Справа № 0870/3989/12
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

"29" січня 2013 р. справа № 0870/3989/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О.,
Чередниченко В.Є.,

при секретарі судового засідання
Мамалат І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Вільнянської міжрайонної державної
податкової інспекції Запорізької
області

на ухвалу Запорізького окружного
адміністративного суду від 07 травня 2012
року по справі № 0870/3989/12 (суддя І-ої
інстанції Горобцов Я.В.)

за позовом Вільнянської міжрайонної
державної податкової інспекції
Запорізької області

до Державного підприємства
«Підприємство Дружелюбівського
виправного центру управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у
Запорізькій області»

про стягнення податкового боргу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із
поданням, в якому просив стягнути з
банківських рахунків відповідача, а
також за рахунок готівки на користь
держави частину податкового боргу з
податку на додану вартість у розмірі 1
804 грн.

Подання обґрунтовано тим, що
відповідачем до податкового органу
надано податкову декларацію по податку
на додану вартість за березень 2012 року
№ , відповідно до якої
підприємством визначені податкові
зобов'язання в розмірі 1 804 грн. Вказана
сума у визначені законодавством
терміни до бюджету не сплачена.
Відповідачу направлялись перша та
друга податкова вимога на підставі
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 07 травня 2012
року на підставі ч. 3 ст. 183-3 КАС України
подання повернуто заявнику.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального та матеріального права.

Просить скасувати ухвалу суду та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач зазначає, що передбачений 60 -
денний строк звернення до суду з
вимогами про стягнення коштів
витримано, оскільки направлялись перша
та друга податкові вимоги, які було
отримано відповідачем 12.05.2003 року та
02.07.2003 року.

У судовому засіданні представники
учасників процесу не з'явилися, про
дату, час і місце судового розгляду
були повідомлені належним чином.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та
знайшло підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що податкове
зобов'язання з ПДВ за березень 2012 року в
сумі 1 804 грн. було задекларовано
відповідачем у податковій декларації
по податку на додану вартість 20.04.2012
року

Згідно з законом України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» відповідачу
направлялись перша податкова вимога №
1/159 від 08.05.2003 року на суму 3 457,42 грн.
отримана відповідачем особисто 12.05.2003
року та друга податкова вимога № 2/204
від 18.06.2003 року на суму 1 292,74 грн.
отримана відповідачем поштою 02.07.2003
року (а.с. 16).

Приймаючи рішення про повернення
подання заявнику, суд першої інстанції
зазначив, що недоліком зазначеного
подання є недотримання заявником
строку звернення до суду, відсутність
доказів надсилання відповідачу
податкової вимоги на новостворений
борг, що унеможливлює встановлення
початку перебігу строку звернення з
поданням та не виконання вимог ухвали
від 04.05.2012 року про залишення подання
позивача без руху.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесенні оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Пунктом 95.1. статті 95 Податкового
кодексу України передбачено, що орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.2. статті 95 Податкового
кодексу України стягнення коштів та
продаж майна платника податків
провадяться не раніше ніж через 60
календарних днів з дня надіслання
такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, право на стягнення коштів
у рахунок погашення податкового боргу
виникає у податкового органу на
наступний день після закінчення 60 днів
з дня надіслання платникові податків
податкової вимоги.

Відповідно до пункту 60.6. статті 60
Податкового кодексу України, якщо
нарахована сума грошового зобов'язання
або податкового боргу збільшується
внаслідок їх адміністративного
оскарження, раніше надіслане податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога не відкликаються. На суму
збільшення грошового зобов'язання
надсилається окреме податкове
повідомлення-рішення, а на суму
збільшення податкового боргу окрема
податкова вимога не надсилається.

Відповідно до пункту 59.5. статті 59
Податкового кодексу України, у разі
коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги.

В матеріалах справи містяться
надіслані та отримані відповідачем
перша та друга податкова вимога, що не
відкликалися, таким чином надіслання
будь-яких додаткових податкових вимог
на новостворений податковий борг
законодавством не вимагається.

Передбачений частиною другою статті
183-3 КАС України строк у двадцять чотири
години, протягом яких податковий орган
у разі збільшення податкового боргу
після надсилання податкової вимоги має
право звернутися з відповідним
поданням, слід обчислювати з нуля годин
дня, що настає за останнім днем сплати
суми податкового зобов'язання,
визначеного за правилами статті 57
Кодексу.

Згідно п. 1, 6 статті 103 КАС України,
перебіг процесуального строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок, якщо закінчення строку
припадає на вихідний, святковий чи
інший неробочий день, останнім днем
строку є перший після нього робочий
день.

Враховуючи те, що граничний строк
сплати податкового боргу за
вищезазначеною декларацією є 30.04.2012
року, а також те, що 30.04.2012 року та 02.05.2012
року є вихідними днями, право на
звернення до суду у позивача виникло
03.05.2012 року.

Строк у 24 години, протягом яких згідно з
частиною другою статті 183-3 КАС України
до суду повинно бути внесено подання
про стягнення коштів за податковим
боргом, починає перебіг з нуля годин
дня в якому у позивача виникло право
звернення до суду.

Тобто подання повинно бути подано до
суду протягом 3.05.2012 року, що і було
зроблено заявником.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції помилково пов'язує
виникнення права податкового органу на
звернення до адміністративного суду з
даним поданням виключно з фактом не
надання доказів про направлення вимоги
на новостворений борг, і, відповідно,
помилково визначає 60-дений строк з дня
надсилання платнику податків
податкової вимоги в якості обставини,
що визначає строк звернення до суду з
поданням про стягнення податкового
боргу.

Під час розгляду апеляційної скарги
доводи заявника апеляційної скарги про
неможливість виконання ним в повному
обсязі вимог ухвали Запорізького
окружного адміністративного суду від
04.05.2012 року про залишення подання без
руху знайшли своє підтвердження.

Так, відповідно до звітів відправки
факсограми, які містяться в матеріалах
справи (а.с. 26-27) судом було відправлено
заявнику лише два аркуша ухвали, а
вимога про надання оновленого витягу з
ЄДРПОУ міститься на четвертому аркуші
ухвали від 04.05.2012 р., тому позивач не мав
можливості усунути недоліки з
об'єктивних причин, проте суд першої
інстанції залишив це поза увагою.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що правові підстави для
повернення подання державної
податкової інспекції відповідно до ч.3
ст.183-3 Кодексу адміністративного
судочинства відсутні.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів доходить висновку, що
апеляційна скарга обґрунтована. Судом
першої інстанції допущено порушення
норм матеріального права через їх
помилкове тлумачення.

За таких обставин апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а ухвала
Запорізького окружного
адміністративного суду - скасуванню, з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п. 3, ч. 1 ст. 199, ст. 204, ст. 205
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Вільнянської
міжрайонної державної податкової
інспекції Запорізької області
задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного
адміністративного суду від 07 травня 2012
року по справі № 0870/3989/12 - скасувати.

Справу № 0870/3989/12 направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала не підлягає оскарженню
відповідно до ст. 211 КАС України, як
така, що не перешкоджає подальшому
провадженню у справі.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
В.Є. Чередниченко