Справа № 826/19600/13-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Шевченко А.В.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі:
Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Дочірнього підприємства «На
здоров'я-Київ» фірми «Люстдорф» у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 28 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Дочірнього
підприємства «На здоров'я-Київ» фірми
«Люстдорф» у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року Дочірнє підприємство
«На здоров'я-Київ» фірми «Люстдорф» у
формі Товариства з обмеженою
відповідальністю звернулося до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення є
протиправними та підлягають
скасуванню, оскільки складені
відповідачем на підставі висновків,
зроблених за результатами перевірки
позивача, які не відповідають
фактичним обставинам.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 28
лютого 2014 року у задоволенні вказаного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням Дочірнє підприємство «На
здоров'я-Київ» фірми «Люстдорф» у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову про
задоволення даного позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що у період із 04 по 10 липня
2013 року відповідачем проведено
позапланову виїзну перевірки позивача
з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період із 01 квітня 2010 року по 17 липня 2013
року.

За результатами перевірки 17 липня 2013
року складено акт № 46/1-22-01-31512675, за
змістом якого перевіркою встановлено,
що позивачем занижено податок на
прибуток за 2013 рік у розмірі 114936,00
грн., завищено від'ємне значення об'єкту
оподаткування у розмірі 423698,00 грн. та
завищено значення рядка 24 податкової
декларації з податку на додану
вартість за червень 2013 року у розмірі
63343,00 грн., чим порушено підпункт 14.1.11 п.
14.1 ст. 14, п. 102.5 ст. 102, підпункт 135.5.4 п. 135.5
ст. 135, п. 198.3 ст. 198, ст. 200
Податкового кодексу України.

На підставі висновків акту перевірки
відповідачем прийнято спірні
податкові повідомлення-рішення №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 114936,00 грн. за основним платежем
та у розмірі 25734,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами); №
, яким позивачу зменшено від'ємне
значення суми ПДВ у розмірі 63343,00 грн.; №
1, яким позивачу зменшено від'ємне
значення об'єкту оподаткування
податком на прибуток у розмірі 423698,00
грн.

За результатами розгляду заперечень та
скарг в адміністративному (досудовому)
порядку, висновки акту перевірки та
оскаржувані рішення залишені без змін.

Не погоджуючись з такими рішенням
відповідача, позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні даного
позову суд першої інстанції виходив з
того, що вимоги позивача є
неправомірними та необгрунтованими, а
тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

Так, згідно з підпунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20,
підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, підпунктом
78.1.7 п. 78.1, п. 78.4 ст. 78 ПК України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Документальна позапланова перевірка
здійснюється за наявності хоча б
однієї з таких обставин: розпочато
процедуру реорганізації юридичної
особи (крім перетворення), припинення
юридичної особи або підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця,
порушено провадження у справі про
визнання банкрутом платника податків
або подано заяву про зняття з обліку
платника податків.

Про проведення документальної
позапланової перевірки керівник
органу державної податкової служби
приймає рішення, яке оформлюється
наказом.

Право на проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки.

Судом першої інстанції встановлено, що
перевірку проведено на підставі наказу
від 03 липня 2013 року № 164, копію якого
вручено особисто під розписку
уповноваженій особі позивача 03 липня
2013 року, тобто до початку перевірки.

За змістом акта перевірки вбачається,
що між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Люстдорф" та
позивачем на кінець перевіряємого
періоду обліковувалась кредиторська
заборгованість у загальному розмірі
1028625,38 грн. за відвантажені товари, яка
не сплачена та виникла до періоду, який
перевірявся, та щодо якої сплинув строк
позовної давності - 1095 днів.

Розмір безнадійної заборгованості, як
виявлено відповідачем у ході перевірки
на підставі наданих позивачем
документів, не включено до складу
доходів у відповідних податкових
періодах.

Відповідно до підпункту 14.1.11 п. 14.1 ст. 14,
підпункту 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового
кодексу України (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), безнадійна
заборгованість - заборгованість, що
відповідає одній з таких ознак: а)
заборгованість за зобов'язаннями, щодо
яких минув строк позовної давності; б)
прострочена заборгованість, що не
погашена внаслідок недостатності
майна фізичної особи, за умови, що дії
кредитора, спрямовані на примусове
стягнення майна боржника, не призвели
до повного погашення заборгованості; в)
заборгованість суб'єктів
господарювання, визнаних банкрутами у
встановленому законом порядку або
припинених як юридичні особи у зв'язку
з їх ліквідацією; г) заборгованість, яка
виявилася непогашеною внаслідок
недостатності коштів, одержаних після
звернення кредитором стягнення на
заставлене майно відповідно до закону
та договору, за умови, що інші дії
кредитора щодо примусового стягнення
іншого майна позичальника, визначені
нормативно-правовими актами, не
призвели до повного покриття
заборгованості; ґ) заборгованість,
стягнення якої стало неможливим у
зв'язку з дією обставин непереборної
сили, стихійного лиха (форс-мажорних
обставин), підтверджених у порядку,
передбаченому законодавством; д)
прострочена заборгованість померлих
фізичних осіб, а також осіб, які у
судовому порядку визнані безвісно
відсутніми, недієздатними або
оголошені померлими, а також
прострочена заборгованість фізичних
осіб, засуджених до позбавлення волі.

Інші доходи включають: вартість
товарів, робіт, послуг, безоплатно
отриманих платником податку у звітному
періоді, визначена на рівні не нижче
звичайної ціни, суми безповоротної
фінансової допомоги, отриманої
платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

Згідно з п. 198.3 ст. 198, п.п. 200.1-200.4 ст. 200, п.
102.5 ст. 102 Податкового кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з п. 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з п. 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то: а)
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Заяви про повернення надміру сплачених
грошових зобов'язань або про їх
відшкодування у випадках, передбачених
цим Кодексом, можуть бути подані не
пізніше 1095 дня, що настає за днем
здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

У ході перевірки відповідачем
виявлено, що позивач задекларував
залишок від'ємного значення податку
попередніх податкових періодів,
сформований у зв'язку із придбанням
товару, який неоплачений позивачем
протягом строку позовної давності,
тобто є безоплатно отриманим, що
свідчить про відсутність факту
придбання вказаного товару, а тому у
позивача відсутнє право на формування
податкового кредиту та бюджетне
відшкодування ПДВ за таким товаром.

Відповідно до підпунктів 4.6.4, 4.6.5 п. 4.6
розділу V Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 25
листопада 2011 року № 1492, якщо в
наступному звітному податковому
періоді різниця між сумою податкових
зобов'язань і сумою податкового
кредиту з урахуванням залишку такого
від'ємного значення минулого звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту
поточного звітного (податкового)
періоду, має від'ємне значення (рядок 22
декларації), до декларації 0110 подається
(Д2) (додаток 2).

Платники, які заповнили рядок 22
декларації 0110 та відповідно до ст. 200
розділу V Кодексу мають право на
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість, здійснюють розрахунок
бюджетного відшкодування та подають до
декларації 0110 (Д3) (додаток 3).

Отже, враховуючи, що у додатку 2 до
декларації позивачем не зазначено
частини залишку від'ємного значення,
фактично сплаченої отримувачем
товарів його постачальникам або до
Державного бюджету України, а в разі
отримання від нерезидента послуг на
митній території України включена до
податкових зобов'язань у декларації, у
попередніх звітних (податкових)
періодах та не погашена податковими
зобов'язаннями попередніх звітних
(податкових) періодів або не брала
участі у розрахунках бюджетного
відшкодування, за переконанням суду,
позивач не мав права на бюджетне
відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, виходячи зі змісту
викладених вище положень
законодавства та обставин, колегія
суддів вважає правильним висновок суду
першої інстанції про правомірність
складання відповідачем спірних
податкових повідомлень-рішень.

Отже, позов дочірнього підприємства "На
здоров'я - Київ" фірми "Люстдорф" у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю до державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про визнання
протиправними та скасування рішень
відповідача є безпідставним,
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню повністю.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства «На здоров'я-Київ» фірми
«Люстдорф» у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю - залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 28
лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.