Справа № 309/2736/13-а, 2а-309/151/13
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 травня 2014 року Справа №
876/1710/14Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Шинкар Т.І.

суддів:
Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу Управління соціального захисту
населення Хустської РДА Закарпатської
області на постанову Хустського
районного суду Закарпатської області
від 23 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Хустської РДА Закарпатської області,
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Хустському
районі Закарпатської області,
Хустської міжрайонної
медико-соціальної експертної комісії
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

16.07.2013р. ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в
суду із позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Хустської РДА Закарпатської області
(далі-Управління), в якому просили
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Хустської РДА Закарпатської області
прийняти до виплати послуги, визначені
довідкою до акта огляду МСЕК серії 10
ААА № 532568 від 25.11.2011р. та визнати дії
Управління праці та соціального
захисту населення Хустської РДА
Закарпатської області щодо стягнення
вартості фактично наданих ними послуг
неправомірними і зобов'язати повернути
позивачам стягнену суму.

Судом першої інстанції у справу в
якості відповідачів залучено
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Хустському
районі Закарпатської області та
Хустської міжрайонної
медико-соціальної експертної комісії

Постановою Хустського районного суду
Закарпатської області від 23 грудня 2013
року адміністративний позов
задоволено: визнано протиправними дії
Управління щодо стягнення суми
призначеної соціальної допомоги по
догляду за непрацездатним інвалідом
ОСОБА_1 ОСОБА_2 та зобов'язано повернути
стягнену суму в розмірі 750,00 грн.;
зобов'язано Управління прийняти на
облік ОСОБА_1 за його вибором щодо групи
інвалідності I «А» загального
захворювання та надати йому визначені
довідкою МСЕК засоби протезування,
пересування та призначити ОСОБА_2
соціальну допомогу по догляду за
ОСОБА_1; зобов'язано Хустську
міжрайонну медико-соціальну експертну
комісію переосвідчити ОСОБА_1 за його
вибором щодо встановлення групи
інвалідності внаслідок загального
захворювання при існуючих обставинах.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції Управління оскаржило його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить скасувати постанову
суду та прийняти нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції недостатньо досліджені
докази та обставини справи, рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального права. Зазначає, що
ОСОБА_1 не має права на безоплатне
забезпечення технічними та іншими
засобами реабілітації, оскільки його
інвалідність пов'язана з трудовим
каліцтвом та наголошує на тому, що
ОСОБА_1 отримує щомісячні страхові
виплати, а отже ОСОБА_2 позбавлена права
на виплату компенсації фізичній особі,
яка надає соціальні послуги.

Сторони явку повноважних
представників в судове засідання не
забезпечили, повідомлені про дату, час
та місце апеляційного розгляду, що
відповідно до п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України
розгляд даної справи судом апеляційної
інстанції здійснюється в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість рішення суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Як вбачається із матеріалів справи
ОСОБА_1 перебуває на обліку у
відділенні виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Хустському
районі як потерпілий, що отримав
професійне захворювання під час роботи
електрогазозварювальником у ВАТ
«Хустський кар'єр» с.Рокосово
Хустського району, що підтверджено
актом розслідування профзахворювання
від 22 жовтня 1986 року.

Під час обстеження у ВТЕК 10 жовтня 1996
року ОСОБА_1 встановлено інвалідність
третьої групи із втратою професійної
працездатності 60 відсотків та у якості
додаткових видів допомоги визначено
санаторно-курортне лікування.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
продовжив призначені виплати у повному
обсязі та здійснює їх на даний час.

Із 2003 року ОСОБА_1 отримує пенсію за
віком.

Як вбачається з Форми ІПР інваліда, що
видається МСЕК і ЛКК 25 листопада 2011
року ОСОБА_1 оглянутий Хустською МСЕК,
його визнано інвалідом першої «А»
групи інвалідності та встановлено
причину інвалідності - «професійне
захворювання». Одночасно при
проходженні освідчення МСЕК позивачу
визначено потребу у постійному
сторонньому догляді, засобах
пересування, інвалідних візках,
милицях, протезуванні ноги та взуття
для протеза, а також періодичного
відновного та профілактичного
лікування у стаціонарних лікувальних
закладах.

На підставі представленої заяви та
доданих до неї документів Управління
08.12.2011р. ОСОБА_2 відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 29
квітня 2004 року №558 «Про затвердження
Порядку призначення і виплати
компенсації фізичним особам, які
надають соціальні послуги», призначено
компенсацію як фізичній особі, яка
надає соціальні послуги інваліду І
групи підгрупи «А» ОСОБА_1 з 08.12.2011р.
довічно.

Проте, в довідці МСЕК від 25 листопада
2011 року первинно було зазначено
причину інвалідності - «загальне
захворювання».

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 представлена до Управління
первинна довідка до акта огляду МСЕК
серії 10 ААА №532568 від 25.11.2011р., на
підставі якої Управлінням проводились
компенсаційні виплати.

З метою перевірки правильності
призначення та виплати вищевказаної
компенсації в січні 2013 року державним
соціальним інспектором Управління,
шляхом запиту до Хустської районної
виконавчої дирекції Закарпатського
обласного відділення Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань встановлено, що ОСОБА_1,
якому надаються соціальні послуги з
01.06.2001р. перебуває на обліку у
відділенні виконавчої дирекції Фонду
та отримує щомісячні страхові виплати,
що стало підставою припинення виплати
компенсації ОСОБА_2 згідно рішення
Управління з 01.01.2013р. та визначено обсяг
надміру виплачених сум компенсації за
період з 08.12.2011р. по 31.12.2012р., яка склала 1
609,10 грн. та повідомлено про це ОСОБА_2,
750,00 грн. з яких ОСОБА_2 повернуто
Управлінню.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції колегія суддів виходить з
наступного.

Щодо заявлених позивачами позовних
вимог поданих до Хустського районного
суду колегія суддів зазначає наступне.

Постановою КМУ від 29.04.2004р. №558
затверджено Порядок призначення і
виплати компенсації фізичним особам,
які надають соціальні послуги.

Відповідно до пункту 4 Порядку,
призначення і виплати компенсації
фізичним особам, які надають соціальні
послуги - компенсація не виплачується
фізичним особам, які надають соціальні
послуги громадянам, яким
відшкодовуються витрати на надання
послуг по догляду відповідно до
Законів України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», «Про психіатричну
допомогу», «Про державну соціальну
допомогу інвалідам з дитинства та
дітям-інвалідам», пункту 2 постанови
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1996 року №832 «Про підвищення розмірів
державної допомоги окремим категоріям
громадян», та у разі надання фізичною
особою соціальних послуг на платній
основі.

У відповідності до пункту 15 Порядку
призначення і виплати компенсації
фізичним особам, які надають соціальні
послуги фізичні особи, які одержують
компенсацію, зобов'язані повідомити
органи праці та соціального захисту
населення, що призначають ці виплати,
про обставини, які можуть вплинути на
умови їх призначення. У разі виявленн
таких обставин виплата компенсації
припиняється з дня, що настає за днем
виникнення таких обставин. У разі
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
компенсації одержувачі повинні
відшкодувати органам праці та
соціального захисту населення надміру
виплачені суми.

Аналіз вищевикладених норм чинного
законодавства та обставин у справі дає
можливість колегії суддів дійти
висновку, що оскільки позивач ОСОБА_1 з
01.06.2001р. перебуває на обліку у
відділенні виконавчої дирекції Фонду
та отримує щомісячні страхові виплати
та йому відшкодовуються витрати на
надання послуг по догляду відповідно
до Законів України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», а тому ОСОБА_2 права на
призначення і виплату компенсації як
фізична особа, яка надає соціальні
послуги згідно Постанови КМУ від
29.04.2004р. №558, не має.

Отже, Управління за наслідком
проведеної перевірки правомірно
припинило виплату компенсації з
01.01.2013р. та визначило обсяг надміру
одержаної суми компенсації за період з
08.12.2011р. по 31.12.2012р., яка склала 1609,10 грн.

Щодо задоволення вимог в частині
зобов'язання Управління прийняти до
виплати послуги, визначені довідкою до
акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 532568 від
25.11.2011р. колегія суддів зазначає, що
Управління здійснює облік осіб, які
мають право на безоплатне забезпечення
технічними та іншими засобами
реабілітації.

Відповідно до Постанови КМУ від 05.04.2012р.
№321 затверджено Порядок забезпечення
технічними та іншими засобами
реабілітації інвалідів,
дітей-інвалідів та інших окремих
категорій населення.

Згідно п.1 Порядку дія цього Порядку не
поширюється на осіб, інвалідність яких
пов'язана з трудовим каліцтвом, що
настало внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Як вбачається з Форми ІПР інваліда, що
видається МСЕК і ЛКК 25 листопада 2011
року ОСОБА_1 оглянутий Хустською МСЕК,
його визнано інвалідом першої «А»
групи інвалідності та встановлено
причину інвалідності «професійне
захворювання».

Аналіз норм чинного законодавства та
встановлених обставин у справі дає
можливість колегії суддів дійти
висновку, що враховуючи відомості
викладені в довідці до акта МСЕК щодо
причин інвалідності «професійне
захворювання» вимоги позивача ОСОБА_1
щодо зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Хустської РДА Закарпатської області
прийняти до виплати послуги, визначені
довідкою до акта огляду МСЕК серії 10
ААА № 532568 від 25.11.2011р. до задоволення не
підлягають.

Як вбачається з постанови Хустського
районного суду Закарпатської області
від 23 грудня 2013 року, суд першої
інстанції в рішенні постановив
зобов'язати Хустську міжрайонну
медико-соціальну експертну комісію
переосвідчити ОСОБА_1 за його вибором
щодо встановлення групи інвалідності
внаслідок загального захворювання при
існуючих обставинах. Підставою, як
зазначив суд в постанові, було
збільшення ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовних вимог.

Слід зауважити, що суд першої
інстанції, окрім того, у рішенні
постановив зобов'язати Управління
прийняти на облік ОСОБА_1 за його
вибором щодо групи інвалідності I «А»
загального захворювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 КАС України
позивач може протягом всього часу
судового розгляду збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи.

Колегія суддів аналізуючи матеріали
справи зазначає, що суд першої
інстанції в порушення принципу
диспозитивності, визначеного ст.11 КАС
України, вирішив зобов'язати
Управління прийняти на облік ОСОБА_1 за
його вибором щодо групи інвалідності I
«А» загального захворювання та
зобов'язати Хустську міжрайонну
медико-соціальну експертну комісію
переосвідчити ОСОБА_1 за його вибором
щодо встановлення групи інвалідності
внаслідок загального захворювання при
існуючих обставинах, проте такі вимоги
позивачами не були заявлені ні при
поданні позовної заяви ні в порядку
ст.137 КАС України: в спосіб подання
письмової заяви оформленої відповідно
до вимог ст.106 КАС України. Дана
обставина підтверджується матеріалами
справи, журналом судового засідання та
технічним записом, що є наслідком
скасування постанови суду і в цій
частині.

Проте, колегія суддів зауважує, що
ОСОБА_1 не позбавлений права звернення
до Хустської міжрайонної
медико-соціальної експертної комісії
для переосвідчення за його вибором
щодо встановлення групи інвалідності
та причин інвалідності.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце,
зокрема, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи чи питання.

З огляду на те, що судом першої
інстанції рішення прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що оскаржувану постанову
слід скасувати та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Хустської РДА Закарпатської області
задовольнити.

Постанову Хустського районного суду
Закарпатської області від 23 грудня 2013
року у справі №309/2736/13-а скасувати та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді
Н.В. Ільчишин

М.А. Пліш