Справа № 824/3062/13-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/3062/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Ковтюк В.О.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Державної казначейської
служби України у м.Чернівцях на
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 14 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Національного університета
"Одеська юридична академія" до
управління Державної казначейської
служби України у м. Чернівцях,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Чернівецькій області, Державної
казначейської служби України про
визнання незаконною бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року Національний
університет "Одеська юридична
академія" (позивач) звернувся з позовом
до управління державної казначейської
служби України у м. Чернівцях
(відповідач) про визнання незаконною
бездіяльності щодо невиконання
наданих для оплати платіжних доручень
за зареєстрованими зобов'язаннями в
період з 07.06.13р. по 25.09.12р., не
підкріплення субрахунку єдиного
казначейського рахунку з урахуванням
необхідного рівня платоспроможності
та не зміни доведеного ліміту для
виконання таких платіжних доручень (з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог).

Позовні вимоги заявник мотивував
порушення відповідачем вимог ст. 49
Бюджетного кодексу України, Порядку
реєстрації та обліку бюджетних
зобов'язань розпорядників бюджетних
коштів та одержувачів бюджетних коштів
в органах Державної казначейської
служби України, затвердженого наказом
Мінфіну України від 02.03.12р. №309, Порядку
казначейського обслуговування
державного бюджету за витратами,
затвердженого наказом Мінфіну України
№1407 від 24.12.12р.

Чернівецький окружний
адміністративний суд постановою від
14.03.2014 року вказаний позов задовольнив
частково, а саме визнав незаконною
бездіяльність управління Державної
казначейської служби України у місті
Чернівцях щодо невиконання наданих для
оплати платіжних доручень за
зареєстрованими зобов'язаннями в
період 07.06.2013 року по 25.09.2013 року. В іншій
частині позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
позову.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
скаржник зауважив, що всупереч
висновкам суду першої інстанції діяв у
відповідності до норм чинного
законодавства, зокрема при проведенні
видатків розпорядників і одержувачів
бюджетних коштів органи Казначейства в
першу чергу та в стислі терміни
забезпечують виконання захищених
статей видатків, перелік яких
визначений ч.2 ст.55 Бюджетного кодексу
України, а саме виплату заробітної
плати, стипендії, оплату комунальних
послуг та енергоносіїв, продуктів
харчування, медикаментів тощо,
враховуючи наповнення єдиного
казначейського рахунка органами, що
контролюють справляння надходження
бюджету.

Наповнення єдиного казначейського
рахунка здійснюється органами, що
контролюють справляння надходження
бюджету, які повинні забезпечувати
своєчасне та в повному обсязі
надходження до державного бюджету
податків і зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів відповідно
до законодавства.

Таким чином апелянт стверджує, що
питання наповнення єдиного
казначейського рахунка, за рахунок
якого проводяться усі видатки
розпорядників, одержувачів бюджетних
коштів, інших клієнтів, не залежить від
органів Казначейства України.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 02
січня 2913 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір №144
про здійснення розрахунково-касового
обслуговування (а.с.17) та 03 січня 2013 року
укладено додатковий договір №219 до
Договору про здійснення
розрахунково-касового обслуговування
(а.с.18).

Позивач протягом періоду з 07.06.2013р. по
12.12.2013р. подавав відповідачу платіжні
доручення на суму 467217,93грн. (а.с.59-86), що
підтверджується реєстром платіжних
доручень, які подані до УДКСУ у
Чернівецькій області ВСП "Чернівецький
факультет НУ "ОЮА" (а.с.92-93).

Згідно звіту про заборгованість за
бюджетними коштами на 1 січня 2014 року
зареєстровані бюджетні фінансові
зобов'язання на кінець звітного
періоду (року) в сумі 467217,93грн.

04 жовтня 2013 року відповідачем було
надано відповідь позивачу на його
звернення від 05.09.13р. з питання
непроведення оплати платіжних
доручень, згідно з якою управління
Казначейства вживає усіх можливих
заходів щодо проведення у повному
обсязі розрахунків згідно наданих
платіжних доручень, направляючи на це
весь доведений фінансовий ресурс
(а.с.20-21).

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови та частковому
задоволенні позову виходив з
незаконної бездіяльності відповідача
щодо невиконання наданих для оплати
платіжних доручень за зареєстрованими
зобов'язаннями в період з 07.06.13р. по
25.09.12р.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 43
Бюджетного кодексу України № 2456-VI, при
виконанні державного бюджету і
місцевих бюджетів застосовується
казначейське обслуговування бюджетних
коштів. Центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері казначейського обслуговування
бюджетних коштів, забезпечує
казначейське обслуговування бюджетних
коштів на основі ведення єдиного
казначейського рахунку, відкритого у
Національному банку України.

Згідно Положення про єдиний
казначейський рахунок, затвердженого
Наказом Державного казначейства
України від 26 червня 2002 №122 (у редакції
наказу Державного казначейства
України від 30 листопада 2010 №449), єдиний
казначейський рахунок - це
консолідований рахунок, відкритий
Державному казначейству України в
Національному банку України для обліку
коштів та здійснення розрахунків у
системі електронних платежів
Національного банку України.

Єдиний казначейський рахунок
консолідує кошти державного та
місцевих бюджетів, фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, коштів інших
клієнтів, обслуговування яких
здійснюється органами Державного
казначейства України та
регламентується законодавством.

Згідно з п. 2.4 Положення з метою
ведення бухгалтерського обліку
операцій по виконанню державного та
місцевих бюджетів, а також інших
операцій з коштами клієнтів,
передбачених законодавством, в
органах Державного казначейства
України відкрито бюджетні рахунки для
операцій клієнтів з бюджетними
коштами.

Згідно з ч. 1 ст. 23 БК України будь-які
бюджетні зобов'язання та платежі з
бюджету здійснюються лише за наявності
відповідного бюджетного призначення.
Відповідно до ч. 12 ст. 23 БК України усі
бюджетні призначення втрачають
чинність після закінчення бюджетного
періоду, крім випадків, передбачених
цим Кодексом.

Згідно з п. 47 ч. 1 ст. 2 БК України,
розпорядник бюджетних коштів -
бюджетна установа в особі її керівника,
уповноважена на отримання бюджетних
асигнувань, взяття бюджетних
зобов'язань та здійснення витрат
бюджету.

Відповідно до ст. 49 БК України
розпорядник бюджетних коштів після
отримання товарів, робіт і послуг
відповідно до умов взятого бюджетного
зобов'язання приймає рішення про їх
оплату та надає доручення на
здійснення платежу органу, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, здійснює платежі за
дорученнями розпорядників бюджетних
коштів у разі:

1) наявності відповідного бюджетного
зобов'язання для платежу у
бухгалтерському обліку виконання
бюджету;

2) наявності затвердженого в
установленому порядку паспорта
бюджетної програми (у разі
застосування програмно-цільового
методу у бюджетному процесі);

3) наявності у розпорядників бюджетних
коштів відповідних бюджетних
асигнувань.

Судом першої інстанції було
встановлено, що для проведення оплати
платіжних доручень коштів на рахунках
позивача достатньо і даний факт не
заперечувався відповідачем, зокрема
згідно виписки з рахунку з урахуванням
КЕКВ за 11.12.13р., вихідний залишок у
позивача по всіх КЕКВ складає - 642614,57
грн. (а.с.19). В ході судового розгляду
також були досліджені підкріплення
УДЕСУ у м. Чернівці за вересень -
грудень 2013 року (а.с.119-204).

Таким чином, в ході судового розгляду
було встановлено, що відповідач
прийняв подані позивачем платіжні
доручення (відповідачем даний факт не
оспорювався), однак в порушення вимог
Бюджетного кодексу України та
вищезазначених Порядків не
перерахував кошти на оплату
зареєстрованих зобов'язань, згідно
платіжних доручень, наданих позивачем,
що призвело до порушення права
позивача розпоряджатися грошовими
коштами, що перебувають на його
рахунках та призвело до виникнення
заборгованості перед кредиторами.

Суд враховує, що згідно з п.10.1 Наказу
Міністерства фінансів України від 23
серпня 2012 року №938 "Про затвердження
Порядку казначейського обслуговування
місцевих бюджетів" (далі- Наказ №938)
органи Казначейства здійснюють
розрахунково-касове обслуговування
розпорядників бюджетних коштів шляхом
проведення платежів з реєстраційних,
спеціальних реєстраційних рахунків
розпорядників бюджетних коштів та
рахунків одержувачів бюджетних коштів,
відкритих в органах Казначейства,
відповідно до кошторисів, планів
асигнувань загального фонду місцевих
бюджетів (за винятком надання кредитів
з місцевих бюджетів), планів
спеціального фонду місцевих бюджетів
(за винятком власних надходжень
бюджетних установ та відповідних
видатків), планів надання кредитів із
загального фонду місцевих бюджетів або
планів використання бюджетних коштів
та помісячних планів використання
бюджетних коштів.

Згідно з п. 10.3 Наказу №938 платіжні
доручення подаються до органів
Казначейства в кількості примірників,
необхідних для всіх учасників
безготівкових розрахунків. Форма,
обов'язкові реквізити, строк дії
платіжних доручень та вимоги до
заповнення розрахункових документів
на паперових носіях визначено
Інструкцією про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженою постановою
Правління Національного банку України
від 21 січня 2004 року № 22 (далі -
Інструкція).

Відповідно до п. 3.5 Інструкції банк
платника приймає платіжне доручення до
виконання протягом 30 календарних днів
з дати його виписки. День оформлення
платіжного доручення не враховується.

Згідно з п.10.7 Наказу №938 платіжне
доручення, не прийняте до виконання, не
пізніше наступного робочого дня
повертається без виконання органами
Казначейства розпорядникам бюджетних
коштів (одержувачам бюджетних коштів),
від яких воно надійшло. Даний пункт
також передбачає перелік випадків,
коли платіжне доручення не приймається
до виконання, зокрема у разі
відсутності або недостатності
залишків коштів на відповідних
рахунках бюджетних установ та
організацій.

Колегія суддів вважає, що позиція
відповідача щодо виконання в першу
чергу насамперед захищених статей
видатків бюджету є безпідставною,
оскільки в даній спірній ситуації
кошти, які обліковуються на рахунках
позивача, не мають жодного відношення
до виконання казначейством захищених
статей видатків бюджету (виплату
заробітної плати, стипендії, оплату
комунальних послуг та енергоносії,
продуктів харчування, медикаментів
тощо). Однак по окремих платіжних
дорученнях оплата не проводиться ще з
липня 2013 року, при цьому згідно ч. 12 ст. 23
БК України усі бюджетні призначення
втрачають чинність після закінчення
бюджетного періоду (31 грудня).

Таким чином, відповідач мав здійснити
платежі за дорученням розпорядника
бюджетних коштів, проте вказаних дій не
вчинив. Така бездіяльність
унеможливлює своєчасне проведення
розрахунків позивачем за отримані
товари, роботи та послуги і призводить
до виникнення заборгованості, а також
може спричинити інші негативні
наслідки за невиконання взятих
зобов'язань.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставах, в межах та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тобто
прийнята постанова відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для її скасування не
вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо задоволенні
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Державної казначейської служби
України у м.Чернівцях залишити без
задоволення, а постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від
14 березня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Залімський І. Г.

Сушко О.О.