Справа № 824/3028/13-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/3028/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Ковтюк В.О.
Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В.,
Мельник-Томенко Ж.М.

при секретарі: Лукашик М.О.

за участю представників сторін:

представника позивача - Чебан В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Тарасівці"
на постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Тарасівці" до
Управління Пенсійного фонду України в
Новоселицькому районі Чернівецької
області про визнання протиправним та
скасування розрахунку, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2013 року
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
«Тарасівці» звернулось до
Чернівецького окружного
адміністративного суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Новоселицькому районі Чернівецької
області про визнання протиправним та
скасування розрахунку №5286/02 від 06.11.13р.
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", в частині
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "в" -"е" та "ж" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення.

Чернівецький окружний
адміністративний суд, постановою від
12 лютого 2014 року в задоволенні
заявлених позовних вимог відмовив.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржив позивач, який
покликаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить постанову суду скасувати та
прийняти нове рішення, яким заявлений
позов задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав в повному обсязі та просив
колегію суддів їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засіданні не з"явився, не повідомивши
суд про причини неприбуття. Про дату,
час та місце розгляду справи був
повідомлений завчасно та належним
чином.

Відповідно до ч.8 ст. 177 КАС України
неприбуття у судове засідання осіб, які
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце розгляду справи, не
перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та апеляційну скаргу
в межах наведених у ній доводів,
колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не належить задоволенню, з наступних
міркувань.

Із змісту заявленого позову та
апеляційної скарги випливає, що
позивач оскаржує право пенсійного
органу щодо пред'явлення розрахунку
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів "в"
-"е" та "ж" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" №5286/02 від
06.11.13р., що, у свою чергу, призводить до
помилкового виникнення у нього
обов'язку відшкодувати фактичні
витрати на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Як встановлено судом першої інстанції,
06 листопада 2013 року відповідач
направив позивачу розрахунок
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за віком, призначених
відповідно до ч.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій.
Призначених відповідно до п.п. "б"-"е" та
"ж" ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за листопад 2013 року.

Позивачем подавались довідки, які
підтвердили право громадян ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 на отримання пенсій на
пільгових умовах. Факт надання таких
довідок позивачем та наявність стажу
для отримання пенсій на пільгових
умовах представником позивача в
судовому засіданні не заперечувався.
При цьому особливий характер та умови
праці, необхідні для призначення
пенсії на пільгових умовах зазначених
вище пенсіонерів підтверджується
відповідними довідками,
розпорядженнями та протоколами
призначення пенсій, що містяться в
матеріалах справи.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що
твердження позивача про відсутність в
нього обов'язку здійснювати
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах з урахуванням
положень абзацу 5 пункту 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", витрати на
виплату та доставку пенсій особам,
пенсії яким призначені відповідно до
пунктів "в"-"з" та "ж" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
є безпідставними і такими, що не
ґрунтуються на вимогах закону.

Положеннями частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV,
абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування" від 26.06.1997 року №
400/97-ВР, частини 1 підпункту 6.1 пункту 6
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004
року за № 64/8663, унормовано, що
відшкодуванню підлягають фактичні
витрати Пенсійного фонду України на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
особам, які працювали або працюють на
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за Списком № 2 у розмірі
100 відсотків.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон №
400/97-ВР) платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи, а також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників.

В абзаці 4 ч.1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР
зазначено, що для платників збору,
визначених п.п. 1 та 2 ст.1 цього Закону,
крім тих, які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до п.п.
«б» - «з» ст.13 Закону № 1788 до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст. 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Порядок відшкодування фактичних
витрат по виплаті та доставці пенсій
передбачений Інструкцією про порядок
обчислення та сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України", затвердженої Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 р. № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16 січня
2004р. за № 64/8663 (далі - Інструкція №21-1).

Відповідно до п.6.1 Інструкції №21-1
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до ч.2
"Прикінцевих положень" Закону №1058 в
таких розмірах: - для платників,
зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1
цієї Інструкції (крім тих, які є
платниками фіксованого
сільськогосподарського податку), -
також 100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень Закону
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

Відповідно до п.6.4 Інструкції №21-1
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно в повідомленнях про
розрахунок сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
«Прикінцевих положень» Закону №1058, які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених пенсій.

Пунктами 6.8, 6.9 Інструкції №21-1
передбачено, що підприємства щомісяця
до 25-го числа вносять до Пенсійного
фонду зазначену в повідомленні місячну
суму фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

Не сплачені та/або несвоєчасно
сплачені суми фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
зазначених в абзаці другому пункту 6.1
цієї Інструкції, стягуються з
нарахуванням пені та штрафних санкцій
відповідно до норм Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Згідно п.6.10 Інструкції №21-1
відшкодування сум і фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

Позивач є, відповідно до п.2.1.1
Інструкції №21-1, платником страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

На думку позивача, вимоги щодо
відшкодування витрат Фонду до позивача
не повинні пред'являтися до нього,
оскільки законом прямо визначено
джерела та порядок відповідно до
Прикінцевих положень Закону №1058-IV
виплати пенсій особам, яким призначені
відповідно пунктів, в, е, ж, ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
здійснюється до 01.01.2005 року за рахунок
коштів пенсійного Фонду, а з 01.01.2005 року
- за рахунок Державного бюджету
України.

Проте, як вірно зазначив суд першої
інстанції, відповідно до абзацу 4 пп.1 п.2
Прикінцевих положень Закону
№1058підприємства та організації з
коштів, призначених на оплату праці,
вносять до Пенсійного фонду плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком №1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Таким чином, оскільки громадяни, які
представлені позивачем на пільгову
пенсію набули необхідного пільгового
стажу в колгоспі «Ленінський шлях»,
який згідно протоколу №1 від 20.03.04р.
перейменовано в сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю «Тарасівці», то і
відшкодовувати витрати в повному
обсязі повинен тільки позивач.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що Розрахунок фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б" - "е" а "ж" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" з
2014 року №5286/02 від 06.11.2013 є правомірним.

Також, в апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що судом першої
інстанції, при прийнятті оскаржуваного
рішення, взято до уваги практику
Верховного Суду України, що на його
думку, є порушенням Конституції
України та Кодексу адміністративного
судочинства України. Зокрема, апелянт
зазначає, що відповідно до ст. 8 КАС
України суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини, а застосування судових
рішень інших інстанцій є
неприпустимим.

Проте, колегія суддів вважає позицію
апелянта помилковою, оскільки
відповідно до ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, застосувавши практику
Верховного Суду України в
оскаржуваному рішенні, суд першої
інстанції діяв правомірно,
дотримуючись вимог ст. 244-2 КАС України.

Доводи апелянта в іншій частині
апеляційної скарги на правомірність
прийнятої постанови не впливають та
висновків суду не спростовують.

Таким чином, оцінюючи в сукупності
наведені обставини справи, виходячи з
вищевказаних положень
нормативно-правових актів, колегія
суддів Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про безпідставність та
необґрунтованість заявленого позову,
через що у його задоволенні належить
відмовити із вищевказаних мотивів.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
суд апеляційної інстанції не вбачає і
вважає, що апеляційну скаргу на неї
потрібно залишити без задоволення.

За приписами статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Тарасівці"
залишити без задоволення, а постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
року без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
29 травня 2014 року.

Головуючий
Сторчак В. Ю.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.