Справа № 270/876/14-а
Суддя: Бишов М. В.
Дата ухвалення: 2014-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Андрюшина Л.А.
Суддя-доповідач - Бишов М. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 року справа № 270/876/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Бишова М.В.

суддів
Шальєвої В.А., Компанієць І.Д.

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Центрально-міського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 14
березня 2014 року в справі №270/876/14-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Центрально-міської районної
адміністрації Макіївської міської
ради Донецької області третя особа -
Управління державної казначейської
служби України в м. Макіївці Донецької
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання
перерахувати і виплатити державну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з адміністративним позовом про
перерахунок допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 29.12.2011 року.

В обґрунтування своїх вимог
позивач зазначила, що вона є матір'ю
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з чим,
перебуває на обліку в УПСЗН і отримує
грошову допомогу як застрахована особа
по догляду за дитиною до досягнення нею
3-річного віку у розмірі 130 грн.
Зазначена допомога була призначена їй
до досягнення дитиною трирічного віку
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».
Вважає, що вона має отримувати вказану
допомогу в розмірі, визначеному ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

Просила суд поновити строк звернення
до суду щодо позовних вимог з 29.12.2011р.,
здійснити їй перерахунок та
нарахування допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років на поточний
рік за період з 29 грудня 2011 року до
досягнення її дитиною трирічного віку,
стягнути з Державного бюджету України
на її користь нараховану УПСЗН
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
зазначеному розмірі, з урахуванням
фактично виплачених сум, а також
стягнути судовий збір у розмірі 73,08грн.

Ухвалою Центрально-міського районного
суду м. Макіївки Донецької області від
14 березня 2014р. позовні вимоги ОСОБА_2 за
період з 29 грудня 2011р. по 19 вересня 2013р.
залишені без розгляду на підставі ст.99
ч.2 КАС України у зв'язку із пропуском
строків звернення до суду. Ухвала суду
сторонами не оскаржена та набрала
законної сили.

Постановою Центрально-міського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 14 березня 2014р. позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволені частково,
внаслідок чого визнані неправомірними
дії Управління праці та соціального
захисту населення Центрально-Міської
районної адміністрації Макіївської
міської ради щодо відмови ОСОБА_2
перерахувати та виплатити державну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з грудня 2011 року по 14 березня 2014
року, зобов'язане Управління праці та
соціального захисту населення
Центрально-Міської районної
адміністрації Макіївської міської
ради здійснити ОСОБА_2 перерахунок та
виплату державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, за період з
грудня 2011 року по 14 березня 2014 року з
урахуванням проведених виплат.

Стягнуто з місцевого бюджету на
користь позивача витрати з оплати
судового збору у розмірі 73,08 грн.

Позивачка ОСОБА_2 з таким судовим
рішення не погодилась та подала
апеляційну скаргу, в якій просила
постанову суду першої інстанції
змінити в зв'язку з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт вважав, що обмеження судом
першої інстанції відповідних виплат
строком 14 березня 2014р. є незаконним,
оскільки такі виплати повинні
провадитися до досягнення дитиною
3-річного віку.

Всі особи, які беруть участь у
справі, у судове засідання не прибули,
хоча були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, тому відповідно до п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд апеляційної
інстанції розглянув справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
розглядаючи справу в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанції встановлено, що позивачка
ОСОБА_2 згідно свідоцтва про народження
є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16), у
зв'язку з чим перебуває на обліку в
Управлінні прані і соціального захисту
населення Центрально-міської районної
адміністрації Макіївської міської
ради як застрахована особа і отримує
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28.12.2007
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (далі -
Закон №107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
№2811-ХІІ, дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом № 2240-III, який поширював свою дію
на застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами. Зокрема, статтею 43
Закону № 2240-III було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
внесені відповідні зміни до Закону
№2811-ХІІ та Закону №2240-III. Зокрема,
змінами до статті 13 Закону №2811-ХІІ його
дію поширено на застрахованих осіб, а
із Закону № 2240-III було виключено статті
40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону №107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону №107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону №2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону
№2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 №835-VI «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року №2154-VI «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2011 року №1751
саме на виконання Закону №2811-ХІІ (пункт
1). Новий акт уряду на виконання статті 45
Закону №2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону №2240-III на
виконання статті 45 Закону №2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

В подальшому, ані Законом України «Про
Державний бюджет на 2012 рік», ані
Законом України «Про Державний бюджет
на 2013 рік», ані іншими законами не
встановлювався інший розмір допомоги,
ніж в Законах №2811-ХІІ та №2240-ІІІ.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що спір виник
щодо виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, тому на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
(яким є Закон № 2240-III), відповідно до
статті 43 якого допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
25.12.2012 року в справі №21-410а12.

Відповідно до ст. 2442 КАС України,
рішення Верховного суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Отже, висновок суду першої інстанції за
цією справою ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

В той же час колегія суддів вважає, що
правильно вирішивши дану справу по
суті, суд першої інстанції припустився
помилки при застосуванні строків
нарахування та виплати відповідної
допомоги ОСОБА_2

Ухвалою Центрально-міського районного
суду м. Макіївки Донецької області від
14 березня 2014р. позовні вимоги ОСОБА_2 за
період з 29 грудня 2011р. по 19 вересня 2013р.
залишені без розгляду на підставі ст.99
ч.2 КАС України у зв'язку із пропуском
строків звернення до суду. Ухвала суду
сторонами не оскаржена та набрала
законної сили.

Таким чином, суд першої інстанції при
прийнятті постанови 14 березня 2014р. вже
не міг задовольняти позовні вимоги
ОСОБА_2 за період з грудня 2011р. по 19
вересня 2013р., оскільки ухвалою вони
залишені без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_2 слід
задовольнити з 20 вересня 2013р. по 14
березня 2014р.

Стосовно вимог апеляційної скарги
позивача щодо неправомірності
обмеження виплат допомоги датою
прийняття судового рішення 14.03.2014р.
колегія суддів зазначає, що суд захищає
тільки вже порушені права особи та не
може примати рішення щодо можливих
порушень прав на майбутнє.

Згідно з ст.201 ч.1 п.1 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно вирішена справа по
суті, але з помилковим застосуванням
норм процесуального права, що є
підставою для зміни судового рішення.

Керуючись статтями 24, 195, 197, 198, 201, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Центрально-міського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 14 березня 2014 року в справі
№270/876/14-а - задовольнити частково.

Постанову Центрально-міського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 14 березня 2014 року в справі
№270/876/14-а - змінити.

В абзаці 3 резолютивної частини
постанови Центрально-міського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 14 березня 2014 року в справі
№270/876/14-а числа та слова «з грудня 2011
року» замінити числами та словами «з 20
вересня 2013 року».

В іншій частині Центрально-міського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 14 березня 2014 року в справі
№270/876/14-а - залишити без змін.

Постанова суду за наслідками розгляду
у письмовому провадженні набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Колегія суддів
М.В. Бишов

В.А. Шальєва

І.Д. Компанієць