відраховуються за рахунок сум виплат
таких доходів згідно із законом
України про оподаткування доходів
фізичних осіб.

Згідно із п. «г» пп. 4.4.2 п. 4.2 ст. 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (далі - Закон № 2181) податкове
роз'яснення є оприлюдненням офіційного
розуміння окремих положень
податкового законодавства
контролюючими органами у межах їх
компетенції, яке використовується при
обґрунтуванні їх рішень під час
проведення апеляційних процедур.
Податковими роз'ясненнями вважаються
будь-які відповіді контролюючого
органу на запити зацікавлених осіб з
питань оподаткування. Податкове
роз'яснення, надане контролюючим
органом вищого рівня, має пріоритет над
податковими роз'ясненнями
підпорядкованих йому контролюючих
органів. Податкове роз'яснення
центрального податкового органу має
пріоритет над податковими
роз'ясненнями, виданими іншими
контролюючими органами. Податкове
роз'яснення не має сили
нормативно-правового акта.

Листом Державної податкової
адміністрації України № 6820/7/16-1217 від
24.05.2001 року «Щодо включення до валових
доходів і витрат сум сплаченого
(нарахованого) податку на додану
вартість при складанні декларації про
доходи підприємцем-фізичною особою»
було надано роз'яснення, відповідно до
якого згідно з додатком № 7 до
Інструкції про прибутковий податок з
громадян до складу витрат фізичної
особи-суб'єкта підприємницької
діяльності, зареєстрованого як
платника ПДВ, включаються суми ПДВ,
внесені до бюджету. Не включаються до
валових витрат і валового доходу суми
податку на додану вартість, які входять
до ціни придбаних та проданих товарів
(робіт, послуг) відповідно.

З огляду на викладене апеляційний суд
погоджується із доводами ФОП про те, що
оскільки він був зареєстрований
платником ПДВ і вніс вказаний податок в
розмірі 95073 грн. до бюджету, а не сплатив
у ціні товарів (робіт, послуг), що
придбавалися для виробничого або
невиробничого використання, то у нього
були правові підстави для віднесення
цієї суми ПДВ до складу валових витрат,
а отже відповідний висновок
податкового органу про протиправність
таких дій позивача є безпідставним.

Щодо правомірності збільшення ОДПІ
суму грошового зобов'язання ФОП по
податку на доходи фізичних осіб у
розмірі 32826,25 грн. апеляційний суд
зазначає таке.

Судом встановлено, що між позивачем
(замовник) та ФОП ОСОБА_4 (виконавець)
було укладено договір про надання
юридичних, інформаційних, аналітичних
послуг № 07 від 01.06.2010 року, у п. 2.1 якого
зазначено обов'язок останнього на
вимогу позивача:

надавати послуги по проведенню
переговорів та організації
документообігу при пошуку місць
розташування автозаправних станцій
(комплексів) в кількості 10 шт.;

надавати консультації, висновки,
довідки з правових питань;

здійснювати пошук місць можливого
розташування автозаправних
комплексів та проводити відповідні
переговори;

представляти інтереси ФОП перед
державними і приватними органами та
організаціями.

Згідно з актами приймання-передачі
виконаних робіт № 1 від 27.09.2010 та № 2 від
27.12.2010 ФОП ОСОБА_4 надано, а ФОП ОСОБА_3
прийнято роботи по проведенню
переговорів та організації
документообігу при пошуку виконавцем
місць розташування автозаправних
станцій (комплексів) замовника в
кількості 5 шт. на суму 40000 грн. кожен.

Виконання вказаних робіт додатково
підтверджується наданими на вимогу
апеляційного суду
техніко-економічними обґрунтуваннями
будівництва автозаправних станцій,
зробленими ФОП ОСОБА_4 на виконання
умов договору.

Вказані роботи були в повному обсязі
оплачені позивачем, а їх вартість
включена до складу валових витрат у
грудні 2010 року.

Відповідно до приписів пп. 5.2.1. п. 5.2 ст. 5
Закону № 334/94 до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Оскільки ФОП займається
підприємницькою діяльністю у сфері
роздрібної та оптової торгівлі
пальним, про що ОДПІ зазначено у акті
перевірки від 10.07.2010 року № 34-17/НОМЕР_2
(а.с. 11), то суд апеляційної інстанції
погоджується із доводами апелянта про
правомірність віднесення позивачем
витрат у розмірі 80000 грн., понесених на
виконання договору № 07 від 01.06.2010 року з
ФОП ОСОБА_4, до складу валових, оскільки
вони пов'язані з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг).

Таким чином, оскільки при вирішенні
даного публічно-правового спору судом
першої інстанції було допущено
порушення норм матеріального права, а
мотиви, з яких виходив суд під час
ухвалення свого рішення, не
відповідають фактичним обставинам
справи, оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нової про
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 04
квітня 2012 року у справі № 2а-0770/2411/11 та
прийняти нову, якою позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення
Берегівської об'єднаної державної
податкової інспекції Закарпатської
області № від 24 червня 2011 року.

Присудити з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 5 (п'ять) грн. 10 коп. судових
витрат.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Постанова у повному обсязі складена 22
травня 2014 року.