Справа № 2а-2651/11/2170
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/75927/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Херсонського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Підприємства "Ремонтник" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за касаційною скаргою
Херсонського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 09 червня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 року, -

в с т а н о в и в :

Херсонське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулось до суду з адміністративним
позовом про стягнення заборгованості
по сплаті адміністративно -
господарських санкцій та нарахованої
пені за невиконання нормативу робочих
місць за 2008 -2009 рік у розмірі 20919,50 грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 09 червня 2011
року адміністративний позов
задоволено частково.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 року постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

Стягнуто з підприємства «Ремонтник» на
користь Херсонського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
за 2008 рік у розмірі 9109, 52 грн. та пені в
сумі 1569, 75 грн. У задоволенні позову
щодо стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за 2009 рік на загальну суму 10240, 23
грн. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
Херсонського окружного
адміністративного суду від 09 червня 2011
року та ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 року, Херсонське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулось до суду з касаційною
скаргою, в який просить скасувати
рішення судів попередніх інстанцій та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги повністю, посилаючись
на порушення норм матеріального права,
що призвело до ухвалення незаконних
судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів, в межах ст. 220
КАС України, дійшла висновку про
залишення касаційної скарги без
задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанції
встановлено, що 25.10.2010 р. було проведено
перевірку з питань дотримання
відповідачем вимог статей 19 і 20 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" за 2008
-2009 роки, в ході якої встановлено, що
звіти про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2008 - 2009
роки підприємством не надано.
Відповідно до розрахунку
середньооблікова чисельність штатних
працівників у відповідача складає 21
особу, з цього розрахунку установлений
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів становить 1
місце. За робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
ним, підприємство "Ремонтник" до 15
квітня року, наступного за роком, в
якому відбулось порушення нормативу
повинен був самостійно сплатити
позивачу адміністративно-господарські
санкції за 2008 рік у розмірі 9109 грн. 52
коп. та пеню в розмірі 1569 грн. 75 коп. за
порушення терміну сплати цих санкцій,
адміністративно-господарські санкції
за 2009 рік у розмірі 9633 грн. 33 коп. та пеню
в розмірі 606 грн. 90 коп. На час звернення
до суду з позовом заборгованість зі
сплати адміністративно-господарських
санкцій та пені на загальну суму 20919
грн. 50 коп. відповідачем не сплачена, а
тому підлягає стягненню.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог щодо стягнення з підприємства
«Ремонтник»
адміністративно-господарських санкцій
та пені в розмірі 10240, 23 грн. за 2009 рік
суди попередніх інстанцій дійшли
висновку про те, що відповідачем не
надано доказів порушення у 2009 році
вимог чинного законодавства для
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та не доведено
протиправної та умисної бездіяльності
підприємства щодо створення робочого
місця та належних умов для
працевлаштування інвалідів.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення
з підприємства «Ремонтник»
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 9109 грн. 52 коп. та пені в сумі 1569
грн. 75 коп. за 2008 рік, судами попередніх
інстанцій зазначено, що у даній частині
позов слід задовольнити, оскільки
відповідачем не виконано обов'язку
роботодавця щодо сприяння проведенню
державної політики зайнятості, а саме
працевлаштування осіб, які потребують
соціального захисту шляхом подання
звітності № 3-ПН «Звіт про наявність
вакансій», а тому не здійснено у 2008 році
належного працевлаштування інвалідів
у рахунок нормативу робочих місць.

Перевіривши матеріали справи суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про те, що
відповідачем були виконані вимоги
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» щодо
прийняття заходів для
працевлаштування інвалідів за 2009 рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для усіх
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності та
господарювання встановлюється
норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів в розмірі 4 % від
середньооблікової чисельності штатних
працівників, якщо кількість працюючих
від 8 до 25 чоловік - встановлюється
норматив в кількості 1 робочого місця.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону (в редакції,
чинній з 01.01.2006 року) забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Тобто цією нормою визначено, що
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування здійснюється двома
шляхами: безпосереднє звернення
інваліда до підприємства або звернення
інваліда до державної служби
зайнятості (з подальшим його
направленням на підприємство, на якому
є відповідні вакансії).

Відтак, колегія суддів вважає, що ст. 18
Закону не встановлює правила, за якими
підприємство було б зобов'язане
самостійно здійснювати пошук
інвалідів для їх працевлаштування на
своєму підприємстві.

Разом з тим, ч. 3 ст. 18 Закону чітко
визначені обов'язки підприємства, що
використовує найману працю: виділяти
та створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів; надавати
державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для
працевлаштування інвалідів; звітувати
Фонду соціального захисту інвалідів
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів.

Так, відповідно до абзацу другого
пункту 2 статті 19 Закону України "Про
зайнятість населення" державна служба
зайнятості має право одержувати від
підприємств, установ і організацій,
незалежно від форм власності,
адміністративні дані про наявність
вакантних робочих місць, у тому числі
призначених для працевлаштування
інвалідів, характер і умови праці на
них, про всіх вивільнюваних, прийнятих
і звільнених працівників та інформацію
про передбачувані зміни в організації
виробництва і праці, інші заходи, що
можуть призвести до вивільнення
працівників.

Процедуру подання інформації про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів центру зайнятості визначено
Порядком подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування.

Інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Звітування Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів
встановлюється у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Правила подання роботодавцями звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів відділенням Фонду та
інформації про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад)
передбачено Порядком подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування.

Звіт про зайнятість і працевлаштування
інвалідів роботодавці подають
(надсилають рекомендованим листом)
щороку до 1 березня відділенням Фонду, в
яких вони зареєстровані, за формою №
10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів". Порядок
складання звіту встановлено
Інструкцією щодо заповнення форми
звітності № 10-ПІ (річна) "Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів".

Водночас, про наявність вакантних
місць роботодавці повинні повідомляти
центри зайнятості, направляючи
звітність у формі № 3-ПН згідно з
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.2005
року № 420.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач інформував центр
зайнятості про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад), шляхом
подачі звіту за формою № формою № 3-ПН
за 2009 рік.

Оскільки нормами чинного
законодавства на підприємство
покладено обов'язок по забезпеченню
певної кількості робочих місць для
працевлаштування інвалідів, а не
обов'язок їх працевлаштування, а також
в матеріалах справи наявні відомості
про виконання відповідачем обов'язку
передбаченого нормами чинного
законодавства щодо соціальної
захищеності інвалідів в Україні, по
забезпеченню певної кількості робочих
місць для працевлаштування інвалідів
та відомості про вжиття ним,
передбачених чинним законодавством
заходів по забезпеченню
працевлаштування інвалідів, то колегія
суддів вважає, що позов заявлений до
Підприємства "Ремонтник" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць за 2009 рік
необґрунтований.

Також суд касаційної інстанції
погоджується з обґрунтованістю
позовних вимог щодо стягнення
адміністративно - господарський
санкцій та пені за невиконання
відповідачем нормативу робочих місць у
2008 році, оскільки відповідачем не
виконано обов'язку роботодавця щодо
сприяння проведенню державної
політики зайнятості, а саме
працевлаштування осіб, які потребують
соціального захисту шляхом подання
звітності № 3-ПН «Звіт про наявність
вакансій» у 2008 році.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Херсонського окружного
адміністративного суду від 09 червня 2011
року та ухвала Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 року, ґрунтуються на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи, доводи
викладені в касаційній скарзі не
спростовують висновків суду, тому
підстави для скасування або зміни
рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС
України суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Херсонського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, а постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 09 червня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

Т.Ф.
Весельська

В.В. Малинін