Справа № 9101/29204/2012
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2014 р. справа № 2а-9668/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Туркіної Л.П.

суддів: Проценко О.А.
Дурасової Ю.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 12.07.2011 р.

по справі № 2а-9668/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в Ленінському районі м. Запоріжжя

про зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячної державної соціальної
допомоги "Дітям війни",-

В С Т А Н О В И В :

26 квітня 2011 року позивач звернувся
до Ленінського районного суду м.
Запоріжжя з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя, де просив визнати
незаконною бездіяльність відповідача
щодо нарахування підвищення до пенсії
у меншому розмірі ніж передбачено ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни"та зобов'язати здійснити
перерахунок та виплатити йому різницю
за період з 01.01.2006 року по дату
винесення рішення.

Постановою Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 12.07.2011 р. позовні
вимоги задоволені частково: визнано
протиправними дії відповідача щодо
виплати підвищення пенсії у меншому
розмірі ніж передбачено ст. 6 ЗУ "Про
соціальний захист дітей війни";
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплати позивачу
підвищення до пенсії за період з 13.10.2010
року по 18.06.2011 року в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ч.1 ст. 28 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з урахуванням отриманих
сум підвищення до пенсії у вказаний
період.

Позивач, не погодившись з
вищезазначеною постановою суду першої
інстанції, подав апеляційну скаргу, у
якій посилається невірне застосування
судом першої інстанції норм Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", ст. 87 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", ст. 268
Цивільного Кодексу України, просить
прийняти по справі нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги позивача в
повному обсязі. Вважає, що рішення суду
є незаконним та необґрунтованим.

Відповідач постанову суду першої
інстанції не оскаржив, проти
апеляційної скарги не заперечив.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197 КАС України в
порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи апеляційної
скарги та матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної
інстанції встановлено, що позивач
народився 07.01.1941 р., і відповідно до ст. 1
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", який набрав чинності з
01.01.2006 року, позивач набув статус
"дитини війни", що надає йому право на
отримання пільг та державної
соціальної підтримки, які встановлені
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни", у тому числі і ст. 6 цього
Закону, якою встановлено право на
підвищення пенсії, яка нараховується
та сплачується особам, які мають статус
"дитини війни", на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними.

Як свідчать матеріали справи,
позивач не подав клопотання про
поновлення строку і не навів
поважності причин пропуску строку.

Крім того, посилання позивача на
норми ст. 87 "Про пенсійне
забезпечення" не приймаються колегією
суддів до уваги, оскільки спірні
правовідносини не регулюються
названим законом, а виплати,
передбачені ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", не
відносяться до системи
загальнообов'язкового пенсійного
страхування.

Посилання позивача на норми ст. 268
ЦК України не приймаються судом
апеляційної інстанції оскільки
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України
позовна давність не поширюється на
вимоги про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю. Відносини між
сторонами у цій справі склалися з інших
підстав та мають іншу юридичну природу,
а тому положення ст. 268 ЦК України на них
не розповсюджуються.

Колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому постанову суду необхідно
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 12.07.2011 р. залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 12.07.2011 р. залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС
України та відповідно до ч.10 ст. 183-2 КАС
України оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Ю.В. Дурасова