Справа № 813/7302/13-а
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
Справа №
876/15007/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судового засідання
Гелецького П.В.,

представника позивача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
державної податкової інспекції у
Жовківському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 11
листопада 2013 року у справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
державної податкової інспекції у
Жовківському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП)
звернувся до суду з адміністративним
позовом, у якому просив визнати
нечинним і скасувати податкове
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у Жовківському
районі Головного управління
Міндоходів у Львівській області (далі -
ДПІ) № від 19.09.2013 року, яким йому
було збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість (далі - ПДВ) на 2884474,50 грн., з
яких за основним платежем 1922983,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 961491,50
грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року у справі № 813/7302/13-а позов було
задоволено.

У поданій апеляційній скарзі ДПІ
просить скасувати вказану постанову
суду та прийняти нову про відмову у
задоволенні позовних вимог ФОП.

У обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що під час перевірки
позивача було встановлено факт
реалізації останнім значної кількості
м'ясної продукції та радіаторів
опалення на загальну суму понад 11000000
грн. Оскільки зазначена продукція не
призначена для кінцевого споживача, а
придбана для подальшої реалізації, то
господарські операції між позивачем та
його покупцями повинні оформлятись не
лише фіскальними чеками, але й іншими
первинними документами, яких до
перевірки позивачем не надано.

З врахуванням викладеного, документи,
якими позивач обґрунтовує свою правову
позицію, не можуть беззаперечно
підтверджувати фактичність
господарських операцій (придбаних
товарів (робіт, послуг)) .

Представник позивача у ході
апеляційного розгляду заперечив
обґрунтованість доводів апелянта,
просив залишити оскаржуване судове
рішення без змін, а подану апеляційну
скаргу - без задоволення.

Представник відповідача в судове
засідання апеляційного суду не
з'явився, а відтак на підставі ч. 4 ст. 196
КАС України суд прийшов до висновку про
можливість розгляду справи за його
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позов ФОП, суд першої
інстанції виходив із того, що ФОП
протягом січня-червня 2013 року через
реєстратор розрахункових операцій
реалізовано товарно-матеріальних
цінностей на загальну суму 11537901,00 грн.,
в т.ч. ПДВ в розмірі 1 922 983,00 грн.
згідно касових чеків. Сума отриманих
коштів згідно із вказаними касовими
чеками, які згідно з прибутковими
ордерами були внесені на розрахунковий
рахунок ФОП за період з 01.06.2013р. до
30.06.2013р., становить 11 537 901,00 грн.

У даних чеках зафіксовано, що
поставлений товар було оплачено
покупцями в момент отримання такого
товару. Крім цього, дану суму ПДВ у
розмірі 1 922 983,00 грн. ФОП було
задекларовано і віднесено до
податкових зобов'язань зі сплати ПДВ за
операціями поставки товару оптовим
покупцям на загальну суму 11 537 901,00 грн.
Факт продажу товару на цю суму
встановлено у акті перевірки.
Нарахування додаткового зобов'язання
ФОП по сплаті ПДВ, яке вже було
віднесено ним до складу податкових
зобов'язань, порушує вимоги ПК України.

Посилання відповідача на необхідність
оформлення позивачем інших первинних
документів не відповідає вимогам
чинного законодавства України,
оскільки ФОП передавав контрагентам
товар в межах правових відносин, які
ґрунтувалися на господарському
зобов'язанні купівлі-продажу.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам апелянта,
що викладені у апеляційній скарзі,
апеляційний суд виходить із таких
міркувань.

Як безспірно встановлено судом ДПІ
було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
правильності нарахування та
своєчасності сплати ПДВ ФОП за період з
01.01.2013р. до 30.06.2013р. (акт від 12.09.2013 року
за № 119/17-20/НОМЕР_2).

Під час перевірки податковим органом
зроблено висновок про порушення
позивачем ст.ст. 185, 187 ПК України,
внаслідок чого занижено податкові
зобов'язання по ПДВ на загальну суму 1
922 983,00 грн. за рахунок невключення до
об'єкту оподаткування операцій з
поставки товарів невстановленим
особам на загальну суму 11 537 901,00 грн.,
який став підставою для прийняття
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення № від
19.09.2013року.

Відповідно до матеріалів справи ФОП
протягом січня-червня 2013 року було
реалізовано товарно-матеріальних
цінностей на загальну суму 11537901,00 грн.,
у тому числі ПДВ в розмірі 1922983,00 грн.
Вказані операції було проведено через
реєстратор розрахункових операцій.

Згідно з приписами п.186.1 ст.186 ПК України
місцем постачання товарів є фактичне
місцезнаходження товарів на момент їх
постачання.

Судом встановлено, що ФОП постачав
товари покупцям за місцем знаходження
орендованих ним складських приміщень.

Відповідно до п.177.10. ст. 177 ПК України
фізичні особи - підприємці
застосовують реєстратори
розрахункових операцій відповідно до
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Виходячи зі змісту ст. 2 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» розрахунковий документ -
документ встановленої форми та змісту
(касовий чек, товарний чек,
розрахункова квитанція, проїзний
документ тощо), що підтверджує факт
продажу (повернення) товарів, надання
послуг, отримання (повернення) коштів,
купівлі-продажу іноземної валюти,
надрукований у випадках, передбачених
цим Законом, і зареєстрований у
встановленому порядку реєстратором
розрахункових операцій або заповнений
вручну.

Згідно із відповідними касовими чеками
сума отриманих ФОП коштів, які згідно з
прибутковими ордерами були внесені на
розрахунковий рахунок позивача за
період з 01.06.2013р. до 30.06.2013р. становить
11537901,00 грн. На думку апеляційного суду,
вказаними касовими чеками
підтверджується, що проданий ФОП товар
було оплачено покупцями в момент його
отримання.

Акт перевірки від 12.09.2013 року за №
119/17-20/НОМЕР_2 не містить зауважень до
первинних документів, які були надані
відповідачеві при проведені перевірки
на підтвердження господарських
операцій, щодо відповідності їх
вимогам ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Згідно із п. 187.1. ст. 187 ПК України, датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

При цьому апеляційний суд звертає
увагу на те, що ПДВ у розмірі 1922983,00 грн.
позивачем було задекларовано із
віднесенням до податкових зобов'язань
зі сплати ПДВ.

Відтак, слід погодитися із думкою суду
першої інстанції про те, що нарахування
ДПІ додаткового зобов'язання ФОП щодо
сплати ПДВ, який було ним самостійно
віднесено до складу податкових
зобов'язань є безпідставним та не
відповідає вимогам ПК України.

На переконання апеляційного суду,
вірним є висновок суду першої
інстанції про те, що ФОП здійснював
передачу товару своїм контрагентам на
підставі договорів купівлі-продажу, а
отже до цих правовідносин не
підлягають застосуванню вимоги
підтвердження виконання договору
поставки, на чому наполягав податковий
орган.

Покликання апелянта на те, що
реалізовані позивачем товари не були
призначені кінцевому споживачеві і
були придбані для подальшої
реалізації, що тягне за собою
необхідність оформлення таких
господарських операції не лише
фіскальними чеками, але й іншими
первинними документами, яких до
перевірки надано не було, на
переконання апеляційного суду, не
підтверджуються відповідними доказами
та ґрунтуються лише на припущеннях, а
отже не можуть бути враховані при
вирішенні спору.

Окрім того, на переконання
апеляційного суду, не заслуговують на
увагу висновки ДПІ і щодо того, що ФОП
було занижено податкове зобов'язання з
ПДВ у період, що підлягав перевірці,
внаслідок невключення до бази
оподаткування ПДВ операцій з
безоплатної передачі товару
невстановленим юридичним та фізичним
особам через їх невідповідності
фактичним обставинам справи.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
суд першої інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Жовківському
районі Головного управління
Міндоходів у Львівській області
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року у справі № 813/7302/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 22
травня 2014 року.