Справа № 2а-4510/12/1370
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
Справа № 876/1577/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

за участю секретаря
Корнієнко О. А.

представника позивача Борис В. С.

відповідач ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 27
червня 2012року у справі № 2а-4510/12/1370 за
позовом Львівського міського центру
зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості в розмірі 7905,68 грн,

В С Т А Н О В И В:

Львівський міський центр зайнятості
звернувся до суду з адміністративним
позовом, в якому просить постановити
рішення про стягнення з ОСОБА_3 коштів в
сумі 7905,68 грн.

Львівський окружний адміністративний
суд постановою від 27 червня 2012 року
позов задовольнив повністю.

Відповідач оскаржив дане судове
рішення в апеляційному порядку.

Посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
доведеними, неправильне застосування
судом норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, апелянт вказує на те, що суд
першої інстанції дійшов хибного
висновку про необхідність
відшкодування відповідачем плати за
участь в оплачуваних громадських
роботах, оскільки участь в таких
роботах не є тотожною іншим видам
соціальних послуг. Законодавством не
передбачено відшкодування
безробітними оплати в заміну
використаної праці.

В матеріалах справи відсутні первинні
фінансові документи, які би свідчили
про те, що грошові кошти в сумі 7905,68 грн
були перераховані (виплачені)
Позивачем на користь ОСОБА_3, а також те,
що ці кошти є допомогою по безробіттю.

Суд першої інстанції не вказав на
підставі якого саме законодавчого акту
він ухвалив рішення про стягнення з
Відповідача грошової суми, яка була
нарахована та виплачена (за
вирахуванням ЄСВ) ОСОБА_3 як винагорода
за виконану ним роботу.

В судовому засіданні апелянт та його
представник підтримали апеляційну
скаргу та надали пояснення аналогічні
викладеним в такій.

Представник позивача заперечив щодо
задоволення апеляційної скарги та
пояснив, що рішення суду першої
інстанції відповідає вимогам
законодавства та є обґрунтованим.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін та їх представників,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга належить задоволенню з огляду
на викладене далі.

Судом першої інстанції встановлено, що
Львівський міський центр зайнятості є
робочим органом виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття та діє
відповідно до законів України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", "Про зайнятість населення",
"Про державну службу" тощо.

29 вересня 2009 року Львівським міським
центром зайнятості відповідачу надано
статус безробітного.

Актом Львівського міського центру
зайнятості від 28 березня 2012 року № 624
встановлено, що безробітний ОСОБА_3 був
прийнятий на посаду робітником по
прибиранню території з 18 січня 2011 року,
відповідно до наказу № 7 від 18 січня 2011
року та звільнений 17 лютого 2012 року,
наказом № 7 від 17 лютого 2012 року.

В матеріалах справи знаходяться наказ
розпорядження № 7 від 18 січня 2011 року
ЛКП «Шляхово-ремонтне підприємство
Франківського району», корінець
направлення Львівського міського
центру зайнятості на громадські роботи
від 11 лютого 2011 року 001009, трудовий
договір на участь в оплачуваних
громадських роботах, корінець
направлення Львівського міського
центру зайнятості на громадські роботи
від 9 березня 2011 року № 001019,
трудовий договір на участь в
оплачуваних громадських роботах від 9
березня 2011 року, корінець направлення
Львівського міського центру
зайнятості на громадські роботи від 4
квітня 2011 року № 0029003, трудовий
договір на участь в оплачуваних
громадських роботах, корінець
направлення Львівського міського
центру зайнятості на громадські роботи
від 5 травня 2011 року № 0045008,
трудовий договір на участь в
оплачуваних громадських роботах від 13
травня 2011 року, корінець направлення
Львівського міського центру
зайнятості на громадські роботи від 9
червня 2011 року № 0020002, трудовий
договір на участь в оплачуваних
громадських роботах, корінець
направлення Львівського міського
центру зайнятості на громадські роботи
від 13 липня 2011 року № 0005001,
трудовий договір на участь в
оплачуваних громадських роботах від 15
липня 2011 року, корінець направлення
Львівського міського центру
зайнятості на громадські роботи від 10
серпня 2011 року № 00271, трудовий
договір на участь в оплачуваних
громадських роботах, корінець
направлення Львівського міського
центру зайнятості на громадські роботи
від 26 вересня 2011 року № 0032003,
трудовий договір на участь в
оплачуваних громадських роботах від 27
вересня 2011 року, корінець направлення
Львівського міського центру
зайнятості на громадські роботи від 11
жовтня 2011 року № 0006002, трудовий
договір на участь в оплачуваних
громадських роботах.

За час перебування на обліку у
Львівському міському центрі
зайнятості відповідач отримав
матеріальне забезпечення, а саме
допомогу по безробіттю за період з 15
лютого 2011 року по 31 травня 2011 року та з 9
червня 2011 року по 31.10.2011 року в сумі 7905,68
грн, що підтверджується розрахунком.

Відносини у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття врегульовані Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" від 2 березня 2000
року № 1533-ІІІ (надалі - Закон України №
1533-ІІІ).

Статтею 2 Закону України "Про
зайнятість населення" безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідно до статті 7 Закону України №
1533-ІІІ одним із видів соціальних
послуг, які надаються безробітним, є
пошук підходящої роботи та сприяння у
працевлаштуванні, у тому числі шляхом
надання роботодавцю дотації на
створення додаткових робочих місць для
працевлаштування безробітних;
фінансування організації оплачуваних
громадських робіт для безробітних у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Порядок організації та проведення
оплачуваних громадських робіт
визначається відповідним Положенням,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 10 вересня 2008 року
№ 839 (далі - Положення).

Пунктом 10 Положення передбачено, що з
особами, зайнятими на оплачуваних
громадських роботах, роботодавці,
відповідно до законодавства про працю,
укладають у письмовій формі строкові
трудові договори.

Фінансування оплачуваних громадських
робіт може проводитися за рахунок
коштів місцевих бюджетів, Фонду (в
частині організації таких робіт для
безробітних), роботодавців, для яких
зазначені роботи виконуються, та інших
джерел відповідно до законодавства
(пункт 14 Положення).

Згідно з пунктом 15 Положення, кошти на
організацію оплачуваних громадських
робіт із зазначених у пункті 14 джерел
фінансування можуть бути використані
для:

- виплати основної та додаткової
заробітної плати, визначеної
відповідно до частин першої та другої
статті 2 Закону України "Про оплату
праці", сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, оплати перших
п'яти днів тимчасової непрацездатності
осіб, зайнятих на оплачуваних
громадських роботах;

- оплати послуг з перевезення або
проїзду до місця проведення робіт та у
зворотному напрямку осіб, зайнятих на
оплачуваних громадських роботах (у
разі потреби);

- придбання інвентарю (у разі потреби);

- плати проживання у гуртожитку (у разі
потреби).

Відповідно до статті 11 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" порядок використання
коштів Фонду для організації
оплачуваних громадських робіт для
безробітних (напрями використання,
види робіт, здійснення контролю) може
визначатися його правлінням виходячи з
фінансових можливостей Фонду.

Оплата праці осіб, зайнятих на
громадських роботах, здійснюється за
фактично виконану роботу за
розцінками, тарифними ставками та
посадовими окладами відповідно до
законодавства і не може бути меншою за
розмір мінімальної заробітної плати,
встановленої законом (пункт 16
Положення).

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону
України № 1533-ІІІ застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Згідно з частиною 3 статті 36 Закону
України № 1533-ІІІ сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідачем за фактично виконану
роботу, обумовлену трудовим договором,
було отримано заробітну плату, яка не
може розцінюватись як соціальна
послуга, надана Львівським міським
центром зайнятості.

В даному випадку, соціальною послугою,
наданою позивачем, є направлення
відповідачу як особі, якій надано
статус безробітного, на оплачувані
громадські роботи.

Позивач не може вимагати повернення
коштів, які відповідач заробила,
оскільки виконала обумовлені трудовим
договором роботи.

З огляду на наведене, колегія суддів
приходить до переконання, що оскільки
позивачем не надано доказів ухилення
відповідача від виконання громадських
робіт чи інших порушень трудових
договорів, укладених відповідачем з
працедавцями, тому заявляючи даний
позов, позивач фактично вимагає
стягнути з ОСОБА_3 заробітну плату,
отриману ним на підставі трудової
угоди за фактично виконану робочу, що є
неприпустимим.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, через що постанова суду
належить скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позову з викладених вище мотивів.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 27 червня
2012року у справі № 2а-4510/12/1370 скасувати
та прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дати складення в
повному обсязі.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.

Повний текст постанови складений 23
травня 2014 року