Справа № К-16715/09-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2014 р. м. Київ
К-16715/09

К-18005/09

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого судді - Черпіцької
Л.Т.Суддів -Маслія В.І. Розваляєвої
Т.С.при секретарі -Зубенко Д.В.за участю
представника:ГПУ - Зарудяна
Н.О.розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справуза
касаційними скаргами1.
Міністерства закордонних справ
України 2. Заступника прокурора
Автономної Республіки Крим
напостанову господарського суду
Автономної Республіки Крим від 28.05.2008р.
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 23.03.2009р.у справі№2-13/1368.1-2008Аза
позовомЗаступника прокурор Автономної
Республіки Крим в інтересах
Міністерства закордонних справ
УкраїнидоВерховної Ради Автономної
Республіки Кримтретя особаРада
міністрів Автономної Республіки
Кримпровизнання нечинною
постановиВСТАНОВИЛА:

Заступник прокурора АР Крим в
інтересах держави в особі Міністерства
закордонних справ України звернувся з
позовом до Верховної Ради АР Крим про
визнання нечинним пункту 2 постанови
Верховної Ради АР Крим «Про
представництва Автономної Республіки
Крим у місті Москві, Краснодарському
краї Російської Федерації, місті
Мінську Республіки Білорусь та
внесенні змін до нормативно-правових
актів Верховної Ради АР Крим, які
регулюють питання діяльності Ради
міністрів АР Крим, визначення системи
органів виконавчої влади Автономної
Республіки Крим та встановлення їх
загальної численності» № 243-3/02 від
18.09.2002 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідно до статті 138 Конституції
України до компетенції Верховної Ради
АР Крим не входить питання створення та
фінансування представництв Автономної
Республіки Крим на території іноземних
держав.

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим
від 28.05.2008р., залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 23.03.2009р., в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій
Міністерство закордонних справ
України та заступник прокурора
Автономної Республіки Крим звернулись
з касаційними скаргами, у яких,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
просять їх скасувати та прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників сторін, перевіривши і
обговоривши доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційні
скарги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що предметом спору у даній
справі є пункт 2 постанови Верховної
Ради Автономної Республіки Крим «Про
представництва Автономної Республіки
Крим у місті Москві, Краснодарському
краї Російської Федерації, місті
Мінську Республіки Білорусь та
внесенні змін до нормативно-правових
актів Верховної Ради Автономної
республіки Крим, які регулюють питання
діяльності Ради Міністрів Автономної
Республіки Крим, визначення системи
органів виконавчої влади Автономної
Республіки Крим та встановлення їх
загальної чисельності» № 243-3/02 від 18
вересня 2002 року.

Суд першої інстанції розглядаючи
справу та приймаючи рішення по суті
вмотивував свої висновки тим, що
оспорюваний пункт Постанови прийнято
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України, законами України,
нормативно-правовими актами
Автономної Республіки Крим і без
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів позивача. Крім того, суд
першої інстанції виходив з того, що
Заступник прокурора АР Крим в
інтересах Міністерства закордонних
справ України звернувся з
адміністративним позовом 22 серпня 2007
року. Отже, прокуратурою АР Крим без
поважних причин пропущено строк
звернення до суду передбачений ст. 99
КАС України, і відповідач наполягає на
відмові у задоволенні позову з цих
підстав.

Суд апеляційної інстанції залишаючи
без змін рішення суду першої інстанції
виходив лише з того, що даний
адміністративний позов до суду було
подано з пропуском встановленого
річного строку, встановленого ст. 99 КАС
України, при цьому, відповідач
наполягав на відмові у задоволенні
позову у тому числі і з причини
пропуску строку звернення до суду.

Також, суд апеляційної інстанції
вмотивував свої висновки тим, що
надання законом прокурору права на
представництво інтересів держави в
суді не ставить прокурора у
привілейоване, порівняно з іншими
учасниками судового процесу, становище
щодо участі у розгляді справи в суді,
включаючи застосування процесуального
строку, в межах якого можлива
реалізація права на представництво
інтересів держави в суді шляхом
звернення з адміністративним позовом.

Однак, колегія суддів вважає висновки
судів щодо відсутності підстав для
поновлення строку звернення до суду
передчасними, враховуючи наступне.

У позовній заяві Заступник Прокурора
АР Крим просив поновити пропущений
строк звернення до суду з поважних
причин, а саме - Прокуратурі АР Крим
стало відомо про прийняття спірної
постанови у серпні 2007 року під час
перевірки звернення Першого
заступника Міністра закордонних справ
України до Генеральної прокуратури
України з питання необхідності вжиття
заходів до усунення порушень
законодавства України про
дипломатичні представництва.

Відповідно до вимог частин 1 і 2 статті 2
КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 99 КАС
України (в редакції станом на час
звернення з позовом) адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням наведеного, для
вирішення питання про правильність
застосування строку звернення судам
необхідно було з'ясувати коли
розпочався перебіг цього строку.

Водночас, відмовляючи в задоволені
позову з підстав пропуску строку на
звернення, судами попередніх інстанцій
не було надано оцінки тій обставині, що
про існування оскаржуваної постанови
Верховної Ради АР Крим № 243-3/02 від 18.09.2002
року та прийняття його з порушенням
норм чинного законодавства
прокуратурі району стало відомо під
час перевірки, проведеної в серпні 2007
року за зверненням Міністерства
закордонних справ України.

Таким чином, про наявність підстав для
звернення з даним позовом прокуратурі
АР Крим стало відомо за результатами
цієї перевірки, на підставі висновків
якої визначалися відповідні заходи
реагування та приймалося рішення про
звернення з позовом.

Відповідно до статті 100 КАС України, яка
була чинною на час розгляду справи в
суді першої інстанції, пропущення
строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову
за умови, якщо на цьому наполягає одна
із сторін.

Якщо суд визнає причину пропущення
строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається
і вирішується в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Пропущення строків звернення до
адміністративного суду і заява сторони
про застосування наслідків пропущення
строків звернення до
адміністративного суду не може бути
безумовною підставою для відмови у
задоволенні позову, оскільки суд може
визнати причину пропуску таких строків
поважною і в такому випадку справа
розглядається і вирішується в порядку,
встановленому КАС України.

Обставини, з якими сторона пов'язує
поважність причин пропуску строків
звернення до суду, доводяться стороною
і встановлюються судом тільки у
випадку, якщо заявлена вимога про
застосування цих строків.

Водночас, судом першої інстанції, поряд
з вирішенням питання про поновлення
пропущеного строку звернення з даним
позовом, було також розглянуто справу
по суті позовних вимог, за наслідками
чого, суд дійшов висновку, що
оспорюваний пункт Постанови прийнято
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України, законами України,
нормативно-правовими актами
Автономної Республіки Крим і без
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів позивача.

Натомість, суд апеляційної інстанції,
залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції виходив лише з того, що даний
адміністративний позов до суду було
подано з пропуском встановленого
річного строку, встановленого ст. 99 КАС
України, без розгляду позовних вимог по
суті.

У зв'язку з чим, рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню та направлення справи до
суду апеляційної інстанції для
розгляду справи по суті позовних вимог.

З огляду на викладене, та враховуючи що
касаційна інстанція не наділена
повноваженнями щодо встановлення
обставин справи, судове рішення суду
апеляційної інстанції, ухвалене у
даній справі, підлягає скасуванню з
направленням справи на новий
апеляційний розгляд до суду
апеляційної інстанції. Під час нового
апеляційного розгляду справу суду
належить усунути недоліки, викладені у
мотивувальній частині ухвали і
правильно застосувати до спірних
правовідносин норми матеріального
права.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги Міністерства
закордонних справ України та
Заступника прокурора Автономної
Республіки Крим задовольнити частково.

Ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 23.03.2009р.
скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: