Справа № 809/4091/13а
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
Справа № 2160/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Запотічного І.І.

суддів
Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Калуської районної ради на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 20
січня 2014 року у справі 809/4091/13а за
позовом Калуського міжрайонного
прокурора до Калуської районної ради
про визнання протиправним та
скасування рішення,-

В С
Т А Н О В И В:

Калуський міжрайонний прокурор
звернувся в суд із адміністративним
позовом до Калуської районної ради про
визнання протиправним та скасування
рішення позачергової двадцять шостої
сесії шостого демократичного
скликання Калуської районної ради
Івано-Франківської області від 03.12.2013
року № 364-26 «Про звернення районної
ради».

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 20
січня 2014 року позов задоволено
повністю. Визнано протиправним і
скасовано рішення позачергової
двадцять шостої сесії шостого
демократичного скликання Калуської
районної ради Івано-Франківської
області від 03.12.2013 року № 364-26 «Про
звернення районної ради».

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Калуська районна
рада оскаржила її, подавши до
Львівського апеляційного
адміністративного суду апеляційну
скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана
постанова є незаконна і необґрунтована
та прийнята з неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, при невідповідності
висновків суду обставинам справи і
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позову, оскільки депутатами ради, як
представниками територіальної громади
та виборців, на сесію ради було
винесено питання, які, на їх думку,
відповідають прагненням та настроям
більшості українського народу, з
приводу яких винесено оскаржуване
рішення. Питання які знайшли своє
відображення у спірному рішенні були
предметом розгляду на загальних зборах
громадян в м. Калуші і
01.12.2013 року на всеукраїнське віче.
Посилаючись на ст.5 Конституції
України та ч.1 ст.2 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
вважає, що районна рада, як орган
місцевого самоврядування вправі
приймати звернення до органів чи
посадових осіб державних органів.

Відповідно до ст.197 КАС України справу
розглянуто в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки сторони будучи
повідомленими про час та місце
розгляду справи явки уповноважених
представників в судове засідання не
забезпечили.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
Калуської районної ради підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану постанову
суд першої інстанції виходив з того, що
Калуська районна рада приймаючи
рішення від 03.12.2013 року «Про звернення
районної ради» вирішила питання, яке не
віднесено до відання органів місцевого
самоврядування, не стосується питань
місцевого значення, а також не
передбачають можливості їх прийняття у
формі рішення. Суд зазначив, що у
питаннях, які не стосуються
життєдіяльності місцевої громади таке
вираження поглядів та переконань
органу місцевого самоврядування
здійснюється у формі відповідних
листів, звернень, в тому числі й
колективних, які не є правовими актами
і не несуть юридичних наслідків, а не
прийняття рішень.

Проте колегія суддів не може
погодитися з вищевказаними
твердженнями суду першої інстанції,
вважає їх помилковими, зважаючи на
наступне.

Судом встановлено, що рішенням
двадцять шостої позачергової сесії
шостого демократичного скликання
Калуської районної ради
Івано-Франківської області № 364-26 від
03.12.2013 р. "Про звернення районної ради»
вирішено: 1) засудити дії державної
влади в ніч на 30 грудня 2013 року щодо
забезпечення безпеки громадян, які
зібралися на Майдані Незалежності в
захист Євроінтеграції України, як
глибоко аморальні і неприйнятні, та
провокації вчинені 1 грудня 2013 року;
2) підтримати вимоги
Всеукраїнського віче від 01.12.2013 року
щодо відставки Уряду України та
Президента України; 3)звернутися до
Верховної Ради України з вимогою
відставки нині діючого Кабінету
Міністрів України; 4)підтримати
українську спільноту в її прагненні до
Євроінтеграції; 5)рішення оприлюднити в
газеті «Вісті Калущини» та розмістити
на інтернет-сторінці Калуської
районної ради.

Вирішуючи питання правомірності
прийняття спірного рішення, колегія
суддів зважає на наступні обставини.

За ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве
самоврядування" сільські, селищні,
міські ради є органами місцевого
самоврядування, що представляють
відповідні територіальні громади та
здійснюють від їх імені та в їх
інтересах функції і повноваження
місцевого самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Судом першої інстанції було
встановлено, що органом місцевого
самоврядування - Калуською районною
радою фактично підготовлено та
направлено звернення до Верховної Ради
України, з приводу
суспільно-політичної ситуації в
Україні, про що місцевою радою прийнято
оскаржуване рішення.

Частиною другою статті 19 Конституції
України визначено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та
законами України.

Статтями 34, 40 Конституції України
передбачено, що кожному гарантується
право на свободу думки, на вільне
вираження своїх поглядів і переконань;
усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів.

Суд першої інстанції в оскаржуваному
рішенні зазначив, що чинне
законодавство не передбачає
здійснення додаткових процедур для
направлення депутатського звернення
(схвалення тощо). У випадку реалізації
депутатських повноважень шляхом
направлення депутатського звернення,
таке звернення надсилається
безпосередньо адресатам, а не
виноситься на голосування. Схвалення
звернення депутатів рішенням не
належить до компетенції місцевої ради.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів наголошує, що чинне
законодавство не забороняє колективні
звернення органів місцевого
самоврядування до Президента України,
Верховної Ради України чи Кабінету
Міністрів України, а порядок їх
оформлення не передбачений жодним
нормативно-правовим актом. За таких
обставин, прийняття на сесії ради
такого звернення є правомірним.

Згідно з Конституцією України права
і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави (ст. 3); держава
відповідає перед людиною за свою
діяльність (ст. 8); в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права, а органи місцевого
самоврядування зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України (ст.
19).

Організація та діяльність органів
місцевого самоврядування регулюється
Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні". Тому
ненормативні правові акти органів
місцевого самоврядування
правозастосовного та юрисдикційного
змісту приймаються на основі
Конституції і законів України, а самі
ці органи, як носії публічної влади
є відповідальними за свою діяльність
перед територіальною громадою,
державою, юридичними і фізичними
особами (ч. 1 ст. 74 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні").

Гарантоване державою місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи і передбачає
правову, організаційну та
матеріально-фінансову самостійність,
яка має певні
конституційно-правові межі,
встановлені, зокрема, приписами статей
19, 140, 143, 144, 146 Конституції
України.

З аналізу вказаних конституційних
положень вбачається, що ці органи
місцевого самоврядування, здійснюючи
владу і самостійно вирішуючи питання
місцевого значення, віднесені
законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є
обов'язковими до виконання на
відповідній території, зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Такі ж положення закріплені у статті 4
Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої
компетенції і вирішення якого не
доручене жодному іншому органу;
повноваження, якими наділяються органи
місцевого самоврядування, як правило,
мають бути повними і виключними
(рішення Конституційного суду України
від 16.04.2009 № 7-рп/2009).

Крім того, колегія суддів наголошує, що
скасуванням спірного рішення фактично
було проігноровано такий
конституційний принцип місцевого
самоврядування, як, народовладдя,
визначений ст. 4 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
(носієм суверенітету і єдиним джерелом
влади є народ - ст. 5 Конституції
України).

Стаття 38 Конституції України надає
громадянам право брати участь в
управлінні державними справами. Народ
здійснює владу безпосередньо і через
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування (ч. 2 ст. 3
Європейської хартії місцевого
самоврядування). Територіальні громади
неодмінно являються частиною народу.

Виходячи з приписів ст.7 Конституції
України, в Україні визнається і
гарантується місцеве самоврядування,
тобто останньому надано державну
підтримку та гарантії.

Колегія суддів приходить до висновку,
що дане звернення щодо ситуації, яка
склалася в Україні у зв'язку із
припиненням євроінтеграційних
процесів, волевиявлення громадян -
громади Калуського району через
представницький орган - депутатів
місцевої ради, є місцевою ініціативою.

Згідно з статтею 40 Конституції
України, усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Отже, таке право направляти звернення
до органів державної влади мають і
органи місцевого самоврядування.

Крім цього право на звернення громадян
(громади Калуського району), в даному
випадку через представницький орган -
депутатів міської ради щодо захисту
своїх політичних прав, узгоджується із
вимогами Закону України "Про
звернення громадян", де у ст. 1
зазначено, що громадяни України мають
право звернутися до органів державної
влади, місцевого самоврядування,
об'єднань громадян, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, засобів масової
інформації, посадових осіб відповідно
до їх функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Отже, аналіз Конституції України,
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" та Закону
України "Про звернення громадян"
дозволяє колегії суддів зробити
висновок, що зазначене звернення
громадян (громади Калуського району), в
даному випадку через представницький
орган - депутатів районної ради щодо
захисту своїх політичних прав до
органів державної влади - зокрема
Президента України, Верховної Ради
України, Кабінету Міністрів України є
місцевою ініціативою та є одним із
видів народного волевиявлення, яке
передбачене та гарантоване статтями
1,5, 40 та 69 Конституції України,
проявом народовладдя та гарантією
того, що не буде узурповано державну
владу в Україні.

За ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Ч.2 ст. 71 КАС України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладає на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У відповідності до зазначених вище
вимог, апелянтом, як суб'єктом владних
повноважень надано достатньо доказів
на підтвердження правомірності своїх
дій та прийняття рішення в межах
наданих повноважень та з дотриманням
порядку його прийняття у відповідності
до вимог чинного законодавства.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції не дав належної
оцінки вказаним обставинам та наявним
у справі доказам, що призвело до
ухвалення постанови, яка підлягає
скасуванню.

Разом з тим Калуський міжрайонний
прокурор подав до Львівського
апеляційного адміністративного суду
заяву про відмову від
адміністративного позову та закриття
провадження у справі, відповідно до п.2
ч.1 ст.157 КАС України.

Відповідно до ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Відповідно до ст.203 КАС України
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і провадження у справі
закривається з підстав встановлених
статтею 157 КАС України.

З врахуванням наведеного колегія
суддів вважає, що оскаржувана
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, з прийняттям
ухвали про закриття провадження у
справі .

Керуючись ст.ст.157,195,197,198,202,205,206,254 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Калуської районної
ради задовольнити.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 20
січня 2014 року у справі № 809/4091/13-а -
скасувати та провадження у справі за
позовом Калуського міжрайонного
прокурора до Калуської районної ради
про визнання протиправним та
скасування рішення закрити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
І.І.Запотічний

Судді
О.І.Довга

А.М.Ліщинський