Справа № 2а-/1970/865/11
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 травня 2014 року Справа № 71171/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Державної судової
адміністрації України на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Державної судової адміністрації
України, Міністерства фінансів
України, головного управління
Державного казначейства України при
Міністерстві фінансів України,
територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Тернопільській області про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом, у
просила зобов'язати Міністерство
фінансів України виділити і
перерахувати на рахунок Державного
казначейства України при Міністерстві
фінансів України кошти в сумі 154132,41 грн.
для виплати суми недоплаченої
заробітної плати; зобов'язати Державне
казначейство України при Міністерстві
фінансів України перерахувати на
рахунок Державної судової
адміністрації України для виплати
154132,41 грн. недоплаченої заробітної
плати; зобов'язати Державну судову
адміністрацію України перерахувати на
рахунок територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Тернопільській області для
виплати кошти в сумі 154132,41 грн.;
зобов'язати територіальне управління
Державної судової адміністрації
України в Тернопільській області
нарахувати та виплатити їй недоплачену
заробітну плату за період з 01 червня 2005
року по 31 жовтня 2010 року в сумі 154132,41
грн. з утриманням прибуткового податку
та інших обов'язкових платежів.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2011
року у справі № 2а-1970/865/11 позов було
задоволено.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач Державна судова
адміністрація України просить
зазначену постанову суду першої
інстанції скасувати і прийняти нову,
якою відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_1 Апеляційні вимоги обґрунтував
тим, що у вересні 2005 року була прийнята
постанова Кабінету Міністрів України
№ 865 «Про оплату праці суддів»,
відповідно до якої нові посадові
оклади визначені не в абсолютних
величинах, а в коефіцієнтах до
мінімальної заробітної плати.

У грудні 2005 року уряд прийняв постанову
№ 1243 «Питання оплати праці вищих
посадових осіб України, окремих
керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та судів», відповідно
до якої відбувається фіксування
розміру мінімальної заробітної плати
для високопосадовців та суддів на
рівні 332 гривні (мінімальна заробітна
плата станом на 01.09.2005) із доповненням
постанови Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 № 865 пунктом 41.

Судові рішення окружного
адміністративного суду м. Києва від
21.05.2008 року та Печерського районного
суду м. Києва від 19.03.2007 винесені у
справах за позовами до Кабінету
Міністрів України.

На сьогодні такі кошти в Державному
бюджеті України, у тому числі для ДСА
України, як головного розпорядника
коштів, передбачених для забезпечення
діяльності судів загальної юрисдикції,
не заплановані.

На переконання апелянта,
Тернопільський окружний
адміністративний суд не мав права
зобов'язувати ДСА України, як орган
центральної виконавчої влади,
перерахувати кошти позивачу за минулий
бюджетний період, які не передбачені
поточним бюджетом на 2010 рік, що є грубим
порушенням бюджетного законодавства
України ( ст. 3 п. 1, ст. 7 п. 2.8, ст. 55, ст. 87
Бюджетного кодексу України).

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив із того,
що починаючи з 01.06.2005 року нарахування
заробітної плати та грошового
утримання позивачці проводилось без
урахування нормативних актів, що
регулюють умови оплати праці суддів,
застосування яких, згідно чинного
законодавства та Конституції України,
є обов'язковим, оскільки відповідно до
п. 41 та додатка 4 постанови Кабінету
Міністрів України 03.09.2005 № 865 «Про
оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів» посадові оклади
ОСОБА_1 визначалися з розрахунку
мінімальної заробітної плати в розмірі
332 грн. і перерахунок посадового окладу
за період з червня 2005 року по 31 жовтня
2010 року не провадився.

Законами України про Державний бюджет
України на 2005-2010 роки передбачені
розміри мінімальної заробітної плати,
які збільшувалися, а саме: з 01.04.2005 року -
290 грн., з 01.07.2005 року - 310 грн., з 01.09.2005
року - 332 грн. з 01.01.2006 року - 350 грн., з
01.07.2006 року - 375 грн., з 01.12.2006 року - 400 грн.,
з 01.04.2007 року - 420 грн., з 01.07.2007 року - 440
грн., з 01.10.2007 року - 460 грн., з 01.01.2008 року -
515 грн., з 01.04.2008 року - 525 грн., з 01.10.2008
року - 545 грн., з 01.12.2008 р року - 605 грн., з
01.04.2009 року - 625 грн., з 01.07.2009 року - 630 грн.,
з 01.10.2009 року - 650 грн., з 01.11.2009 року - 744
грн., з 01.01.2010 року - 825 грн., і з 01.04.2010 року
- 884 грн., з 01.07.2010 року - 888 грн., з 01.10.2010
року - 907 грн.

Таким чином, виходячи з таких розмірів
мінімальної заробітної плати, повинен
був розраховуватись посадовий оклад
позивача, починаючи з 01 червня 2005 року.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам апелянта,
викладеним у апеляційній скарзі,
апеляційний суд виходить із таких
міркувань.

Згідно із п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції
України статус суддів визначається
виключно законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Конституції
України Конституція і закони України
повинні гарантувати незалежність і
недоторканість суддів.

Збереження існуючого статусу суддів,
недопущення його скасування або
звуження його змісту та обсягу є однією
з основоположних гарантій
незалежності суддів.

Приписами ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
статус суддів» у редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин,
гарантії незалежності судді, включаючи
заходи його правового захисту,
матеріального і соціального
забезпечення, передбачені цим Законом,
поширюються на всіх суддів України і не
можуть бути скасовані чи знижені
іншими нормативними актами України і
Автономної Республіки Крим.

Конституційний Суд України у своєму
рішення № 8-рп/2005 роз'яснив, що за
змістом статті 126 Конституції України
положення ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
статус суддів» у взаємозв'язку із ч. 8
ст. 14 Закону України «Про судоустрій
України» треба розуміти як таке, що
гарантує досягнутий рівень
незалежності суддів і забороняє при
прийнятті нових законів та інших
нормативних актів, внесенні змін до них
скасовувати чи звужувати існуючі
гарантії незалежності суддів, у тому
числі заходи їх правового захисту та
матеріального і соціального
забезпечення.

Як безспірно встановлено судом, ОСОБА_1
з 11 травня 2004 року була обрана на посаду
судді Борщівського районного суду, а
Постановою Верховної Ради України №
2008-VІ від 01.04.2010 року обрана суддею
Борщівського районного суду
безстроково.

Рішенням кваліфікаційної комісії
суддів загальних судів Львівського
апеляційного округу від 06 лютого 2009
року присвоєно четвертий
кваліфікаційний клас судді.

Згідно зі ст. 44 Закону України «Про
статус суддів» заробітна плата судді,
як складова його матеріального і
соціально-побутового забезпечення, є
елементом статусу судді. Вона
складається з посадового окладу,
премій, доплат за кваліфікаційні класи,
надбавок за вислугу років та інших
надбавок. Розміри посадових окладів
суддів встановлюються у відсотковому
відношенні до посадового окладу Голови
Верховного Суду України і не можуть
бути меншими від 50 відсотків його
окладу. У свою чергу посадовий оклад
судді не може бути меншим від 80
відсотків посадового окладу голови
суду, в якому працює суддя.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України
«Про оплату праці» умови та розміри
оплати праці працівників установ та
організацій, що фінансуються з
державного бюджету, визначаються
Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеного Закону 30
червня 2005 року та 3 вересня 2005 року
Кабінет Міністрів України прийняв
постанови № 514 «Про оплату праці
Голови, першого заступника та
заступника Голови Верховного суду»,
абзацом другим пункту 1 якої було
визначено, що посадовий оклад Голови
Верховного Суду України з 1 червня 2005
року становить 15 розмірів мінімальної
заробітної плати, а також № 865 «Про
оплату праці суддів», якою затверджена
Схема посадових окладів голови та
заступника голови судової палати,
голови Військової судової колегії,
секретаря Пленуму та суддів Верховного
Суду України, керівників та суддів
вищих спеціалізованих судів,
апеляційного суду України, апеляційних
та місцевих судів.

До набрання чинності постановою
Кабінету Міністрів України від 03
вересня 2005 року № 865, яка повинна була
набрати чинності з 1 січня 2006 року,
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 грудня 2005 року № 1243 «Питання
оплати праці вищих посадових осіб
України, окремих керівних працівників
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування та суддів»
було зафіксовано розрахункову
величину для обчислення посадових
окладів, зокрема, суддів, у розмірі 332
грн., тобто розмірі встановленої з 1
вересня 2005 року Законом України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік»
мінімальної заробітної плати 332 грн.

Окрім того, постановою Кабінету
Міністрів України від 31 грудня 2005 року
№ 1310 «Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 3
вересня 2005 року № 865» вказану постанову
до набрання нею чинності було
доповнено пунктом 41, згідно з яким
також встановлено, що розміри
посадових окладів, передбачені
постановою від 3 вересня 2005 року № 865,
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 грн. і у
подальшому при підвищенні мінімальної
заробітної плати їх перерахунок не
провадиться.

Як видно зі Схем посадових окладів
голови та заступника голови судової
палати, голови Військової судової
колегії, секретаря Пленуму та суддів
Верховного Суду України, керівників та
суддів вищих спеціалізованих судів,
апеляційного суду України, апеляційних
та місцевих судів кількість розмірів
мінімальної заробітної плати при
обчисленні посадового окладу суддів
складає від 8,5 до 12,5, що значно
перевищує розміри мінімальної
заробітної плати та прожиткового
мінімуму, а також розмір посадових
окладів багатьох працівників установ,
які фінансуються з державного бюджету.
Також оклад голови загального
апеляційного суду області становить 11
розмірів мінімальної заробітної плати,
або 3652 грн., а посадовий оклад судді
цього ж суду - 9 розмірів мінімальної
заробітної плати, або 2988 грн. Різниця у
розмірах вказаних посадових окладів
складає менше ніж 20 відсотків, а тому,
оклад судді є більшим ніж 80 відсотків
від посадового окладу голови суду.

У зв'язку з прийняттям Кабінетом
Міністрів України зазначених постанов
збільшено оклади суддям та головам
судів більш як у шість разів.

Таким чином, вказані Схеми посадових
окладів є такими, що відповідають
встановленому ст. 44 Закону України «Про
статус суддів» співвідношенню
розмірів посадових окладів Голови
Верховного Суду України, голів судів та
суддів, а встановлення сталої
(розрахункової) величини для
обчислення розмірів посадових окладів
суддів та внесення відповідних
доповнень до постанови Кабінету
Міністрів України від 3 вересня 2005 року
№ 865 відбулося до моменту набрання нею
чинності.

Оскільки вказана постанова у редакції
до внесення доповнень згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 грудня 2005 року № 1310 не була
введена в дію, то підстав для висновку
про те, що таким рішенням Кабінетом
Міністрів України звужуються існуючі
гарантії незалежності суддів, на
переконання апеляційного суду, немає.

Окрім того, постановою Кабінету
Міністрів України від 3 вересня 2005 року
№ 865 не скасовуються і не змінюються, а
навпаки встановлюються надбавки та
доплати за виконання особливо важливої
роботи, за науковий ступінь, для
вирішення соціально-побутових питань,
а також визначено порядок преміювання
тощо.

Також вони не передбачають будь-якої
заборони щодо застосування до грошових
доходів суддів, як і до доходів інших
громадян, механізму їх підвищення
шляхом індексації відповідно до
положень Закону України «Про
індексацію грошових доходів громадян».

Таким чином, Кабінет Міністрів України
при прийнятті оскаржуваних постанов не
зменшив розрахунок посадових окладів
суддів, а отже й не обмежив
матеріальний і соціальний захист
суддів.

З огляду на викладене апеляційний суд
вважає, що оскаржуване судове рішення
суду першої інстанції слід скасувати
та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити у зв'язку із безпідставністю
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Державної судової
адміністрації України задовольнити.

Скасувати постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 20
квітня 2011 року у справі № 2а-1970/865/11 та
прийняти нову, якої у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук