Справа № 806/1785/14
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
Житомир справа № 806/1785/14

категорія
6.2

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

за участю секретаря Барібан А.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача
Бондар О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Головного управління
Держземагентства у Житомирській
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним
позовом, в якому просить визнати
вимагання Головним управлінням
Держземагенства в Житомирській
області додаткових документів за його
клопотанням від 25.03.2013 року, які не
передбачені ст. 123 Земельного кодексу
України, протиправними. Просить
зобов"язати Головне управління
Держземагенства в Житомирській
області розглянути його клопотання від
25.03.2014 року та прийняти рішення згідно
чинного законодавства. В обґрунтування
зазначеного позову позивач вказав, що
25.03.2014 року він звернувся до Головного
управління Держземагенства в
Житомирській області на підставі ст.ст.
122,123,124,134 Земельного кодексу України з
клопотанням про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою
земельної ділянки орієнтовною площею
262 га із земель запасу та резерву
Ставищанської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області. До вказаного клопотання ним
додані графічні матеріали. Листом від
07.04.2014 року № 19-6-0.21-1990/2-14 відповідач
повідомив, що даного клопотання
необхідно долучити належним чином
оформлені графічні матеріали,
документи, що підтверджують досвід
роботи в сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі, а також копії
паспорта та індифікаційного коду.
Позивач вважає, що такі дії відповідача
суперечать ст.123 ЗК України, оскільки
нею заборонено вимагати додаткові
документи.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, мотивуючи їх
вищенаведеними підставами. Просив
позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечила з підстав, викладених в
письмовому відзиві на позовну заяву.
Просила в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні письмові
докази, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Земельним
кодексом України від 25.10.2001 року №
2768-III зі змінами і доповненнями (далі-
Кодекс ).

Статтею 122 ЗК України визначено
повноваження органів виконавчої влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, органів місцевого самоврядування
щодо передачі земельних ділянок у
власність або у користування.

Зокрема, згідно ч. 4 цієї статті
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України
визначено, що особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Аналіз зазначених норм Кодексу дає
підстави для висновку, що для одержання
у користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності особі достатньо подати
відповідне клопотання із зазначенням
орієнтовного розміру земельної
ділянки та її цільового призначення, а
також графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування та
розмір земельної ділянки. Перелік
даних документів є виключним та
розширеному тлумаченню не підлягає.
Крім того, дана норма містить пряму
заборону вимагати додаткові документи.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_3 25.03.2014 року звернувся до
Головного управління Держземагенства
в Житомирській області на підставі
ст.ст. 122,123,124,134 Земельного кодексу
України з клопотанням про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою земельної ділянки
орієнтовною площею 262 га із земель
запасу та резерву Ставищанської
сільської ради Брусилівського району
Житомирської області. До вказаного
клопотання ним додані графічні
матеріали із зазначенням бажаного
місця розташування та розміру
земельної ділянки.

Відповідач листом від 07.04.2014 року №
19-6-0.21-1990/2-14 повідомив, що до даного
клопотання необхідно долучити
належним чином оформлені графічні
матеріали, документи, що підтверджують
досвід роботи в сільському
господарстві або наявність освіти,
здобутої в аграрному навчальному
закладі, а також копії паспорта та
індифікаційного коду. При цьому
відповідач у свої відповіді посилався
на ст.7 Закону України "Про фермерське
господарство", якою визначено даний
перелік документів.

Суд вважає, що такі дії відповідача
суперечать вимогам ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
з огляду на наступне.

Так, статтею 7 Закону України "Про
фермерське господарство" від 19.06.2003
року № 973- IV визначено порядок
надання (передачі) земельних ділянок
для ведення фермерського господарства

Зокрема, ч.1 цієї статті передбачено, що
для отримання (придбання) у власність
або в оренду земельної ділянки
державної власності з метою ведення
фермерського господарства громадяни
звертаються до відповідної районної
державної адміністрації. Для отримання
у власність або в оренду земельної
ділянки із земель комунальної
власності з метою ведення фермерського
господарства громадяни звертаються до
місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і
місце розташування ділянки, кількість
членів фермерського господарства та
наявність у них права на безоплатне
одержання земельних ділянок у
власність, обґрунтування розмірів
земельної ділянки з урахуванням
перспектив діяльності фермерського
господарства. До заяви додаються
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують
досвід роботи у сільському
господарстві, затверджується
Кабінетом Міністрів України за
поданням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної аграрної
політики.

Аналіз зазначених норм дає підстави
для висновку, що ними врегульовано
відносини, які виникають лише між
громадянами та районними державними
адміністраціями чи місцевими радами з
питань отримання в оренду земельної
ділянки.

Тобто, дана норма не поширює свою дію
на відносини, які виникли між ОСОБА_3 та
Головним управлінням Держземагенства
в Житомирській області, оскільки
останній не наділений повноваженнями
вимагати додаткові документи, що не
передбачені ст. 123 Земельного кодексу
України.

Таким чином, зважаючи, що відповідач не
розглянувши належним чином клопотання
ОСОБА_3 від 25.03.2014 року та не прийнявши
рішення відповідно до законодавства,
порушив право позивача на отримання
земельної ділянки в оренду. Тому, суд
вважає за необхідне зобов"яти
відповідача повторно розглянути
клопотання ОСОБА_3 від 25.03.2014 року та
прийняти рішення відповідно до
законодавства.

З огляду на викладене суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного
управління Держземагентства у
Житомирській області щодо вимагання у
ОСОБА_3 документів, які не передбачені
ст.123 Земельного кодексу України.

Зобов"язати Головне управління
Держземагентства у Житомирській
області повторно розглянути
клопотання ОСОБА_3 від 25.03.2014 року та
прийняти рішення відповідно до
законодавства.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Житомирський окружний
адміністративний суд у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 19
травня 2014 р.