Справа № 2-а-1428/11/2107
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
——————————————————————
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-1428/11/2107

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1
інстанції: Крапівіна Олена Павлівна

Одеський апеляційний адміністративний
суд в складі колегії суддів:

доповідача, судді
Димирлія О.О.

суддів: Єщенка О.О., Романішина В.Л.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
населення Генічеської районної
державної адміністрації на постанову
Генічеського районного суду
Херсонської області від 07 вересня 2011
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
населення Генічеської районної
державної адміністрації про визнання
неправомірними дій та зобов’язання
здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2011 року позивач звернувся з
позовом до управління праці та
соціального населення Генічеської
районної державної адміністрації про
зобов’язання нарахувати недоплачену
суму щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2008, 2009 2010 роки.

Постановою Генічеського районного
суду Херсонської області від 07 вересня
2011 року адміністративний позов
задоволено частково, визнав
протиправними дії відповідача щодо
перерахунку та не виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення як
постраждалому від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1-ї категорії,
інваліду ІІІ групи, передбаченої ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; зобов’язав відповідача
згідно зі ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», провести
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення позивачу, як
постраждалому від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1-ї категорії,
інваліду ІІІ групи у розмірі 5
мінімальних заробітних плат за 2010 рік,
з урахуванням різниці яка була
виплачена в цей період.

Не погоджуючись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати оскаржену
постанову та винести нову, якою позов
залишити без задоволення.

Вимоги апеляційної скарги апелянт
обґрунтовує тим, що позивач має право
на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, як постраждалий від
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії, відповідно до ч. 4 ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», але у розміру і порядку
визначеними постановою Кабінету
Міністрів України № 562 від 12 липня 2005
року, відповідно до ст. 62 зазначеного
закону.

Також апелянт зазначає, що судом першої
інстанції невірно застосовано
положення ст. 48 зазначеного Закону,
згідно якої інвалідам ІІІ групи І
категорії виплачується щорічна
допомога на оздоровлення у розмірі 4-х
мінімальних заробітних плат.

Апелянт посилається на те, що у 2010 році
позивачу в повному обсязі виплачена
щорічна допомога на оздоровлення в
розмірі встановленому постановою
Кабінету Міністрів України № 562 від 12
липня 2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
- 90 грн.

Письмових заперечень на апеляційну
скаргу позивачем не надано.

Ухвалюючи постанову про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
встановив, що позивач має статус особи,
яка постраждала від наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, є
інвалідом ІІІ групи та знаходиться на
обліку у відповідача, як особа яка має
право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення, як інваліду ІІІ групи.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційних скарг,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив та оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив правову природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

ОСОБА_1 є громадянином, який постраждав
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
1-ї категорії (а.с. 7), інвалідом ІІІ групи
(а.с. 8) та знаходиться на обліку у
відповідача, як особа яка має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, як інваліду ІІІ групи.

Щорічна допомога на оздоровлення, як
інваліду ІІІ групи позивачу виплачена
відповідачем у 2010 році у розмірі 90
гривень 00 копійок, відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», що не заперечується
апелянтом.

Сторонами не оспорюється право
позивача на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення, предметом
спору є розмір цієї допомоги.

Постанова Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», на яку посилається
апелянт, має меншу юридичну силу та
значно звужує права позивача,
встановлені ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а тому
застосуванню підлягають норми закону.

Також безпідставним є посилання
апелянта на ст. 62 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», оскільки
цими нормами Кабінету Міністрів надано
право роз’яснювати порядок
застосування цього закону, а не
змінювати розміри гарантій,
встановлених цим законом.

Стаття 63 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлює джерело
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, які
здійснюються за рахунок державного
бюджету.

Стаття 70 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» передбачала
право Кабінету Міністрів України у 2010
році встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Проте Кабінет Міністрів України у 2010
році не скористався своїм правом щодо
встановлення розміру щорічного
допомоги на оздоровлення, а
застосована відповідачем постанова не
була прийнята на виконання ст. 70 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік».

Також апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
визначення розміру допомоги на
оздоровлення застосовується розмір
мінімальної заробітної плати, який був
встановлений на час нарахування та
виплати позивачу цієї допомоги,
оскільки такі вимоги ґрунтуються на
нормах закону.

Однак апеляційний суд погоджується з
доводами апеляційної скарги в частині
невірного застосування 4 ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
відповідно до якого щорічна допомога
на оздоровлення виплачується
інвалідам ІІІ групи в розмірі 4
мінімальних заробітних плат.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що суд
першої інстанції, ухвалюючи рішення,
порушив норми матеріального права, а
наведені в апеляційній скарзі доводи
частково спростовують правильність
висновків суду.

Згідно п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, та порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції - скасуванню, з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позову.

Керуючись ч. 1 ст. 195, ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198,
п. 4 ч. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС
України КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального населення Генічеської
районної державної адміністрації на
постанову Генічеського районного суду
Херсонської області від 07 вересня 2011
року - задовольнити частково.

Постанову Генічеського районного суду
Херсонської області від 07 вересня 2011
року – скасувати та прийняти нову
постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії управління
праці та соціального населення
Генічеської районної державної
адміністрації щодо відмови у
здійсненні ОСОБА_1 щодо перерахунку та
не виплати позивачу щорічної допомоги
на оздоровлення як постраждалому від
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1-ї категорії, інваліду ІІІ групи,
передбаченої ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати управління праці та
соціального населення Генічеської
районної державної адміністрації
провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення
позивачу, як постраждалому від
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1-ї категорії, інваліду ІІІ групи у
розмірі 4 мінімальних заробітних плат
за 2010 рік, з урахуванням виплачених сум.

В інший частині позовні вимоги
залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п’ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі але може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з часу
отримання копії судового рішення
сторонами.

Головуючий: суддя
О.О. Димерлій

суддя
О.О. Єщенко

суддя
В.Л.
Романішин