Справа № 352/3489/13 2-а/352/13/14
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
Справа №
876/2631/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.

суддів
Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Тисменицькому районі
Івано-Франківської області на
постанову Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від 23
січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Тисменицькому районі
Івано-Франківської області про
зобов'язання провести перерахунок
пенсії,

встановив:

09.12.2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Тисменицькому районі
Івано-Франківської області (далі - УПФ
України в Тисменицькому районі), в
якому просила визнати неправомірними
дії відповідача щодо відмови їй в
призначенні пенсії, виходячи із
заробітку з врахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення та
зобов'язати відповідача провести
перерахунок і виплату їй пенсії,
включивши в суму заробітної плати для
обчислення пенсії матеріальну
допомогу на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що з 05.11.2012 року
відповідачем їй призначена пенсія, як
посадовій особі місцевого
самоврядування відповідно до ст. 37
Закону України «Про державну службу».
Однак, при визначенні розміру
заробітної плати, з якої призначено
пенсію, не враховано матеріальну
допомогу на оздоровлення та
соціально-побутові потреби. Вважає, що
відповідачем безпідставно під час
визначення розміру пенсії не враховано
отриману нею матеріальну допомогу,
оскільки відповідно до ст. 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються усі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Постановою Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від
23.01.2014 року позовні вимоги задоволені.

Не погодившись із вказаною постановою
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати дану постанову та прийняти
нову про відмову в задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань є одноразовою виплатою, тому
зараховувати її в суму заробітної
плати для обчислення пенсії у
відповідності до Закону України «Про
державну службу» немає підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_1 працювала на посаді головного
бухгалтера сільської ради, з якої 31.10.2012
року звільнилась у зв'язку із
досягненням граничного віку
перебування на службі в органах
місцевого самоврядування, тобто
перебувала на державній службі.

Рішенням УПФ України в Тисменицькому
районі від 05.11.2012 року позивачу
призначена пенсія, як посадовій особі
місцевого самоврядування, відповідно
до ст. 37 Закону України «Про державну
службу» без урахування до заробітної
плати, з якої призначена пенсія, сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань, які вона отримувала протягом
останніх 24 місяців перед зверненням за
призначенням пенсії.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до Закону України «Про державну
службу» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до заробітної плати, з
якої призначається пенсія державного
службовця, враховується матеріальна
допомога на оздоровлення, оскільки на
неї також нараховуються внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Апеляційний суд повністю погоджується
з таким висновком суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату
праці» встановлено, що заробітна плата
- це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу. Статтею 2 цього
Закону визначено структуру заробітної
плати, до якої входить: основна та
додаткова заробітна плата, а також
заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань входить до
системи оплати праці державного
службовця.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм, отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постановах № 21-430а11 від 20.02.2012 року та №
21-125а13 від 14.05.2013 року, які з врахуванням
вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковими
для врахування судами при розгляді
справ у подібних правовідносинах.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд прийшов до висновку про
безпідставність неврахування
відповідачем під час призначення
позивачу пенсії до складу заробітної
плати сум матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, які нею
отримані за останні 24 місяці роботи
перед зверненням за пенсією.

Постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, а
доводи апелянта на правомірність
прийнятої постанови не впливають та
висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 23 січня
2014 року у справі № 352/3489/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич