Справа № 203/1855/14-а
Суддя: Маймур Ф. Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/1855/14-а
Провадження № 2-а/0203/105/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2014
Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю представника відповідача -
Романенко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про визнання дій незаконними, визнання
протиправним та скасування протоколу і
постанову, -

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2014 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
позивача надійшов вищевказаний
адміністративний позов, в
обґрунтування якого позивач вказав на
те, що у відношенні нього на підставі
протоколу про порушення митних правил
№0353/110000001/13 від 22 листопада 2013 року
посадовою особою відповідача складено
оскаржувану постанову від тієї ж дати,
якою позивача визнано винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст.469 ч.2 МК України, та
накладено стягнення у вигляді штрафу в
розмірі 8500 гривень. Посилаючись на
норми Конвенції про тимчасове ввезення
від 26 червня 1990 року, позивач зазначив
про відповідність його дій чинному
законодавству, пояснивши, що
відповідачем при розгляді справи не
було враховано наявність шляхового
листа легкового авто, наявність у нього
права на користування тимчасово
ввезеним на митну територію України
автомобілем, неврахування при
винесенні оскаржуваної постанови
особу, матеріальний стан позивача та
інші обставини, а також зазначив, що
відібрані у нього пояснення при
оформленні справи були підписані
позивачем лише для отримання свого
авто та можливості повернутись в м.
Одесу.

В останнє судове засідання позивач,
його представник не з'явились, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином,
надіслали до суду клопотання про
розгляд справи за відсутності
позивача, підтримання ним позовних
вимог, а такою копію письмових пояснень
позивача (а.с.35-41).

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечувала, посилаючись на його
необґрунтованість та безпідставність,
наполягала на правомірності складення
оскаржуваної постанови та
необхідності відмови в задоволенні
позову (а.с.22-23).

Вислухавши пояснення представника
відповідача та дослідивши матеріали
адміністративної справи, суд приходить
до наступного висновку на підставі
нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що 14 липня 2013 року автомобіль «Peugeot 307»
р/н НОМЕР_1 був ввезений із Молдови на
митну територію України в зоні
діяльності митного поста «Котовськ»
Південної митниці Міндоходів ОСОБА_3
через канал «зелений коридор». Даний
автомобіль належить фірмі «AFES-M SRL»
(Республіка Молдова). (а.с.12-14, 26)

При цьому, як встановлено судом під час
розгляду справи з пояснень учасників
її розгляду та наявних матеріалів
справи, автомобіль «Peugeot 307» р/н НОМЕР_1 у
режимі імпорт не оформлений, тобто у
вільний обіг на митній території
України не випущений, у зв'язку із чим
його митне оформлення не закінчено,
відповідно до п.п.5, 6, 23, 29 ч.1 ст.4 МК
України.

01 жовтня 2013 року співробітниками РДПС
ДАІ Криворізького МУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області на вул.
Дніпропетровській в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області був
затриманий та доставлений у
Дніпропетровську митницю Міндоходів
вищевказаний автомобіль під
керуванням позивача, який отримав дане
авто від ОСОБА_3 для поїздки в м.
Дніпропетровськ в особистих справах.
(а.с.11, 25)

22 листопада 2013 року першим заступником
начальника Дніпропетровської митниці
Міндоходів винесено постанову в справі
про порушення митних правил
№0353/110000001/13, якою позивача із
накладенням адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500
гривень визнано винним в порушенні
митних правил за ст.469 ч.2 МК України, а
саме в користуванні товаром, митне
оформлення якого не закінчено, без
дозволу органу доходів і зборів.

Спірні правовідносини, які виникли між
сторонами, врегульовані нормами МК
України, КАС України, КупАП, Конвенцією
про тимчасове ввезення із додатками,
прийнятими 26 червня 1990 року у м.
Стамбулі, до якої Україна приєдналась
відповідно до Закону України «Про
приєднання України до Конвенції про
тимчасове ввезення» від 24 березня 2004
року.

Так, за змістом ст.ст.529, 530 МК України,
ст.ст.2, 289 КУпАП, ст.18 КАС України
постанова митниці у справі про
порушення митних правил може бути
оскаржена до місцевого загального суду
як адміністративного суду в порядку,
передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства України
- шляхом поданням адміністративного
позову.

Відповідно до ст.ст.318, 321 МК України всі
товари, транспортні засоби
комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України, перебувають під митним
контролем з моменту перетину митного
кордону України і до закінчення згідно
із заявленим митним режимом.

Статтею 112 МК України встановлено, що
митний режим тимчасового ввезення
завершується шляхом реекспорту
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, поміщених у
цей митний режим, або шляхом поміщення
їх в інший митний режим.

Згідно ст.325 ч.3 МК України користування
та розпорядження товарами,
транспортними засобами комерційного
призначення, які перебувають під
митним контролем, забороняються, крім
випадків, передбачених цим Кодексом та
іншими законами України.

Положеннями ст.109 МК України
передбачено, що за заявою особи,
відповідальної за дотримання митного
режиму тимчасового ввезення, орган
доходів і зборів надає дозвіл на
передачу права використання режиму
тимчасового ввезення щодо товарів
будь-якій іншій особі за умови, що така
інша особа: 1) відповідає вимогам,
встановленим цим Кодексом; та 2) приймає
на себе зобов'язання особи,
відповідальної за дотримання митного
режиму тимчасового ввезення.

Відповідно до ст.380 ч.4 МК України
тимчасово ввезені транспортні засоби
особистого користування можуть
використовуватися на митній території
України виключно тими громадянами, які
ввезли їх в Україну, для їх особистих
потреб, не можуть використовуватися
для цілей підприємницької діяльності в
Україні, бути розкомплектовані, а також
відчужені чи передані у володіння,
користування або розпорядження іншим
особам.

Частиною 2 ст.469 МК України передбачена
відповідальність за користування та
розпорядження товарами, митне
оформлення яких не закінчено, без
дозволу митного органу - у вигляді
накладення штрафу в розмірі п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Законом України «Про приєднання
України до Конвенції про тимчасове
ввезення» від 24 березня 2004 року № 1661-IV
Україна приєдналась до Конвенції про
тимчасове ввезення та Додатків A, B.1-B.9, C,
D та E до неї, прийнятих 26 червня 1990 року
у м. Стамбулі.

Згідно п.b ст.7 Додатку С до зазначеної
вище Конвенції транспортні засоби
приватного використання можуть
використовуватись третіми особами, які
мають належний дозвіл користувача
права на тимчасове ввезення. Кожна
Договірна Сторона може дозволити таке
використання особою, яка постійно
проживає на її території, зокрема якщо
вона використовує його від імені і
згідно з інструкціями користувача
права на тимчасове ввезення.

За змістом ст.ст.522, 523 МК України Справи
про порушення митних правил,
передбачені ст.ст.468-470, 474, 475, 477-481, 485 МК
України розглядаються органами
доходів і зборів. Від імені митниць
справи про порушення митних правил
розглядаються керівниками цих митниць
або їх заступниками

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні на підставі таких доказів
фактичні обставини в контексті
наведених положень законодавства, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог. Правова позиція суду
ґрунтується на тому, що, як вбачається
за матеріалів справи та не
спростовується жодними належними та
допустимими доказами, автомобіль «Peugeot
307» р/н НОМЕР_1, який належить іноземній
фірмі «AFES-M SRL» (Республіка Молдова), був
ввезений на митну територію України в
режимі тимчасового ввезення саме
громадянином ОСОБА_3, який відтак і
набув право на користування таким авто
з дотриманням умов відповідного режиму
на території України. При цьому,
виходячи з виду митного режиму, в якому
перебуває таке авто, його митне
оформлення не закінчено. В той же час,
можливість користування позивачем
вказаним транспортним засобом за
встановлених та викладених умов його
ввезення на митну територію України
вбачається за умови отримання
позивачем відповідного дозволу органу
доходів і зборів (митного органу)
згідно положень ст.ст.109, 380 МК України.
Оскільки ж такий дозвіл у позивача
фактично був відсутній, однак він, не
зважаючи на це, здійснював управління
автомобілем «Peugeot 307» р/н НОМЕР_1 для
власних потреб, тобто користувався та
розпоряджався ним, враховуючи зміст
диспозиції ст.469 ч.2 МК України в
контексті встановлених судом обставин
ввезення та митного оформлення
автомобіля «Peugeot 307» р/н НОМЕР_1,
приймаючи до уваги, що справу про
порушення митних правил розглянуто
компетентною особою відповідача та із
дотриманням порядку здійснення
провадження у справі, а
адміністративне стягнення накладено в
межах санкції ст.469 ч.2 МК України, суд
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість оскаржуваних
позивачем дій та постанови
відповідача. Такий висновок, в свою
чергу, враховуючи відсутність
передбачених ст.531 МК України підстав
для скасування або зміни постанови
відповідача про накладення
адміністративного стягнення за
порушення митних правил, зумовлює
необхідність відмови у задоволенні
позову в повному обсязі.

Разом з тим, суд критично ставиться та
не приймає до уваги посилання позивача
на наявність шляхового листа,
працевлаштування у власника
автомобіля «Peugeot 307» р/н НОМЕР_1, а також
посилання на положення п.b ст.7 Додатку С
до Конвенції про тимчасове ввезення,
оскільки за змістом наведених положень
законодавства, зокрема п.b ст.7 Додатку С
до Конвенції, наведені позивачем
посилання та твердження в жодному разі
не виключають обов'язковість отримання
ним відповідного дозволу органу
доходів і зборів (митного органу)
згідно положень ст.ст.109, 380 МК України
для користування автомобілем «Peugeot 307»
р/н НОМЕР_1, ввезеним на митну територію
України іншою особою. Навпаки, п.b ст.7
Додатку С до Конвенції користування
третіми особами ввезеним на митну
територію України транспортним
засобом приватного використання
ставиться в залежність від надання
відповідного дозволу компетентним
органом України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
також враховує пропуск позивачем
строку оскарження постанови
відповідача у справі про порушення
митних правил, який (строк) у
відповідності до ст.529 ч.4 МК України,
ст.289 КУпАП, ст.99 ч.1 КАС України
становить 10 днів та відраховується з
дня винесення оскаржуваної постанови.
Постанова відповідача була винесена в
присутності позивача 22 листопада 2013
року, а з даним адміністративним
позовом позивач звернувся до суду лише
01 березня 2014 року (а.с.6, 18), тобто після
спливу строку позовної давності. При
цьому заяви про поновлення кого
позивач суду не подавав.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.4, 109, 112, 318, 321, 380, 469, 522, 523, 529-531 МК
України, ст.ст.2, 289 МК України, ст.7 п.b
Додатку С до Конвенції про тимчасове
ввезення, ст.ст.11, 18, 69-71, 79, 158-163, 171-2 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про визнання дій незаконними, визнання
протиправним та скасування протоколу і
постанову - відмовити.

Постанову у справі про порушення
митних правил №0353/110000001/13 від 22
листопада 2013 року у відношенні ОСОБА_2
за ст.469 ч.2 МК України - залишити без
змін.

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає у відповідності
до положень ст.171-2 ч.2 КАС України.

Суддя
Ф.Ф.
Маймурр