Справа № 2а-13661/10/2670
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач: Грищенко
У Х В А Л А

Іменем України

20 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко
Т.М.,

суддів
Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 березня 2014 р. у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Святошинського районного
суду м. Києва, Голови Святошинського
районного суду м. Києва, Державної
судової адміністрації України,
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в м.
Києві про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 березня 2014 року позов ОСОБА_2
задоволено: стягнуто з Територіального
управління державної судової
адміністрації України в місті Києві на
користь ОСОБА_2 заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 03 серпня 2010 року
по 11 лютого 2011 року, а також виплати у
зв'язку з перебуванням на лікарняних з
16 серпня 2010 року по 10 вересня 2010 року, з
21 грудня 2010 року по 06 січня 2011 року в
розмірі 31 744,93 грн.; стягнуто з
Територіального управління державної
судової адміністрації України в місті
Києві на користь ОСОБА_2 компенсацію за
невикористану відпустку з 03 серпня 2010
року по 11 лютого 2011 року в розмірі 2882,37
грн.; стягнуто з Територіального
управління державної судової
адміністрації України в місті Києві на
користь ОСОБА_2 компенсацію за затримку
розрахунку при звільнені з 11 лютого 2011
року по день ухвалення постанови (по 11
березня 2014 року).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів неповного
з'ясування обставин справи, що призвело
до неправильного вирішення справи, та
порушення судом норм матеріального
права та прийняти нову постанову, якою
стягнути з відповідача ТУ ДСАУ у м.
Києві на користь позивача заробітну
плату за час вимушеного прогулу та
виплату за лікарняними з урахуванням
індексу інфляції, компенсацію за
невикористану відпустку, компенсацію
за затримку розрахунку при звільненні.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
Указами Президента України від 04
березня 1998 року 17 червня 1998 року ОСОБА_2
призначено, відповідно, виконуючою
обов'язки судді Ленінградського
районного суду міста Києва і суддею
цього суду строком на п'ять років.

Постановою Верховної Ради України від
17 червня 2010 року №2352-VI у зв'язку з
порушенням присяги судді ОСОБА_2
звільнено з посади судді
Святошинського районного суду м. Києва.

Відповідно до наказу голови
Святошинського районного суду міста
Києва від 03 серпня 2010 року №81/ос ОСОБА_2
відрахована зі складу суддів
Святошинського районного суду міста
Києва.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 18 серпня 2010 року
визнано незаконною постанову
Верховної Ради України від 17 червня 2010
року №2352-VI в частині звільнення ОСОБА_2
з посади судді Святошинського
районного суду міста Києва за
порушення присяги судді.

В подальшому, згідно з постановою
Верховної ради України від 23 грудня 2010
року №286-VІ у зв'язку з порушенням
присяги судді звільнено з посади суддю
Святошинського районного суду м. Києва
ОСОБА_2.

Відповідно ж до наказу голови
Святошинського районного суду міста
Києва від 11 лютого 2011 року №24/ос «Про
відрахування ОСОБА_2.» відповідно до
Постанови Верховної Ради України «Про
внесення змін до постанов Верховної
Ради України щодо звільнення суддів»
від 23 грудня 2010 року №2872-VІ скасовано
наказ голови Святошинського районного
суду міста Києва від 03 серпня 2010 року
№81/ос щодо відрахування судді ОСОБА_2
зі складу суддів Святошинського
районного суду м. Києва та відраховано
ОСОБА_2 11 лютого 2011 року зі складу
суддів Святошинського районного суду
міста Києва у зв'язку з порушенням
присяги судді відповідно до Постанови
Верховної Ради України «Про звільнення
суддів» від 23 грудня 2010 року №2867-VІ.

З вищезазначеним наказом голови
Святошинського районного суду м. Києва
№24о/с від 11.02.2011р. позивачка була
ознайомлена 11.02.2011р. й в цей же день
отримала його копію та трудову книжку.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29 липня 1993р. №58
та зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110,
при затримці видачі трудової книжки з
вини власника або уповноваженого ним
органа працівникові сплачується
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу; днем звільнення в
такому разі вважається день видачі
трудової книжки; про новий день
звільнення видається наказ і вноситься
запис до трудової книжки працівника;
раніше внесений запис про день
звільнення визнається недійсним у
порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї
Інструкції.

Таким чином, як вірно було встановлено,
що оскільки ОСОБА_2 відрахована зі
складу суддів Святошинського
районного суду міста Києва 11 лютого
2011р., то саме цей день слід вважати
датою її звільнення.

Згідно зі статтею 235 Кодексу законів
про працю України у разі звільнення без
законної підстави або незаконного
переведення на іншу роботу працівник
повинен бути поновлений на попередній
роботі органом, який розглядає
трудовий спір й при винесенні рішення
про поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 135 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» життя
і здоров'я суддів підлягають
обов'язковому державному страхуванню
за рахунок коштів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Статтею 83 Кодексу законів про працю
України у разі звільнення працівника
йому виплачується грошова компенсація
за всі не використані ним дні щорічної
відпустки, а також додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей.

Згідно зі ст.116 Кодексу законів про
працю України при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Відповідно до ст.117 вищезазначеного
Кодексу в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

Аналогічна позиція викладена й в
Постанові Пленуму Верховного суду
України «Про практику застосування
судами законодавства про оплату
праці»від 24 грудня 1999 року №13, згідно з
п.20 якої, установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст.117 КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у
зв'язку із виникненням спору про розмір
належних до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Колегія суддів приходить до висновку,
що з аналізу вищенаведених норм
законодавства вбачається необхідність
проведення з позивачкою при її
звільненні повного розрахунку й
виплати належних їй сум оплати часу
вимушеного прогулу, компенсації за
невикористану відпустку й компенсації
за затримку розрахунку при звільненні.

Як вбачається з матеріалів справи та
відповідно до постанови Верховної ради
України № 57-о-IV від 20.02.2003 року, позивач -
ОСОБА_2 була обрана суддею
Святошинського районного суду м. Києва
безстроково, тобто перебувала у
трудових відносинах з Святошинським
районним судом м. Києва до відрахування
зі складу суддів 11 лютого 2011 року.

Відповідно до п. 4 Положення про
територіальні управління Державної
судової адміністрації України,
затвердженого Наказом Державної
судової адміністрації України від 5
квітня 2011 року № 82, основним завданням
територіальних управлінь є
організаційне забезпечення діяльності
місцевих судів, з метою створення
належних умов для їх функціонування,
суддів та забезпечення роботи
суддівського самоврядування.

Згідно ст. 63 Закону України «Про
державний бюджет України на 2010 рік»,
керівники бюджетних установ утримують
чисельність працівників,
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та здійснюють
фактичні видатки на заробітну плату
(грошове забезпечення), включаючи
видатки на премії та інші види
заохочень чи винагород, матеріальну
допомогу, лише в межах фонду заробітної
плати (грошового забезпечення),
затвердженого для бюджетних установ у
кошторисах.

Таким чином, обов'язок виплати
заробітної плати суддям
Святошинського районного суду м. Києва
покладено на Територіальне управління
Державної судової адміністрації
України в місті Києві.

Так, відповідно до пункту 2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100 передбачено, що обчислення
середньої заробітної плати для виплати
компенсації за невикористані
відпустки провадиться виходячи з
виплат за останні 12 календарних
місяців роботи, що передують місяцю
надання відпустки або виплати
компенсації за невикористані
відпустки; у всіх інших випадках
збереження середньої заробітної плати
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата; якщо протягом
останніх двох календарних місяців
працівник не працював, середня
заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за попередні два місяці
роботи.

Згідно з п.8 Порядку нарахування виплат,
що обчислюються із середньої
заробітної плати за останні два місяці
роботи, провадяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів/годин, а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

За змістом п.10 Порядку у випадках
підвищення тарифних ставок і посадових
окладів на підприємстві, в установі,
організації відповідно до актів
законодавства, а також за рішеннями,
передбаченими в колективних договорах
(угодах), як у розрахунковому періоді,
так і в періоді, протягом якого за
працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригуються на коефіцієнт їх
підвищення; виходячи з відкоригованої
таким чином заробітної плати у
розрахунковому періоді, за
встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV
порядком визначається середньоденний
(годинний) заробіток. У випадках, коли
підвищення тарифних ставок і окладів
відбулось у періоді, протягом якого за
працівником зберігався середній
заробіток, за цим заробітком
здійснюються нарахування тільки в
частині, що стосується днів збереження
середньої заробітної плати з дня
підвищення тарифних ставок (окладів).

Відповідно до абз. 1 п. 4 Порядку
встановлено, що при обчисленні
середньої заробітної плати за останні
два місяці, не враховуються виплати за
час, протягом якого зберігається
середній заробіток працівника (за час
виконання державних і громадських
обов'язків, щорічної і додаткової
відпусток, відрядження тощо) та
допомога у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю.

З вищенаведеного вбачається, що згідно
з Порядком не приймаються до уваги
календарні місяці, які не були повністю
відпрацьовані.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивач не отримувала компенсації за
невикористану відпустку з 03 серпня 2010
року по 11 лютого 2011 року, тому сума
такої компенсації підлягає стягненню з
Територіального управління державної
судової адміністрації України в місті
Києві в розмірі 2882,37 грн., згідно з їх
довідкою № 93 від 13 лютого 2014 року та
відповідно до статті 83 Кодексу законів
про працю України.

Разом з тим, відповідно до Порядку
проведення компенсації громадянам
втрати частини грошових доходів у
зв'язку з порушенням термінів їх
виплати, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 159 від 21
лютого 2001 року, компенсація громадянам
втрати частини грошових доходів у
зв'язку з порушенням термінів їх
виплати проводиться у разі затримки на
один і більше календарних місяців
виплати грошових доходів, нарахованих
громадянам за період, починаючи з 1
січня 2001 року.

Отже, компенсація за затримку
розрахунку при звільнені дійсно
підлягає задоволенню з 11 лютого 2011 року
по день ухвалення постанови суду (11
березня 2014 року).

Крім того, відповідно до довідки № 128
від 28 лютого 2014 року Територіального
управлінням Державної судової
адміністрації України в місті Києві,
позивач - ОСОБА_2 дійсно працювала на
посаді судді в Святошинському
районному суді м. Києва та за час
вимушеного прогулу з 03 серпня 2010 по 11
лютого 2011 року сума до виплати
становить 31 744,93 грн. (дана сума
складається з суми невиплаченої
заробітної плати та лікарняних за
вересень 2010 року в сумі 8329,98 грн. та
січень 2011 року в сумі 1544,04 грн. за
вирахуваннях податків, зборів, а також
невиплаченої суми за час вимушеного
прогулу за один місяць).

Згідно з вимогами ст. 135 Закону життя і
здоров'я суддів підлягають
обов'язковому державному страхуванню
за рахунок коштів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».)

Так, відповідно до довідки
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в м.
Києві № 5 від 04 січня 2012 року у травні 2011
року, позивачу нараховано 4420, 90 грн.
(податок з доходів фізичних осіб 15%,
єдиний соціальний внесок 6,1%) і
виплачено заробітну плату у сумі 3528,55
грн. за час вимушеного прогулу за один
місяць).

Дані нарахування здійснені на підставі
постанови Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16 березня 2011 р.,
якою стягнення в частині з
Територіального управління державної
судової адміністрації України в місті
Києві на користь ОСОБА_2 заробітну
плату за час вимушеного прогулу за один
місяць звернуто до негайного
виконання, відповідно до ст. 256 Кодексу
адміністративного судочинства України

Таким чином, загальний розмір
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу з урахуванням
лікарняних, що підлягає виплаті на
користь ОСОБА_2, становить 31 744,93 грн.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо вимога про стягнення з
Територіального управління державної
судової адміністрації України в місті
Києві на користь ОСОБА_2 заробітну
плату за час вимушеного прогулу з 03
серпня 2010 року по 11 лютого 2011 року, а
також виплати у зв'язку з перебуванням
на лікарняних з 16 серпня 2010 року по 10
вересня 2010 року, з 21 грудня 2010 року по 06
січня 2011 року в розмірі 31 744,93 грн.;
стягнення з Територіального
управління державної судової
адміністрації України в місті Києві на
користь ОСОБА_2 компенсацію за
невикористану відпустку з 03 серпня 2010
року по 11 лютого 2011 року в розмірі 2882,37
грн.; стягнення з Територіального
управління державної судової
адміністрації України в місті Києві на
користь ОСОБА_2 компенсацію за затримку
розрахунку при звільнені з 11 лютого 2011
року по день ухвалення постанови (по 11
березня 2014 року).

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування ухвали суду.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 березня 2014 р. -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.М.Грищенко

Судді
І.О.Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя
Грищенко Т.М.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.