Справа № 820/8187/14
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

27 травня 2014 р.
№ 820/8187/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.

при секретарі судового засідання -
Корнієнка А.Д.,

за участю:

представника позивача - Лещенко Н.О.,

представника відповідача - Рись В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Комунального
підприємства "Харківське
ремонтно-будівельне підприємство" про
стягнення санкцій та пені, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Харківське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Комунального підприємства "Харківське
ремонтно-будівельне підприємство", в
якому просить суд стягнути з
Комунального підприємства "Харківське
ремонтно-будівельне підприємство"
(юридична адреса: 61068, м. Харків,
Металіста, 10, , МФО 351931,
р/р 4657 у
Акціонерному-комерційному банку
"Золоті ворота") на користь
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(61022, м. Харків, Держпром, 1 під., 1 пов., к.16,
, одержувач: р/р 0003,
МФО 851011, код одержувача: 37999654, УДКСУ у
Дзержинському районі м. Харкова)
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
61240,52 грн. та пені в розмірі 69,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що Комунальне підприємство
"Харківське ремонтно-будівельне
підприємство" перебуває на обліку в
Харківському обласному відділенні
Фонду соціального захисту інвалідів та
має сплатити
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
61240,52 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову,
просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, встановив такі
обставини.

Комунальне підприємство "Харківське
ремонтно-будівельне підприємство"
зареєстроване як юридична особа та
перебуває на обліку в Харківському
обласному відділенні Фонду
соціального захисту інвалідів.

Відповідачем було подано до
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
Звіт про зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2013 рік форми № 10-П1, про що
є відповідна відмітка про отримання
Фондом від 18.02.2014 року, згідно з яким
середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу
підприємства у 2013 році становила 306
осіб. При цьому у звіті зазначено, що
середньооблікова чисельність
інвалідів - штатних працівників,
фактично працюючих на підприємстві
становила 10 осіб, а кількість інвалідів
- штатних працівників, які повинні
працювати на робочих місцях, створених
відповідно до вимог ст.19 ЗУ "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" - 12 осіб. Тобто, за розрахунком
відповідача - підприємством не
виконано норматив - 2 робочих місця з
працевлаштування інвалідів.

Згідно з розрахунком суми позову,
наданого позивачем, відповідачем не
виконано норматив - 2 робочих місця по
працевлаштуванню інвалідів, розмір
середньорічної заробітної плати на
підприємстві за 2013 рік становить 30620,26
грн., тому сума
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів у 2013
році, становить 61240,52 грн.

Суд зазначає, що визначення показника
середньооблікової кількості штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність, здійснюється відповідно
до Інструкції зі статистики кількості
працівників, затвердженої Наказом
Державного комітету статистики
України від 28.09.2005 № 286. Згідно з п. 3.2.5
Інструкції середньооблікова кількість
штатних працівників за період з
початку року (у тому числі за квартал,
півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється
шляхом підсумовування
середньооблікової кількості штатних
працівників за всі місяці роботи
підприємства, що минули за період з
початку року до звітного місяця
включно, та ділення одержаної суми на
кількість місяців у цьому періоді.
Пунктом 3.2.1 вказаної Інструкції
передбачено, що середньооблікова
кількість штатних працівників за
місяць обчислюється шляхом
підсумовування кількості штатних
працівників облікового складу за
кожний календарний день звітного
місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для
лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні,
святкові та неробочі дні, і ділення
одержаної суми на число календарних
днів звітного місяця.

Відповідно до п. 3.4 Інструкції щодо
заповнення форми № 10-ПІ (річна) "Звіт
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів", затвердженої Наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України 10.02.2007 № 42, дані щодо
середньооблікової кількості штатних
працівників облікового складу (рядок
01), середньооблікової кількості
штатних працівників, яким відповідно
до чинного законодавства встановлена
інвалідність (рядок 02), та кількості
інвалідів, які повинні працювати на
робочих місцях (рядок 03),
відображаються в цілих одиницях. Якщо
при обчисленні виникає дробове число,
його необхідно округлити до цілого
(якщо після коми число 5 і більше, то
воно округлюється в бік збільшення).
Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що до середньооблікової
кількості штатних працівників за рік,
яким відповідно до чинного
законодавства встановлена
інвалідність, включаються особи, які
пропрацювали на підприємстві шість та
більше місяців за рік.

Таким чином, з урахуванням даних,
зазначених відповідачем у Звіті про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік форми № 10-П1, суд
приходить до висновку, що
середньооблікова чисельність
інвалідів, які працювали на
підприємстві відповідача у 2013 році,
становить 10 осіб.

Статтею 18 Закону України „Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" передбачено, що підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" встановлено, що
для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік,
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Після самостійного розрахунку
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною 1
вищевказаної статті, здійснюється та
забезпечується працевлаштування
інвалідів.

Згідно зі ст. 20 Закону України „Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" обов'язок
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою ст. 19 цього Закону.

Відповідно до ст.18-1 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" інвалід, який не
досяг пенсійного віку, не працює, але
бажає працювати, має право бути
зареєстрованим у державній службі
зайнятості як безробітний. Рішення про
визнання інваліда безробітним і взяття
його на облік для працевлаштування
приймається центром зайнятості за
місцем проживання інваліда на підставі
поданих ним рекомендації МСЕК та інших
передбачених законодавством
документів. Державна служба зайнятості
здійснює пошук підходящої роботи
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Аналіз норм чинного законодавства щодо
соціальної захищеності інвалідів
свідчить про те, що на підприємства
покладено обов'язок по забезпеченню
певної кількості робочих місць для
працевлаштування інвалідів, а не
обов'язок їх безпосереднього
працевлаштування. Обов'язок такого
працевлаштування виникає у місцевих
органів соціального захисту населення,
державної служби зайнятості після
виконання підприємствами вимог,
встановлених законодавством, а саме:
інформування вказаних органів про
вільні робочі місця та вакантні посади,
на яких може використовуватись праця
інвалідів.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Наказом Державного комітету
статистики № 420 від 19.12.2005 року
затверджена форма статистичної
звітності № 3-ПН „Звіт про наявність
вакансій", яка подається
підприємствами, установами та
організаціями щомісячно на адресу
державної служби зайнятості.

Згідно з копіями Звітів про наявність
вакансій Форми 3-ПН вбачається, що
протягом 2013 року відповідачем до
Харківського міського центру
зайнятості надавалась інформація (Звіт
про наявність вакансій Форми 3-ПН) про
наявні вакантні робочі місця для
працевлаштування інвалідів.

Викладене свідчить про інформування
відповідачем центру зайнятості про
наявність вільних робочих місць на
підприємстві та потребу у направленні
йому центром зайнятості інвалідів для
працевлаштування.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що зазначення
відповідачем в поданих до органу
державної служби зайнятості населення
звітах наявних вакансій для
працевлаштування інвалідів
підтверджується також іншими доказами
про реальне створення робочих місць, а
відтак, розцінюється судом як належне
виконання обов'язку згідно з Законом
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" щодо
прийняття заходів для
працевлаштування інвалідів.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що
відповідачем було вжито всі залежні
від нього заходи для виконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги Харківського
обласного відділення фонду
соціального захисту інвалідів
необґрунтовані, а тому задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Комунального
підприємства "Харківське
ремонтно-будівельне підприємство" про
стягнення санкцій та пені - відмовити у
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений
28.05.2014 року.

Суддя
Н.А. Полях