Справа № 803/888/14
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року Справа № 803/888/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

при секретарі судового засідання
Мартинюк О.П.,

за участю представника позивача
Корнійчука А.В.,

представника відповідача Александрука
А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Волинського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Колективного підприємства «Ковельбуд»
про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

ВСТАНОВИВ:

Волинське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулося з адміністративним позовом
до Колективного підприємства
«Ковельбуд» (далі - КП «Ковельбуд») про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в розмірі 18730,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем у 2013 році не виконано
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у
кількості одного робочого місця, чим
порушено вимоги частини першої статті
19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні». У звіті про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
відповідачем зазначено, що
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
становить 44 особи, тому норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у 2013 році для відповідача
повинен становити 2 особи. Проте, такий
норматив не був виконаний у кількості 1
особи, що є згідно із статтею 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
підставою для сплати відповідачем
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 18575,00 грн. Оскільки відповідач
не сплатив зазначену суму
адміністративно-господарських
санкцій, тому вона підлягає до
стягнення в судовому порядку. Крім
того, відповідач порушив строки сплати
суми адміністративно-господарських
санкцій, що є підставою для нарахування
та стягнення з відповідача пені,
виходячи із розміру 120 відсотків річної
облікової ставки Національного банку
України, в сумі 155,96 грн. Позивач просить
стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
в сумі 18575,00 грн. та пеню в сумі 155,96 грн.
за невиконання у 2013 році нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, а всього стягнути 18730,96 грн.

В поданих до суду письмових
запереченнях (відзиві) проти позову від
21.05.2014 року № 160 (а. с. 15) відповідач
адміністративний позов не визнав,
просить відмовити в його задоволенні з
тих підстав, що відповідач протягом 2013
року виконав обов'язок з інформування
центру зайнятості щодо утворення
робочих місць та наявності вакансій
для працевлаштування інвалідів, а
обов'язок підприємства зі створення
робочих місць для інвалідів не
супроводжується його обов'язком
займатися пошуком інвалідів для
працевлаштування.

В судовому засіданні представник
позивача адміністративний позов
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві, просить його
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні адміністративний позов не
визнав з підстав, викладених у
письмових запереченнях, просить
відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що в
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити повністю з таких
мотивів та підстав.

Судом встановлено, що КП «Ковельбуд» у
встановленому законом порядку
зареєстроване у Волинському обласному
відділенні Фонду соціального захисту
інвалідів як роботодавець - юридична
особа, що використовує найману працю, в
якій за основним місцем роботи працює
вісім і більше осіб.

17.02.2014 року за вхідним № 1476 відповідач
подав до Волинського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік, у
якому відображено, що середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу у 2013 році становила 44
особи, з них середньооблікова
кількість штатних працівників, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність, становила 1
особу (ОСОБА_3, інвалід 3 групи). При
цьому, кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», повинна складати
2 особи. Фонд оплати праці штатних
працівників відповідача у 2013 році
становив 817,3 тис. грн. (а. с. 6).

Судом також встановлено, що КП
«Ковельбуд» протягом 2013 року щомісячно
подавало до Ковельського
міськрайонного центру зайнятості
звіти про наявність вакансій станом на
03.01.2013 року, 30.01.2013 року, 01.02.2013 року,
01.03.2013 року, 30.04.2013 року, 27.05.2013 року,
25.06.2013 року, 30.07.2013 року та звітність про
попит на робочу силу (вакансії) від
30.08.2013 року, від 30.09.2013 року, від 31.10.2013
року, від 28.11.2013 року, від 30.12.2013 року, у
яких повідомлялося про наявність
вакансії (бетоняр) для
працевлаштування інвалідів 3 групи (а.
с. 18-30).

Як слідує із листа Ковельського
міськрайонного центру зайнятості від
20.05.2014 року № 1107/01-23, протягом 2013 року
спеціалістами центру зайнятості не
направлялися на КП «Ковельбуд» особи з
інвалідністю для працевлаштування за
професією бетоняр (а. с. 16).

Відповідно до частини першої статті 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від
21.03.1991 року № 875-ХІІ (з наступними
змінами та доповненнями) для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Таким чином, оскільки середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу відповідача у 2013
році становила 44 особи (згідно із
звітом про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік),
тому згідно із частиною першою статті 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
відповідач у 2013 році повинен був
виконати норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у
кількості 2 робочих місця. Проте,
протягом 2013 року цей норматив був
виконаний частково у кількості 1 особи.

Статтею 20 зазначеного Закону
передбачено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк. Сплату
адміністративно-господарських санкцій
і пені підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
проводять відповідно до закону за
рахунок прибутку, який залишається в їх
розпорядженні після сплати всіх
податків і зборів (обов'язкових
платежів).
Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
України.

Разом з тим, згідно із статтею 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним ужито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Судом встановлено, що відповідач
фактично створив окреме робоче місце
для працевлаштування інвалідів у 2013
році (бетоняр), систематично (щомісяця)
інформував Ковельський міськрайонний
центр зайнятості про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів, проте
інваліди для працевлаштування на КП
«Ковельбуд» не направлялися.

Отже, у 2013 році посада для
працевлаштування інвалідів у
відповідача була вакантна з незалежних
від нього причин, на думку суду,
відповідач ужив усіх необхідних та
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Крім того, за змістом статті 18-1 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» пошук
підходящої роботи для інваліда
здійснює державна служба зайнятості.
Відтак, обов'язок підприємства зі
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
займатися пошуком інвалідів для
працевлаштування, на підприємство не
може бути покладена відповідальність
за ненаправлення уповноваженими
органами необхідної кількості
інвалідів для працевлаштування,
відсутність у населеному пункті за
місцем знаходження підприємства
інвалідів, які бажають
працевлаштуватися. Вказана правова
позиція з цього питання висловлена
Верховним Судом України у постанові
від 16.04.2013 року (справа № 21-81а13), яка в
силу вимог частини першої статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України) є обов'язковою для
всіх судів України.

Відповідно до частини першої статті 71
КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. На думку суду,
відповідачем належними та допустимими
доказами доведено обставини, на яких
ґрунтуються заперечення проти
позовних вимог.

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, що за вказаних
вище обставин до відповідача не можуть
бути застосовані
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2013
році згідно із статтею 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», в зв'язку з чим у
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити повністю.

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтями 162, 163 КАС України, на підставі
Господарського кодексу України, Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Волинського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Колективного
підприємства «Ковельбуд» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.М.Валюх

Постанова складена у повному обсязі 29
травня 2014 року