Справа № 814/295/14
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

27 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/295/14

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції:
Желєзний І. В. Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Алєксєєва
В.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління служби
безпеки України у Миколаївській
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління служби безпеки України у
Миколаївській області про визнання
протиправними дій Управління Служби
безпеки України в Миколаївській щодо
розрахунку розміру одноразової
грошової допомоги при звільнені на
пенсію за станом здоров'я та
зобов'язання Управління Служби безпеки
України в Миколаївській здійснити
розрахунок розміру одноразової
грошової допомоги при звільнені з
військової служби на пенсію за станом
здоров'я виходячи із 26 повних
календарних років вислуги та її
виплатити.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Управління служби
безпеки України у Миколаївській
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити певні дії -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування судового
рішення в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач в період з 01.08.1985р. по 30.06.1989р.
проходив військову службу на посаді
курсанта Житомирського вищого училища
радіоелектроніки, а з 30.06.1989р. по 10.07.1996р.
проходив військову службу на
офіцерських посадах в Збройних силах
СРСР, Російської Федерації і України.
Наказом Начальника Генерального штабу
Збройних сил України від 18.06.1996р. №130
позивач був звільнений за власним
бажанням у запас Збройних Сил України з
вислугою 10 років 11 місяців 09 днів.

Наказом голови Служби безпеки України
від 27.08.1998р. №718-ос позивача було
прийнято на військову службу до
органів СБУ. Наказом голови Служби
безпеки України від 18 грудня 2013р.
№1505-ос позивача було звільнено з
військової служби в органах СБУ за
підпунктом «а» пункту 61, підпунктом «а»
пункту 63 (за станом здоров'я) Положення
про проходження військової служби
військовослужбовцями Служби безпеки
України у запас Служби безпеки України
з правом носіння військової форми
одягу з 31 грудня 2013р.(наказ начальника
Управління Служби безпеки України в
Миколаївській області від 27 грудня
2013р.).

Відповідачем одноразова грошова
допомога при звільненні була
обрахована позивачу виходячи із його
вислуги років з 1998 по 2013 рік (15 років) в
органах СБУ.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову суд першої
інстанції дійшов до наступних
висновків з якими погоджується колегія
суддів.

Відповідно до ч.2 статті 15 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх
сімей» (у редакції закону, чинній на час
звільнення позивача зі Збройних Сил
України), військовослужбовцям (крім
військовослужбовців строкової служби),
особам начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ при
звільненні з військової служби або з
органів внутрішніх справ виплачується
грошова допомога у розмірі 5-місячного
грошового забезпечення.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ» (у редакції
закону, чинній на час звільнення
позивача зі Збройних Сил України)
військовослужбовцям, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, які
звільняються зі служби, членам сімей
відповідних категорій
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та
пенсіонерам з їх числа, які втратили
годувальника, виплачується допомога в
порядку і розмірах, що визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Постанови Кабінет Міністрів
України від 17 липня 1992 року N 393 «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» (у
редакції, чинній на час звільнення
позивача зі Збройних Сил України)
встановлено, що військовослужбовцям
(крім військовослужбовців строкової
служби), особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ при звільненні з військової
служби або з ОВС виплачується грошова
допомога у розмірі 5-місячного
грошового забезпечення.

Виходячи з наведених норм та
встановлених обставин по справі,
колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги, оскільки
судом першої інстанції вірно
встановлено та зазначено, що позивач
після звільнення з військової служби у
1996 році набув право на отримання
одноразової грошової допомоги при
звільненні у порядку і розмірах,
передбачених чинним на той час
законодавством, хоча таку допомогу і не
отримував, що в свою чергу, з
урахуванням факту набутого права не
впливає на спірні правовідносини.

В свою чергу, відповідно до абз.1, 6 ч.2
статті 15 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей»
(в редакції, яка діяла на час звільнення
позивача з органів СБУ)
військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової
військової служби, які звільняються зі
служби за станом здоров'я, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби. У разі
повторного звільнення
військовослужбовців з військової
служби одноразова грошова допомога,
передбачена цим пунктом, виплачується
за період їх календарної служби з дня
останнього зарахування на службу без
урахування періоду попередньої служби,
за винятком тих осіб, які при
попередньому звільненні не набули
права на отримання такої грошової
допомоги.

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб рядового та начальницького складу
ОВС та деяких інших осіб» (в редакції,
яка діяла на час звільнення позивача з
органів СБУ) особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
законом, у разі повторного їх
звільнення зі служби одноразова
грошова допомога, передбачена цією
статтею, виплачується за період їх
календарної служби з дня останнього
зарахування на службу без урахування
періоду попередньої служби, за
винятком тих осіб, які при попередньому
звільненні не набули права на
отримання такої грошової допомоги.

Отже, колегія суддів не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців і членів їх сімей»
та Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб рядового та
начальницького складу ОВС та деяких
інших осіб», оскільки за наявності
встановленого факту набутого
позивачем права на отримання грошової
допомоги при попередньому звільненні,
є правильним висновок суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для задоволення
адміністративного позову.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198;
ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: