Справа № 872/2001/13
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"18" березня 2014 р. справа №
2а/0470/13068/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції в Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
05.12.2012 р.

у справі № 2а/0470/13068/12

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Талісман-2007» (далі -
позивач)

до Державної податкової інспекції в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
(далі - відповідач)

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, в
якому просив:

- скасувати Акт відповідача №
777/152/34497194 від 29.05.2012 р.;

- скасувати Акт відповідача №
1527/15-2/34497194 від 09.08.2012 р.;

- визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача №
від 08.06.2012 р.;

- визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача №
від 30.08.2012 р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 01.11.2012 р. на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України
відмовлено у відкритті провадження в
адміністративній справі в частині
скасування актів перевірок
відповідача № 777/152/3449719 від 29.05.2012 р. та
№ 1527/15-2/34497194 від 09.08.2012 р. з тих підстав,
що оспорювані акти перевірок лише
фіксують факт правопорушення та не
мають правового значення у розумінні п.
1 ч. 1 ст. 17 КАС України.

Постановою суду першої інстанції
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі. Скасовано податкові
повідомлення-рішення відповідача №
від 08.06.2012 р. та № від 30.08.2012
р.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

Просить скасувати постанову суду та
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
заявник апеляційної скарги
посилається на те, що ухвалюючи
постанову, суд першої інстанції не в
повній мірі з'ясував обставини справи,
що мають значення, зробив висновки, які
не відповідають обставинам справи.

У судовому засіданні представники
позивача - Ніколенко О.Ю. та Герасименко
Н.М. заперечували проти задоволення
апеляційної скарги та просили залишити
постанову суду першої інстанції без
змін, представник відповідача -
Колупаєв О.В. підтримав доводи
апеляційної скарги та просив скасувати
постанову суду першої інстанції.

Вислухавши пояснення учасників
процесу та дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги дотримання
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
суд дійшов висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що 29.05.2012
року відповідачем проведено
камеральну перевірку даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість. За
результатами перевірки складено Акт №
777/152/34497194.

Згідно висновків акту перевірки,
податковим органом встановлені
порушення позивачем:

- в порушення абз. «б» п. 200.4 ст. 200
Податкового кодексу України, позивачем
завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядки 21, 21.2 декларації) за І
квартал 2012 року на суму 489 102 грн. (487 418
грн. + 1 684 грн.).

На підставі акту перевірки,
відповідачем винесене податкове
повідомлення-рішення форми «В» від №
000151504 від 08.06.2012 року, яким зменшено
позивачу від'ємне значення податку на
додану вартість у розмірі 489 102 грн.

У зв'язку із поданням позивачем скарги
на податкове повідомлення-рішення
відповідача форми «В» від № від
08.06.2012 року відповідачем 31.07.2012 року
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача з питань
правомірності формування залишку
від'ємного значення по Декларації з ПДВ
за І квартал 2012 року. За результатами
перевірки складено Акт № 1527/15-2/34497194 від
09.08.2012 року.

Згідно висновків акту перевірки,
податковим органом встановлені
порушення позивачем:

- в порушення п. 200.2 ст. 200
Податкового кодексу України, позивачем
занижено суму ПДВ за І квартал 2012 року,
яка підлягає нарахуванню до сплати в
бюджет за підсумками поточного
звітного періоду, з урахуванням
залишку від'ємного значення
попереднього звітного періоду складає
(рядок 25 декларації) 12 2009 грн.

На підставі акту перевірки,
відповідачем винесене податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від №
від 30.08.2012 року про збільшення
суми грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій) з
податку на додану вартість у розмірі 15
261,25 грн.

Позивачем вищезазначені податкові
повідомлення-рішення оскаржувались в
адміністративному порядку, але скарги
були залишені без задоволення, а
рішення - без змін.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
податковим органом доводи позовної
заяви не спростовані, не було надано
належних правових обґрунтувань на
підтвердження законності оскаржуваних
повідомлень рішень.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
від'ємне значення, є фактичним у
попередніх звітних періодах.

Підприємство нарахувало податковий
кредит за рахунок придбання основних
фондів (об'єкта нерухомості) у І
кварталі 2007 року та в інших періодах за
рахунок будівництва (поліпшення) цих
основних фондів.

За таких обставин платник податків мав
скористатися правом на отримання суми
бюджетного відшкодування, в момент
виникнення такого права.

Тобто, завищення залишку від'ємного
значення за І, ІІ, ІІІ, ІV квартали 2007
року, І, ІІ квартали 2008 року за
податковими деклараціями з ПДВ за І
квартал 2012 року, фактично є наслідком
заниження суми бюджетного
відшкодування за ІІ, ІІІ, ІV квартали 2007
року та І, ІІ, ІІІ, ІV квартали 2008 року.

Отже позивачем завищено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядки
21, 21.2 декларації) за І квартал 2012 року,
на суму 489 102 грн. (487 418 грн. + 1 684
грн.).

Задеклароване товариством позитивне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту (рядок 18 декларації за І
квартал 2012 року), складає 18 136 грн. За
даними перевірки залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 24
декларації за І квартал 2012 року),
складає 5 927 грн. (495 029 грн. - 489
102 грн.).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового
кодексу України передбачено, що сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.2 ст. 200 Податкового
кодексу України сума податку на додану
вартість, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет за підсумками І
кварталу 2012 року, з урахуванням залишку
від'ємного значення попереднього
звітного (податкового) періоду (рядок 25
декларації), повинна складати 12 209 грн.
(18 136 - 5 927 грн.).

Відповідно до п.200.4 ст. 200 ПК України,
якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Аналогічне було передбачено і пп. 7.7.1,
7.7.2 п. 7.7 статті 7 України «Про податок на
додану вартість» в редакції чинній на
час формування позивачем від'ємного
значення.

Відповідно до п. 102.5 ст. 102 Податкового
кодексу України, заяви на повернення
надміру сплачених податків, зборів
(обов'язкових платежів) або на їх
відшкодування у випадках, передбачених
податковими законами, можуть бути
подані не пізніше 1095 дня, наступного за
днем здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

З аналізу пункту 102.5 статті 102
Податкового кодексу України
вбачається, що його положення
регулюють виключно питання повернення
надміру сплачених грошових зобов'язань
та відшкодування сум податку на додану
вартість, і саме для вирішення цих
питань законодавець встановлює
1095-денний термін. Будь-яких обмежень
щодо строків відображення податкового
кредиту та перенесення залишку
від'ємного значення попередніх
податкових періодів до складу сум, що
відносяться до податкового кредиту
наступного податкового періоду, ПК
України не містить.

Таким чином, строки давності
застосовуються виключно до права
платника податку на повернення надміру
сплачених та відшкодування грошових
зобов'язань та не розповсюджується на
право зарахування належної платнику
податків суми бюджетного
відшкодування у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку наступних
податкових періодів.

Між тим, як свідчать матеріали справи,
при подачі податкової декларації з
податку на додану вартість за І квартал
2012 року, позивач не заявляв будь-яких
сум до бюджетного відшкодування та не
подавав розрахунок бюджетного
відшкодування.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
чинним законодавством не передбачена
відповідальність платника податків за
невикористання права подачі заяви щодо
бюджетного відшкодування, або право
податковим органом зменшувати розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, чи виключати такі суми
з податкової декларації з податку на
додану вартість, у зв'язку із
закінченням строку позовної давності.

За наведених обставин, колегія суддів
вважає, що позивач правомірно
задекларував у податковій декларації з
податку на додану вартість за І квартал
2012 року суму залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду, у тому числі в
сумі 489 102 грн., яка виникла за 2007-2008 р.р.,
оскільки таке декларування залишку
від'ємного значення позивач має право
проводити поза межами строку,
встановленого приписами п. 102.5 ст. 102
Податкового кодексу України.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку, що суд першої інстанції
об'єктивно, повно, всебічно дослідив
обставини, які мають суттєве значення
для вирішення справи, та ухвалив судове
рішення без порушення норм
матеріального та процесуального права,
тому постанову суду слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Керуючись ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
05.12.2012 р. у справі № 2а/0470/13068/12 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України в
порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун