Справа № К/9991/6273/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/6273/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою заступника
Генерального прокурора України на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09 листопада 2009 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 січня 2011
року у справі за позовом заступника
Генерального прокурора України до
Кабінету Міністрів України про
визнання незаконною та нечинною
постанови, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
листопада 2009 року залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 січня 2011
року відмовлено в задоволенні позовних
вимог заступника Генерального
прокурора України до Кабінету
Міністрів України про визнання
незаконною та нечинною постанови
відповідача від 14 квітня 1999 року №593
«Про сприяння зовнішньоекономічній
діяльності» (з наступними змінами).

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями у справі, позивач звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, справу направити на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, на виконання Указу
Президента України від 03.02.1998 року № 79
(79/98) «Про усунення обмежень, що
стримують розвиток підприємницької
діяльності», 14 квітня 1999 року Кабінетом
Міністрів України було прийнято
постанову за №593 «Про сприяння
зовнішньоекономічній діяльності».

Вказана постанова, яка прийнята 14.04.1999
року, була офіційно опублікована в
офіційних виданнях України: «Урядовий
кур'єр», 1999, 04, 22.04.1999, № 74-75 та Офіційному
висновку України, 1999, № 15 (30.04.1999), ст. 611.

Як вірно враховано судами попередніх
інстанцій, позивач звернувся із
позовними вимогами про визнання
спірної постанови від 14 квітня 1999 року
нечинною лише у серпні 2009 року. При
цьому, твердження позивача про те, що
зміни до зазначеної постанови
вносились Постановою Кабінету
Міністрів України від 06.05.2009 року
правомірно не прийнято судами до уваги,
оскільки вказана Постанова від 06.05.2009
року є окремим самостійним
нормативно-правовим актом, який
породжує та змінює права і обов'язки
осіб. Крім цього, саме ця постанова у
судовому порядку позивачем оскаржена
не була.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України,
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи, що Генеральною
прокуратурою України пропущені строки
звернення до адміністративного суду,
встановлені ст. 99 КАС України в частині
оскарження Постанови Кабінету
Міністрі України від 14.04.1999 року № 593, а
доказів поважності причин пропуску
звернення до суду в частині оскарження
Постанови КМ України № 593 «Про сприяння
зовнішньоекономічній діяльності»
позивачем не надано, колегія суддів
погоджує висновки судів попередніх
інстанцій про відмову у задоволенні
вказаного адміністративного позову.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій
оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для їх
скасування не вбачається. Доводи
касаційної скарги висновків судів
попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника
Генерального прокурора України
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 09 листопада 2009 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 січня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: