Справа № 372/778/14-а
Суддя: Зінченко О. М.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/778/14-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 травня 2014 року
м.Обухів

Обухівський районний суд Київської
області у складі:

головуючого судді - Зінченка О. М.
,

при секретарі Русанова Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Обухівського
районного суду Київської області
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Козинської селищної ради про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною
позовною заявою, обґрунтовуючи яку
зазначив, що він 16 липня 2013 року
реалізуючи своє конституційне право на
отримання у власність земельної
ділянки звернувся до Козинської
селищної ради з клопотанням про
надання йому земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності для будівництва та
обслуговування житлового будинку в
межах села Козин, але 12.08.2013 року на
його звернення з селищної ради
надійшла відповідь, в якій було
відмовлено в розгляді клопотання, що на
думку позивача є незаконним, в зв'язку з
чим просить в судовому порядку визнати
дії Козинської селищної ради
протиправними та зобов'язати
відповідача надати дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки. (а.с.2-5)

В судове засідання позивач не з'явився
направивши суду заяву в якій позовні
вимоги підтримує та просить слухати
справу в його відсутності.

Представнк відповідача в судове
засідання не з'явився причин неявки
суду не повідомив, хоча про час та місце
слухання справі повідомленні належним
чином.

Суд дослідивши та оцінивши матеріали
справи встановив.

16.07.2013 року позивач звернувся до
Козинської селищної ради з клопотанням
про передачу безоплатно у його
власність земельну ділянку із земель
державної або комунальної власності
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в розмірі 0,10 га в
межах смт. Козин.

12.08.2013 року селищний голова смт. Козин
своїм листом дав відповідь позивачу
про відсутність предмету розгляду
(а.с.30).

Вставивши обставини справи, суд вважає,
що між сторонами виникли спірні
публічно-правові відносини щодо
правомірності прийняття рішення
відповідачем.

Визначивши спірні правовідносини суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.6 КАС України встановлено, що
до адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити
наявність у особи, яка звернулась з
позовом, суб'єктивного матеріального
права або охоронюваного законом
інтересу, на захист якого подано позов,
тобто встановити чи є особа, за позовом
якої (або в інтересах якої) порушено
провадження у справі належним
позивачем, відсутність права на позов в
матеріальному розумінні тягне за собою
прийняття рішення про відмову в
задоволенні позову, незалежно від
встановлених судом обставин, оскільки
лише наявність права обумовлює
виникнення у інших осіб відповідного
обов'язку перед особою, якій таке право
належить, яка може вимагати виконання
такого обов'язку від інших осіб.

Отже лише встановивши наявність у
особи, яка звернулася з позовом
суб'єктивного матеріального права або
охоронюваного законом інтересу, на
захист яких подано позов, суд з'ясовує
наявність, чи відсутність факту
порушення або оспорення і відповідно
приймає рішення про захист порушеного
права, або відмовляє позивачу у захисті
встановивши безпідставність та
необґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Крім цього як розтлумачив
Конституційний Суд України у своєму
рішенні № 18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року
поняття "охоронюваний законом інтерес",
що вживається в частині першій ст. 4 ЦПК
України та інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретними матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом цивільного
захисту та інших засобів правової
охорони з метою задоволення
індивідуальних і колективних потреб,
які не суперечать Конституції і
законам України, суспільним інтересам,
справедливості, добросовісності,
розумності та іншим загально-правовим
засадам, а тому суд також вважає за
необхідне врахувати це при розгляді
даної справи.

Згідно ст.2 КАС України встановлено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових осіб
при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

При вирішенні справи, а саме в частині
перевірки прийнятих відповідачем
рішень, суд перевіряє чи прийняти вони
у відповідності з ч.3 ст.2 КАС України.

Рішення прийняте селищним головою смт.
Козин у формі відповіді відповідним
органом місцевого самоврядування на
підставі заяви (клопотання) позивача,
не відповідає вимогам статей 26,59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», та статті 12 ЗК України.

Відповідно до ст. 14 Конституції України
право власності на землю гарантується,
це право набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону, а згідно ст.19 Конституції
України - органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України

Статтею 116 ЗК України встановлено, що
громадяни набувають право власності
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених
Земельним кодексом України; набуття
права на землю громадянами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність;
безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі: приватизації земельних ділянок,
які перебувають у користуванні
громадян; одержання земельних ділянок
внаслідок приватизації державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій;
одержання земельних ділянок із земель
державної і комунальної власності в
межах норм безоплатної приватизації,
визначених Земельним Кодексом України,
а згідно статті 118 даного кодексу
встановлено, що громадянин,
зацікавлений у одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності у
межах норм безоплатної приватизації,
подають заяву до відповідної державної
адміністрації або ради за місцем
знаходження земельної ділянки; у заяві
зазначаються бажані розміри та мета її
використання; відповідна
адміністрація або рада розглядає заяву
і в разі згоди на передачу земельної
ділянки надає дозвіл на розробку
проекту її відведення або надає
мотивовану відмову у його наданні;
підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку, що не відповідає
рішенню прийнятому відповідачем.

Відмовляючи в задоволенні заяви
позивача відповідач в свої відповідях
не надав вмотивовану відмову,
встановлену статтею 118 ЗК України, що
вказує на протиправність відповідача,
а тому суд вважає за необхідне визнати
дані дії протиправними.

Виходячи із норм викладених в ст.71 КАС
України встановлено, що за загальним
правилом, який випливає з принципу
змагальності, кожна сторона повинна
подати докази на підтвердження
обставин, на які вона посилається, або
на спростування обставин, про які
стверджує інша сторона, при розгляді
справи щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень встановлена презумпція
його винуватості; презумпція
винуватості покладає на суб'єкта
владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів.

Суб'єкт владних повноважень -
відповідач у справі зобов'язаний
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі,
незалежно від того, на чию користь вони
можуть бути використані - на користь
відповідача чи навіть позивача, але
відповідач в порушення
вищезазначеного належними і
допустимими доказами не довів
правомірність своїх дій без порушення
прав позивача, але відповідач в
порушення вищезазначеного не довів
правомірність свого рішення щодо
позивача.

Визнаючи відповідь відповідача щодо
позивача протиправним, суд вважає за
необхідне зобов'язати відповідача
розглянути на черговій сесії заяву
позивачу з врахуванням обставин
встановлених даною постановою суду.

Керуючись ст.ст. 9, 17, 71, 158-163 КАС України,
ст.118 ЗК України , суд,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати протиправними дії Козинської
селищної ради Обухівського району щодо
розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.07.2013 року
про передачу йому безоплатно земельну
ділянку в межах смт. Козин.

Зобов'язати Козинську селищну раду
Обухівського району розглянути на
черговій сесії сільської ради
клопотання ОСОБА_1 від 16.07.2013 року про
надання йому земельної ділянки в межах
смт. Козин.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
Адміністративного суду Київської
області через Обухівський районний суд
шляхом подачі в 10 денний строк з дня
отримання постанови в повному обсязі
апеляційної скарги.

СуддяЗінченка О. М.