Справа № 819/928/14-а
Суддя: Хрущ В. Л.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 819/928/14-a

"27" травня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Хрущ
В. Л.,

за відсутності належним чином
повідомлених позивача та відповідача,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду в м.Тернополі
справу за адміністративним позовом
Скадовської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного
адміністративного суду звернулась
Скадовська ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Херсонській області з
адміністративним позовом до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкової заборгованості по орендній
платі в сумі 12777,39 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
станом на дату звернення до суду за
відповідачем рахується заборгованість
в сумі 12777,39 грн., яка виникла в
результаті несплати ним у визначеному
законом порядку узгоджених сум
податкових зобов'язань.

Представник від позивача в судове
засідання не з'явився. Однак, 27.05.2014 року
до суду від позивача надійшла заява, в
якій позивач просить, зокрема,
проводити розгляд справи без участі
його представника.

Відповідач про розгляд справи
повідомлений належним чином, шляхом
направлення ухвали про відкриття
провадження у справі за місцем його
реєстрації. Однак, поштове
відправлення повернулось на адресу
суді із відміткою пункту поштового
зв'язку «за закінченням терміну
зберігання»

Згідно з положеннями статті 35
Кодексу адміністративного судочинства
України - у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Таким чином, з огляду на вжиття судом
всіх залежних від нього заходів щодо
повідомлення належним чином сторін про
наявність судової справи з їх участю та
можливість реалізації ними права
захисту у судовому порядку їх прав та
інтересів, зважаючи на відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта, а
також враховуючи неявку в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, та відповідну заяву позивача
про розгляд справи без його
представника, - суд, у відповідності до
положень статей 12, 41, частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, визнав за доцільне проводити
розгляд справи в порядку письмового
провадження без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні обставини.

Відповідач, ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1)
зареєстрований як фізична особа -
підприємець Реєстраційною службою
Тернопільського міського управління
юстиції Тернопільської області 08.07.2003
року.

Окрім цього відповідач також перебуває
на обліку в Скадовській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонської області як платник
податків (орендної плати за землю).

Зокрема, як видно з матеріалів справи,
17.04.2008 року відповідачем - ФОП ОСОБА_1
укладено договір оренди землі з
Лазурненською селищною радою.
Предметом договору визначено
прийняття в строкове (5 років) платне
користування земельної ділянки
несільськогосподарського призначення,
із земель громадської забудови.
Орендна плата визначається орендарем у
формі та розмірі 7% від нормативної
грошової оцінки (8061,90 грн. в рік). Сплата
орендної плати починається з дня
укладення договору.

Таким чином, з моменту укладення
вищезазначеного договору оренди
земельної ділянки, - відповідач набув
статусу та землекористувача цієї
земельної ділянки та обов'язків
платника відповідного податку -
здійснення у визначені законом строки
та у належних розмірах орендної плати
за землю.

Разом з тим, станом на даний час за
відповідачем рахується податковий
борг по орендній платі за
вищезазначену земельну ділянку - в сумі
12777,39 грн., яка виник у період дії
вищезазначеного договору оренди
земельної ділянки.

Наявність такої заборгованості у
відповідача перед бюджетами та
державними цільовими фондами по
орендній платі за землю в сумі 12777,39
грн., підтверджують наявні у справі
матеріали, які долучені позивачем до
позову (в копіях), зокрема:

- копія акту від 23.11.2012 року
№203/17-011/НОМЕР_1;

- податкове повідомлення-рішення
№ від 10.01.2013 року, з відміткою про
його вручення відповідачу;

- корінець податкової вимоги форми «Ф»
№294-11 від 05.12.2013 року , з відміткою про її
вручення, виставлену відповідачу метою
погашення податкового боргу;

- розрахунок суми позовних вимог та
облікові картки платника;

- копія договору оренди землі від 17.04.2007
року.

Будь-які докази того, що вищезазначене
податкове повідомлення-рішення чи
податкова вимога оскаржувались
відповідачем в адміністративному чи в
судовому порядку - в матеріалах справи -
відсутні, а відповідачем - не надані.

Таким чином, нараховані і відображені у
податковому повідомленні-рішенні та
податковій вимозі податкові
зобов'язання ОСОБА_1, як фізичної особи -
підприємця та як платника податків по
орендній платі за землю, - є узгодженими
у порядку і на умовах, визначених
чинним законодавством-Податковим
кодексом України, та, відповідно,-
підлягають обов'язковій сплаті.

Однак, покладений на відповідача
законом обов'язок щодо сплати
узгоджених сум податкових зобов'язань
з плати за землю відповідач у
добровільному порядку не виконала і
вжиті податковим органом заходи до
погашення податкового боргу - не
призвели, у зв'язку з чим станом на час
розгляду даної справи за відповідачем
рахується заборгованість перед
бюджетом у сумі 12777,39 грн.

Перевіривши матеріали справи,
розглянувши доводи, викладені в позові,
та надавши їм належну правову оцінку,
проаналізувавши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, у їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги є обґрунтованими, доведеними
належним чином та підлягають
задоволенню, - з огляду на наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

01 січня 2011 року набув чинності
Податковий Кодекс України, який
встановлює перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу України - на
платника податків покладено обов'язок
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Згідно з п.п. 14.1.147. п 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України, плата за
землю - загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності

Пункт 287.3. ст. 287 Податкового кодексу
України визначає, що податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п. 54.5 ст. 54 Податкового
кодексу України якщо згідно з нормами
цієї статті сума грошового
зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність і повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне та повне
погашення нарахованого узгодженого
грошового зобов'язання і має право
оскаржити зазначену суму в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень п. 14.1.175. ч. 14.1 ст.
14 Податкового кодексу України сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання -
визнається податковим боргом.

Пунктом 36.5 ст. 36 Податкового кодексу
України передбачено, що
відповідальність за невиконання або
неналежне виконання податкового
обов'язку несе платник податків, крім
випадків, визначених цим Кодексом або
законами з питань митної справи.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 1 ст. 69 та частиною 1
ст. 70 Кодексу адміністративного
судочинства України - доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Належними - є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Відповідно до частини 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з положеннями статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
- кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В той же час, статтею 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено поняття належності та
допустимості доказів.

Зокрема, у відповідності до положень
вказаної статті - належними є докази,
які містять інформацію щодо предмету
доказування.

При цьому, також встановлено, що
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися - ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 86 цього Кодексу визначено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відтак, беручи до уваги усе
вищевикладене, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінюючи наявні у
матеріалах справи письмові докази, які
мають юридичне значення для її
розгляду і вирішення спору по суті, в їх
сукупності, а також враховуючи те, що
покладений на відповідача як платника
податків законом обов'язок щодо сплати
існуючого податкового боргу - є
визначальним для вирішення даного
спору, і на час судового розгляду
справи вказаний обов'язок відповідачем
в добровільному порядку та в повному
обсязі - не виконаний, відповідні
докази, які б свідчили про відсутність
правових підстав для заявлення
податковим органом вимог про стягнення
з відповідача заявленої суми боргу, та
докази, які б підтверджували погашення
боргу, нарахованого в сумі 12777,39 грн. та
спростовували б доводи позивача, судом
- не здобуті, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги - є обґрунтованими,
документально підтвердженими,
відповідають чинному законодавству та
підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
- судові витрати у цій справі з
відповідача - не стягуються.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 12, 41, 69-71, 94,
128, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Скадовської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області -
задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) в рахунок погашення
заборгованості перед бюджетами та
державними цільовими фондами по
орендній платі за землю в сумі - 12777,39
грн. (дванадцять тисяч сімсот сімдесят
сім гривень 39 копійок).

Постанова набирає законної сили за
правилами статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Хрущ В. Л.

Копія вірна:

Суддя
Хрущ В. Л.