Справа № П/805/224/14
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Волгіна Н.П.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
справа №П/805/224/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шишова О.О., суддів
Сіваченка І.В., Попова В.В., секретарі
судового засідання Сульженко А.В., за
участю представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Коструб О.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
року у справі № П/805/224/14 за позовом
ОСОБА_4 до Донецької обласної ради,
Донецької обласної ради профспілок,
Донецької обласної Державної
адміністрації, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на стороні
відповідача: Головне управління
статистики у Донецькій області, про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду задоволені
частково позовні вимоги ОСОБА_4 до
Донецької обласної ради, Донецької
обласної ради профспілок, Донецької
обласної Державної адміністрації про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити певні дії.

Зобов'язано Донецьку обласну державну
адміністрацію спільно з Донецькою
обласною радою профспілок переглянути
згідно даних статистичної звітності
рішення (розпорядження) глави
Донецької обласної державної
адміністрації - представника
президента України від 20 січня 1994 року
№ 27 «Про норму середньої
забезпеченості жилою площею в
Донецькій області» в частині
встановлення норми середньої
забезпеченості жилою площею у містах
та районах Донецької області в розмірі
9 квадратних метрів на одну людину.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не
погодився позивач та звернувся з
апеляційною скаргою у якій вказав, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначив, що суд
першої інстанції неправильно зазначив,
що діючим законодавством не
конкретизований проміжок часу після
закінчення якого органами виконавчої
влади має переглядатися рівень
середньої забезпеченості громадян
жилою площею в Донецькій області та це
не є протиправною бездіяльністю. Крім
того, зазначив, що суд першої інстанції
помилково не зобов'язав відповідачів
переглянути рішення (розпорядження)
глави Донецької обласної державної
адміністрації - представника
президента України від 20 січня 1994 року
№ 27 «Про норму середньої
забезпеченості жилою площею в
Донецькій області» станом на 2008 рік.
Просив постанову суду першої інстанції
змінити зобов'язав відповідачів
переглянути рішення (розпорядження)
глави Донецької обласної державної
адміністрації - представника
президента України від 20 січня 1994 року
№ 27 «Про норму середньої
забезпеченості жилою площею в
Донецькій області» виходячи з
статистичних даних станом на 2008 рік.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи своєї
апеляційної скарги в повному обсязі.

Представник Донецької обласної
Державної адміністрації у судовому
засіданні заперечуючи проти
апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначив, що
суд першої інстанції зобов'язав
облдержадміністрацію вчиняти дії, що
виходять за межі встановлених законом
повноважень облдержадміністрації.
Вважав, що діючим законодавством не
встановлений термін перегляду рішень
щодо перегляду норм середньої
забезпеченості жилою площею в
Донецькій області. Вважав, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Частиною 1 статті 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції враховує, що
позивач не згодний з рішенням суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
визнання протиправною бездіяльності
Донецької обласної державної
адміністрації та Донецької обласної
ради профспілок щодо нездійснення з 1994
р. періодичного перегляду рівня
середньої забезпеченості громадян
жилою площею в м.Маріуполі Донецької
області та відмови у задоволенні
позовних вимог про зобов'язання
Донецьку обласну державну
адміністрацію та Донецьку обласну раду
профспілок переглянути рішення
(розпорядження) глави Донецької
обласної державної адміністрації -
представника президента України від 20
січня 1994 року № 27 «Про норму середньої
забезпеченості жилою площею в
Донецькій області" щодо визначення
рівня середньої забезпеченості
громадян жилою площею в м. Маріуполі
Донецької області саме в 2008 році згідно
даних статистичної звітності станом на
2008 рік".

При таких обставинах переглядаючи
рішення суду першої інстанції колегія
суддів переглядає саме правильність
висновків по цим питанням.

З рішенням суду першої інстанції щодо
повноважень Донецької обласної
державної адміністрації та
необхідності переглянути рішення
(розпорядження) глави Донецької
обласної державної адміністрації -
представника президента України від 20
січня 1994 року № 27 «Про норму середньої
забезпеченості жилою площею в
Донецькій області" позивач
погоджується та в цій частині рішення
суду не оскаржує.

Так, постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 15 червня 2009
року по справі № 2-а-5872/09/0570
адміністративний позов ОСОБА_4 до
Донецького прикордонного загону
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
про зобов`язання зарахувати на облік
осіб, які потребують поліпшення
житлових умов задоволено частково.
Визнано протиправними дії начальника
Донецького прикордонного загону
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
та житлової комісії Донецького
прикордонного загону Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України щодо
відмови ОСОБА_4 в зарахуванні на облік
осіб, які потребують поліпшення
житлових умов. Зобов'язано начальника
Донецького прикордонного загону
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
та житлову комісію Донецького
прикордонного загону Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України
зарахувати ОСОБА_4 на облік осіб, які
потребують поліпшення житлових умов з
25 березня 2008 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено (а.с. 8-11).

15 червня 2011 року постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
постанова Донецького окружного
адміністративного суду від 15 червня 2009
року в частині задоволення позовних
вимог скасована, у цій частині у
задоволені позову відмовлено. В іншій
частині постанова суду першої
інстанції залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 15 жовтня 2013 року постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 15 червня 2009
року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 15 червня 2011 року скасовано,
адміністративну справу направлено до
Донецького окружного
адміністративного суду на новий
розгляд, у зв'язку із не встановлення
всіх фактичних обставин справи, які
мають суттєве значення для вирішення
справи, а саме не досліджено який був
встановлений відповідної Радою
фактичний рівень середньої
забезпеченості громадян жилою площею
(а.с. 12-13).

Ухвалою суду від 2 грудня 2013 року по
справі № 2а-5872/09/0570 зупинено
провадження у справі та витребувано у
Донецької обласної ради рішення, яким
було встановлено рівень середньої
забезпеченості громадян жилою площею
м. Маріуполі Донецької області на
протязі 2008 року та у Волинської
обласної ради рішення, яким було
встановлено рівень середньої
забезпеченості громадян жилою площею в
м.Луцьк Волинської області на протязі
2008 року (а.с. 15-16).

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання ухвали Донецького окружного
адміністративного суду від 2 грудня 2013
року по справі № 2а-5872/09/0570, Донецька
обласна рада надала лист № К-30-4308 від 16
грудня 2013 року, в якому зазначила, що
середня забезпеченість громадян жилою
площею в м.Маріуполі була встановлена
Постановою Виконавчого комітету
Донецької обласної ради народних
депутатів та Президії Донецької
обласної ради професіональних союзів
від 9 січня 1985 року № 5 в розмірі 8 м.кв.
на одну людину і на момент дання
відповіді не переглядалася. На
виконання Постанови ради міністрів
Української РСР і Української
республіканської ради профспілок від 11
грудня 1984 року № 470 «Про затвердження
Правил звіту громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, і надання їм
приміщень в Українській РСР»
виконавчий комітет Донецької обласної
ради народних депутатів та Президії
Донецької обласної ради
професіональних союзів прийняв
постанову № 5 від 9 січня 1985 року,
пунктом 2.2 якої встановлена норма
середньої забезпеченості жилою площею
у всіх містах та районах Донецької
області в розмірі 8 кв.м. (а.с. 53-56, 163-166).

Розпорядженням глави Донецькій
обласній державній адміністрації -
представника Президента України - від 20
січня 1994 року № 27 «Про норму середньої
забезпеченості жилою площею в
Донецькій області» встановлено норму
середньої забезпеченості жилою площею
у всіх містах та районах Донецької
області в розмірі 9,0 кв.м на одну людину
(а.с. 57, 161-162).

Встановлено, що з 1994 року рівень
середньої забезпеченості громадян
жилою площею в м.Маріуполі не
переглядався.

Згідно ст.47 Житлового кодексу України
норма жилої площі в Українській РСР
встановлюється в розмірі 13,65
квадратного метра на одну особу.

Відповідно до приписів ст.48 цього ж
кодексу жиле приміщення надається
громадянам у межах норми жилої площі,
але не менше розміру, який визначається
Кабінетом Міністрів України і
Федерацією професійних спілок України.
При цьому враховується жила площа у
жилому будинку (квартирі), що перебуває
у приватній власності громадян, якщо
ними не використані житлові чеки.

Згідно п.1 Правил обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов, і
надання їм жилих приміщень в
Українській РСР, затверджених
постановою Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470
(далі - Правила обліку громадян), ці
правила регулюють облік громадян, які
потребують поліпшення житлових умов і
надання їм у безстрокове користування
жилих приміщень у будинках державного
і громадського житлового фонду,
призначених для постійного проживання.

Відповідно до п.п.1 п.13 Правил обліку
громадян, на квартирний облік беруться
громадяни, які потребують поліпшення
житлових умов. Потребуючими поліпшення
житлових умов визнаються, зокрема,
громадяни, які забезпечені жилою
площею нижче за рівень, що визначається
виконавчими комітетами обласних,
Київської і Севастопольської міських
Рад народних депутатів разом з радами
профспілок. Цей рівень періодично
переглядається вказаними органами.

Згідно з абз. 1 п. 53 Правил обліку
громадян жиле приміщення надається
громадянам у межах 13,65 квадратного
метра жилої площі на одну особу, але не
менше рівня середньої забезпеченості
громадян жилою площею в даному
населеному пункті, а відповідно до абз.
5 цього ж пункту рівень середньої
забезпеченості громадян жилою площею в
населеному пункті визначається і
періодично переглядається виконавчими
комітетами обласних, Київської і
Севастопольської міських Рад народних
депутатів спільно з радами профспілок
виходячи з даних статистичної
звітності.

Встановлено, що пунктом 2.2 постанови
виконавчого комітету Донецької
обласної ради народних депутатів і
Президії Донецької обласної ради
професійних спілок від 9 січня 1985 року
№ 5 на території Донецької області
встановлено норму середньої
забезпеченості жилою площею у всіх
містах і районах області в розмірі 8
кв.м на одну людину (а.с.163-166).

Розпорядженням Представника
Президента України в Донецькій області
(на той час - глави Донецької обласної
державної адміністрації) від 20 січня 1994
року № 27 встановлено норму середньої
забезпеченості жилою площею у всіх
містах та районах області в розмірі 9
кв.м на одну людину (п. 1). У пункті 2 цього
розпорядження зазначено, що підпункт 2.2
постанови виконкому обласної ради
народних депутатів і президії обласної
ради професійних спілок від 9 січня 1985
року № 5 є таким, що втратив чинність
(а.с. 161-162).

У судовому засіданні встановлено, що
іншого документу, яким встановлений чи
змінений рівень середньої
забезпеченості громадян жилою площею в
населених пунктах Донецької області
після 20 січня 1994 року не існує.

Таким чином, суд першої інстанції
виходив з того, що рівень середньої
забезпеченості громадян жилою площею в
населених пунктах Донецької області,
встановлений Розпорядженням
Представника Президента України в
Донецькій області від 20 січня 1994 року №
27 в розмірі 9 кв.м на одну людину, станом
на час подання позивачем документів до
житлової комісії Донецького
прикордонного загону (25 лютого 2008 року,
зв. бік а.с. 9) та станом на час розгляду
даної справи є чинний.

Приписами ст.47 Житлового кодексу
України встановлена норма жилої площі
в Українській РСР в розмірі 13,65 кв.м. на
одну особу.

Відповідно до приписів ст.48 цього ж
кодексу жиле приміщення надається
громадянам у межах норми жилої площі,
але не менше розміру, який визначається
Кабінетом Міністрів України і
Федерацією професійних спілок України.
При цьому враховується жила площа у
жилому будинку (квартирі), що перебуває
у приватній власності громадян, якщо
ними не використані житлові чеки.

Згідно п.п.1 п.13 Правил обліку громадян
на квартирний облік беруться
громадяни, які потребують поліпшення
житлових умов. Потребуючими поліпшення
житлових умов визнаються, зокрема,
громадяни, які забезпечені жилою
площею нижче за рівень, що визначається
виконавчими комітетами обласних,
Київської і Севастопольської міських
Рад народних депутатів разом з радами
профспілок. Цей рівень періодично
переглядається вказаними органами.

Згідно з абз.1 п.53 Правил обліку
громадян жиле приміщення надається
громадянам у межах 13,65 квадратного
метра жилої площі на одну особу, але не
менше рівня середньої забезпеченості
громадян жилою площею в даному
населеному пункті, а відповідно до абз.5
цього ж пункту рівень середньої
забезпеченості громадян жилою площею в
населеному пункті визначається і
періодично переглядається виконавчими
комітетами обласних, Київської і
Севастопольської міських Рад народних
депутатів спільно з радами профспілок
виходячи з даних статистичної
звітності.

Таким чином, рівень середньої
забезпеченості громадян жилою площею,
встановлений в певному населеному
пункті, має періодично переглядатись
відповідним органом.

Періодичність - це повторюваність
(циклічність) певного явища або певної
дії через певні проміжки часу.

Як вбачається зі змісту наведених
раніше норм Житлового кодексу України
та Правил обліку громадян, наведеними
нормами не конкретизований проміжок
часу, після закінчення якого органами
виконавчої влади має переглядатись
рівень забезпеченості громадян жилою
площею в населених пунктах та районах
області.

Беручи до уваги приписи ст.19
Конституції України, відповідно до
яких правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством, а органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, суд першої інстанції
правильно зробив висновок, що не
здійснення органами виконавчої влади
станом на час розгляду даної справи
перегляду рівня забезпеченості
громадян жилою площею у м.Маріуполі не
може свідчити саме про протиправність
цього нездійснення.

Також суд першої інстанції вірно
зазначив, про неможливість прийняття
рішення про зобов'язання переглянути
рівень забезпеченості громадян
житловою площею, починаючи з 2008 року,
тому що, по-перше, для цього не має
правових підстав оскільки а ні
законами а ні підзаконними
нормативно-правовими актами не
встановлений конкретний період часу,
зі спливом якого цей перегляд має
здійснюватись.

По-друге, будь-який нормативно-правовий
акт,як законодавчий - Конституція,
декрети, закони, так і підзаконний -
укази, декрети, постанови,
розпорядження тощо), діють (є чинними)
певний проміжок часу.

Розпорядження Представника Президента
України в Донецькій області від 20 січня
1994 року № 27 діяло саме з цієї дати - з 20
січня 1994 року. За цей час його не було
скасовано чи визнано нечинним.
Протягом цього часу органи державної
влади, підприємства, установи та
організації у Донецькій області, в тому
числі ті, хто відповідав за
забезпеченість мешканців Донецькій
області житловими приміщеннями,
керувались приписами цього документа
та приймали відповідні рішення.
Зобов'язання відповідачів переглянути
встановлений у цьому Розпорядженні
рівень забезпеченості жилою площею у
Донецькій області з 2008 року фактично
потягне за собою нівелювання всіх дій
та рішень, прийнятих у зв'язку зі
застосуванням приписів зазначеного
Розпорядження.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції правильно вважав зобов'язати
належних відповідачів переглянути в
передбаченому законодавством порядку
рівень забезпеченості жилою площею у
Донецькій області, зокрема, у
м.Маріуполі та прийняти відповідне
рішення станом на час цього перегляду.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому при таких
обставинах апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення а
рішення суду без змін.

Повний текст рішення складений 23
травня 2014 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
року у справі № П/805/224/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
року у справі № П/805/224/14 - залишити без
змін.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
складення рішення у повному обсязі
відкласти на строк - до 5 днів.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складення в
повному обсязі.

Головуючий
О.О.Шишов

Судді
І.В.Сіваченко

В.В.Попов