Справа № 2-а-608/08/1814
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2009-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2009 р. Справа №
2-а-608/08/1814Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського
В.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Путивльському районі
Сумської області на постанову
Путивльського районного суду Сумської
області від 12.11.2008р. по справі №
2-а-608/08/1814

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Путивльському районі
Сумської області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним адміністративним
позовом. В обгрунтування позовних
вимог посилався на те, що відповідач,
всупереч положенням ст.6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни", не
здійснює нарахування та виплату
належного йому підвищення до пенсії, як
дитині війни.

Відповідач проти позовних вимог
заперечував, посилаючись на
відсутність протиправної
бездіяльності з його боку.

Постановою Путивльського районного
суду Сумської області від 12.11.2008 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково: зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Путивльському районі Сумської області
нарахувати позивачу недоплачене
підвищення до пенсії відповідно до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за
вересень-грудень 2007 року і травень
-липень 2008 року в загальному розмірі
785,41 грн.. В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідачем було подано апеляційну
скаргу, в якій він просить суд
апеляційної інстанції скасувати
оскаржуване рішення та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог позивачу відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
неврегульованість на законодавчому
рівні порядку виплати допомоги особам,
які мають статус «дитина війни»,
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм бюджетного
законодавства України, приписів ст.28
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", що призвело до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Путивльському районі Сумської області
та відноситься до категорії громадян,
яким встановлено статус «дитина
війни». Відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»позивач має право на отримання
державної соціальної підтримки, а саме
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Управління Пенсійного фонду України в
Путивльському районі Сумської області
не здійснює позивачу вказані виплати в
зазначеному розмірі, посилаючись на
відсутність у нього коштів на ці
виплати та на невизначеність
розрахункової величини (мінімальної
пенсії за віком) для розрахунку
підвищень до пенсії категорії
громадян, які мають статус дітей війни.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про нарахування на користь
позивача недоплаченої йому як дитині
війни щомісячної доплати до пенсії за
2006 рік, суд першої інстанції виходив з
того, що у 2006 році дана виплата була
обмежена Законом України «Про
державний бюджет на 2006 рік».

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від
18.11.2004 року № 2195-IV, фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій, передбачених цим Законом,
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет
на 2006 рік»від 20.12.2005 року дію ст.6
зазначеного Закону на 2006 рік було
зупинено.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
на 2006 рік»від 19.01.2006 року до статті 110
Закону України «Про Державний бюджет
на 2006 рік»було внесено зміни, якими
встановлено, що пільги дітям війни,
передбачені ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»у 2006
році запроваджуються поетапно, за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету.

Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»запроваджені не були.

Закони України «Про Державний бюджет
на 2006 рік»від 20.12.2005 року та «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет на 2006 рік»від 19.01.2006
року неконституційними не визнані та
діяли протягом 2006 року.

Таким чином, відповідно до
вищезазначених законів, у відповідача
не було підстав нараховувати та
сплачувати позивачеві доплату до
пенсії, передбачену ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
оскільки до 19.01.2006 року її дію було
зупинено, а потім передбачені нею
виплати не запроваджені.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з Рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року за № 6-рп/2007, яким визнано
неконституційним положення п. 12 ст. 71
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік»щодо зупинення на 2007
рік дії ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»від
18.11.2004 року № 2195-IV та рішення
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року за № 10-рп/2008, яким визнано
неконституційним положення п. 41
розділу 2 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України».

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, що відповідно до
зазначених рішень Конституційного
Суду України Управління Пенсійного
фонду України в Путивльському районі
Сумської області з липня по грудень 2007
року та з травня по липень 2008 року
повинно було діяти у відповідності з
нормою ст. 6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" та
здійснити позивачеві нарахування
доплати до пенсії.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік» дію статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з
урахуванням ст. 111 цього Закону, було
зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 року, у
справі за поданням 46 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч.
1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46,
ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік»(справа про соціальні гарантії
громадян), визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) положення п. 12 ст. 71
Закону України «Про Державний бюджет
на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»від 18.11.2004 № 2195-IV, з
урахуванням ст. 111 цього Закону.

Відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону
України „Про Державний бюджет на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" текст
статті 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" викладено в
наступній редакції. Дітям війни (крім
тих, на яких поширюється дія Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту") до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, виплачується
підвищення у розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни.
Ветеранам війни, які мають право на
отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
дане підвищення провадиться за їх
вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року, у
справі за конституційними поданнями
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу
2, пункту З розділу 3 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" і 101
народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень ст. 67
розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону
України „Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (справа
щодо предмета та змісту закону про
Державний бюджет України), визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним) положення
п.п.41 розділу 2 Закону України „Про
Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України".

Рішення Конституційного Суду України у
цій справі мають преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначеного закону, що визнані
неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Відповідно до ч .2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, суд дійшов обгрунтованого
висновку, що Управління Пенсійного
фонду України в Путивльському районі
Сумської області, з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31
липня 2008 року повинно було
нараховувати та сплачувати позивачу
доплату до пенсії, передбачену ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»від 18.11.2004 року № 2195-IV, яка
набула чинності із зазначених дат,
оскільки з моменту ухвалення
Конституційним Судом України рішення
щодо неконституційності пункту 12
статті 71 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік»та пункту 41
розділу 2 Закону України «Про Державний
бюджет на 2008 рік та про внесення мін до
деяких законодавчих актів України», ці
норми втратили чинність та не
підлягали застосуванню.

Враховуючи викладене, відповідач з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року
по 31.07. 2008 року повинен був здійснювати
позивачеві доплату до пенсії у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни".

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з доводами суду першої
інстанції щодо часткового задоволення
позову через пропущення позивачем
строку на звернення до суду за
стягненням доплати до пенсії за
липень-серпень 2007 року.

Так, дійсно, відповідно до ч.2 ст.99
Кодексу адміністративного судочинства
україни для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Частина 2 статті 100 КАС України, якою
передбачено наслідки пропущення
строків звернення до
адміністративного суду, встановлює, що
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Разом з тим, згідно ч.3 ст.99 КАС України
для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду.

При цьому, відповідно до приписів ч.2
ст.87 Закону України «Про пенсійне
забезпечення»суми пенсії, не одержані
своєчасно з вини органу, що призначає
або виплачує пенсію, виплачуються за
минулий час без обмеження будь-яким
строком. Таким чином, на неотримані
позивачем суми доплати до пенсії
строки звернення до суду не
розповсюджуються.

Крім того, колегія суддів вважає, що
ст.99, 100 КАС України не підлягають
застосуванню, враховуючи похилий вік
позивача та його необізнаність в
змінах законодавства.

Таким чином, колегія суддів, не вбачає
пропущення позивачем строку звернення
до суду за захистом свого права щодо
отримання доплати до пенсії,
передбаченої ст.6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни".

При цьому, відповідач з 09.07.2007 року по
31.08.2007 року мав щомісячно нараховувати
та сплачувати позивачу доплату до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, що складає 246,04 грн. (в тому
числі у липні 4,06+406 =410,06 х 30%=123,02 грн. ;
серпні 4,06+406=410,06 х 30%=123,02 грн.

Отже, колегія суддів, враховуючи
допущені судом першої інстанції
порушення норм процесуального права
щодо застосування до спірних
правовідносин ст.99, 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню, в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог про нарахування та сплату
підвищення до пенсії за липень-серпень
2007 року , з прийняттям в цій частині
нового рішення про задоволення позову.

При цьому колегія суддів відхиляє
доводи апеляційної скарги з наступних
підстав.

Щодо доводів апеляційної скарги про
необґрунтоване застосування до
спірних правовідносин ст.28 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
колегія суддів зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст.28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів,
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з
якої випливає, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії,
встановленої ст.46 Конституції України
та права на отримання доплати до
пенсії, передбаченої ст.6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни".

Крім того, колегія суддів, вважає
безпідставним здійснення відповідачем
позивачу доплати до пенсії з травня 2008
року, на підставі та у розмірах,
встановлених п. 8 Постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 р. за № 530
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян».

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про соціальний захист дітей
війни»державні соціальні гарантії
дітям війни, встановлені цим Законом,
не можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачено Конституцією та законами
України.

Отже, виходячи з системного аналізу ч.2
ст.19 Конституції України, ч. 2 ст. 3
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»та приписів ч.4 ст.9 КАС
України, відповідач з 22.05.2008р. не мав
підстав застосовувати постанову
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р.
за № 530 та був зобов'язаний діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей
війни», який має вищу юридичну силу ніж
зазначена постанова, нараховувати та
здійснювати позивачу доплату до пенсії
у розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком.

Крім того, колегія суддів, вважає
безпідставним посилання відповідача
на відсутність коштів щодо
забезпечення виплат зазначеної
доплати до пенсії, оскільки органи
державної влади не можуть посилатися
на відсутність коштів, як на підставу
невиконання своїх зобов'язань, які
встановлені ст.46 Конституції України
та зазначеною нормою Закону.

Колегія суддів також відхиляє доводи
відповідача щодо не визначеності на
законодавчому рівні питання відносно
органу на який покладено обов'язок по
виплаті підвищення до пенсії особам,
які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у
відповідності Положення „Про
Пенсійний фонд України" і здійснює свої
повноваження на підставі п.15
зазначеного положення через створені в
установленому порядку його
територіальні управління. Відповідно
до Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" рішення про призначення
та перерахунок пенсій приймаються
районними управліннями Пенсійного
фонду України за місцем проживання
пенсіонерів. Таким чином, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що обов'язок
по нарахуванню та виплаті доплати до
пенсії позивача, передбаченої ст.6
Закону України „Про соціальний захист
дітей війни" покладено саме на
управління пенсійного фонду України за
місцем проживання позивача.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
доплати до пенсії та поклала виконання
цього обов'язку на центральний орган
виконавчої влади - Пенсійний фонд
України, який діє через свої місцеві
органи, що входять в систему його
органів, але вони не вчинили жодної дії
для нарахування цих коштів та їх
виплати, колегія суддів вважає, що вони
не виконали своїх повноважень без
поважних причини.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202 п.4, 205,
207, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Путивльськомурайоні Сумської області
на постанову Путивльського районного
суду Сумської області від 12.11.2008р. по
справі №2-а-608/08/1814 залишити без
задоволення .

Постанову Путивльського районного
суду Сумської області від 12.11.2008р. по
справі №2-а-608/08/1814 скасувати в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про нарахування підвищення до пенсії
за липень-серпень 2007 року та прийняти в
цій частині нову постанову, якою
зобов"язати Управління Пенсійного
фонду України в Путивльському районі
Сумської області нарахувати ОСОБА_1
доплату до пенсії, передбачену ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", за період з 09 липня 2007
року по 31 серпня 2007 року у сумі 246
(двісті сорок шість) грн. 04 коп.

В іншій частині постанову
Путивльського районного суду Сумської
області від 12.11.2008р. по справі
№2-а-608/08/1814 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом місяця шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бенедик А.П.Судді
Кононенко З.О. Калиновський В.А.