Справа № 826/3729/13-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Данилишин
Суддя-доповідач: Бистрик
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача Товариства з
обмеженою відповідальністю «Еліт
Сервіс» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 червня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Еліт
Сервіс» до Київської міської ради,
третя особа Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) про визнання
нечинним та скасування рішення
відповідача від 29 листопада 2012 року
№647/8931 та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2013 року позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю «Еліт
Сервіс» звернулися в суд з
адміністративним позовом до Київської
міської ради, третя особа Департамент
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) про
визнання нечинним та скасування
рішення відповідача від 29 листопада 2012
року №647/8931 «Про відміну рішення
Київської міської ради від 25 вересня 2003
року № 31-10/905 «Про надання і вилучення
земельних ділянок та припинення права
користування землею», а також
зобов'язання третьої особи поновити
реєстрацію (дію) договору оренди
земельної ділянки між відповідачем та
позивачем від 15 листопада 2004 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 червня 2013 року в задоволені вимоги
позивача відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення вимог позивача.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, представника
позивача, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а
рішення суду скасуванню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.198 ч.1 п. 4 та ст. 202 КАС
України суд апеляційної інстанції
скасовує постанову суду першої
інстанції та приймає нове рішення, якщо
встановить порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Відмовляючи в задоволені вимоги
позивача, суд виходив з того, що
позивачем не доведено обґрунтованість
позовних вимог.

Апеляційна інстанція не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що відповідачем 25
вересня 2003 року прийнято рішення
№31-10/905, яким, зокрема, затверджено
проект відведення земельної ділянки
позивачу для будівництва, експлуатації
та обслуговування
готельно-культурологічного комплексу
з розвинутими сервісними службами та
підземним паркінгом у пров. Лаврському,
9 у Печерському районі міста Києва та
передано позивачу, за умови виконання
п. 1.1 цього рішення, у довгострокову
оренду на 25 років земельну ділянку,
площею 0,83 га, за рахунок земель міської
забудови.

Відповідно до п. 1.1 рішення № 31-10/905,
позивача зобов'язано:

- виконувати обов'язки
землекористувача згідно зі ст. 96
Земельного кодексу України (також далі
- ЗК України);

- у місячний термін замовити у третьої
особи документ, що посвідчує право
користування земельною ділянкою;

- питання відшкодування відновлюючої
вартості зелених насаджень (акт
обстеження зелених насаджень від 23
липня 2003 року № 78) та інші
майново-правові питання вирішувати у
встановленому порядку;

- виконати вимоги, викладені у листах
Головного управління містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища від 21 липня 2003 року № 19-1075,
Управління охорони навколишнього
природного середовища від 05 серпня 2003
року № 119/04-4-10/249, Державного управління
екології та природних ресурсів в місті
Києві від 01 серпня 2003 року № 10-10-12/6152,
Головного державного санітарного
лікаря міста Києва від 23 липня 2003 року
№ 5442 і Головного управління охорони
культурної спадщини та
реставраційно-відновлювальних робіт
від 22 липня 2003 року № 4148;

- забезпечити вільний доступ для
прокладання нових, ремонту та
експлуатації існуючих інженерних
мереж і споруд, розміщених у межах
земельної ділянки;

- питання пайової участі вирішити
відповідно до рішення відповідача від
27 лютого 2003 року № 271/431 «Про пайову
участь (внески) інвесторів
(забудовників) у створенні соціальної
та інженерно-транспортної
інфраструктури м. Києва»;

- на період будівництва за рахунок
власних коштів забезпечити
переміщення Київської міської галереї
мистецтв «Лавра» у інше приміщення,
придатне для здійснення основної
діяльності.

На підставі рішення №31-10/905, 15 листопада
2004 року між позивачем та відповідачем
укладено договір оренди (реєстраційний
№ 82-6/00252), за умовами якого відповідач
за актом приймання-передачі
зобов'язався передати, а позивач -
прийняти в оренду (строкове платне
користування) земельну ділянку.

В подальшому, 29 листопада 2012 року
відповідачем прийнято оскаржуване
рішення, яким відмінено рішення №31-10/905;
зобов'язано третю особу проінформувати
позивача про прийняте рішення;
розірвано договір оренди в
односторонньому порядку за
ініціативою відповідача; зобов'язано
третю особу зняти з реєстрації договір
оренди.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» встановлено, що рада в межах
своїх повноважень приймає нормативні
та інші акти у формі рішень.

За змістом ч.10 ст.59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Як вбачається з ч. 9 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», рішення виконавчого комітету
ради з питань, віднесених до власної
компетенції виконавчих органів ради,
можуть бути скасовані відповідною
радою.

Закон України «Про місцеве
самоврядування в Україні» не надає
місцевим радам повноважень самостійно
скасовувати власні рішення з мотивів
їх незаконності, а лише передбачає
можливість скасування відповідною
радою рішень виконавчого комітету ради
з питань, віднесених до власної
компетенції виконавчих органів ради.

Колегія суддів зазначає, що
оскаржуване рішення є ненормативним
правовим актом одноразового
застосування, яке вичерпало свою дію
фактом його виконання, тому не може
бути в подальшому скасоване
відповідачем.

Рішенням Конституційного Суду України
від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (у справі
за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини 2 статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин 1, 10
статті 59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування) роз'яснено, що органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Це є
"гарантією стабільності суспільних
відносин" між органами місцевого
самоврядування і громадянами,
породжуючи у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становище не буде
погіршене прийняттям більш пізнього
рішення. Ненормативні правові акти
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вони
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання, а тому не можуть бути
скасовані чи змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Закон України «Про місцеве
самоврядування в Україні» не надає
місцевим радам повноважень самостійно
скасовувати власні рішення з мотивів
їх незаконності, а лише передбачає
можливість скасування відповідною
радою рішень виконавчого комітету ради
з питань, віднесених до власної
компетенції виконавчих органів ради.

Враховуючи вище зазначене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення Київської міської ради №647/8931
від 29.11.2012 року «Про відміну рішення
Київської міської ради від 25.09.2003 року
№31-10/905 «Про надання і вилучення
земельних ділянок та припинення права
користування землею» є протиправним та
підлягає скасуванню.

Стосовно вимог про зобов'язання
третьої особи поновити реєстрацію (дію)
договору оренди земельної ділянки,
колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, пов'язані з орендою землі,
відповідно до статті 2 Закону України
«Про оренду землі», регулюються
Земельним кодексом України, Цивільним
кодексом України, цим Законом, законами
України, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до них, а
також договором оренди землі.

Статтею 13 цього Закону визначено, що
договір оренди землі представляє собою
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно із статтею 16 вказаного Закону,
укладення договору оренди земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування - орендодавця,
прийнятого у порядку, передбаченому
Земельним кодексом України або за
результатами аукціону.

За статтею 31 Закону, договір оренди
землі припиняється, зокрема, в разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Строк дії договору оренди землі,
відповідно до статті 19 Закону України
«Про оренду землі», визначається за
згодою сторін, але не може перевищувати
50 років.

Порядок та умови поновлення договору
оренди землі визначається статтею 33
Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 1 - 3 статті 33
зазначеного Закону, по закінченню
строку, на який було укладено договір
оренди землі, орендар, який належно
виконував обов'язки за умовами
договору, має переважне право перед
іншими особами на укладення договору
оренди землі на новий строк (поновлення
договору оренди землі). Орендар, який
має намір скористатися переважним
правом на укладення договору оренди
землі на новий строк, зобов'язаний
повідомити про це орендодавця до
спливу строку договору оренди землі у
строк, встановлений цим договором, але
не пізніше ніж за місяць до спливу
строку договору оренди землі. До
листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України станом на 26.12.2008 року
передбачалося, що право на оренду
земельної ділянки виникає після
укладення договору оренди і його
державної реєстрації.

Статтею 126 Земельного кодексу України
визначалося, що право оренди землі
оформлюється договором, який
реєструється відповідно до закону.

Статтею 20 Закону України «Про оренду
землі» передбачалося, що укладений
договір оренди землі підлягав
державній реєстрації.

Відповідно до Закону України «Про
Державний земельний кадастр» №3613-Т від
07.07.2011 року та Закон України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІУ
від 01.07.2004 року, які встановлюють нову
для України модель ведення Державного
земельного кадастру та реєстрації
права власності, права постійного
користування та оренди землі, ведення
Державного земельного кадастру в м.
Києві здійснюється виключно
територіальним органом Державного
агентства земельних ресурсів України,
а реєстрація прав оренди на земельні
ділянки та реєстрація припинення таких
прав відноситься до повноважень
Державної реєстраційної служби
України (Укрдержреєстр) Міністерства
юстиції України.

Статтею 3 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачено, що
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.4 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» обов'язковій державній
реєстрації підлягають право оренди
земельної ділянки.

Статтею 16 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачено, що
заява про державну реєстрацію прав
власності на земельну ділянку, права
оренди земельної ділянки державної чи
комунальної власності за письмовою
заявою правонабувача може подаватися
державним кадастровим реєстратором,
який здійснив державну реєстрацію
такої земельної ділянки.

Державна реєстрація прав проводиться
на підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

Згідно з ч.4 ст. 28-1 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
визначено, державний кадастровий
реєстратор, який здійснив державну
реєстрацію земельної ділянки, після
прийняття рішення про затвердження
документації із землеустрою та надання
земельної ділянки у власність за
заявою особи, яка має право на подання
заяви про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень щодо такої земельної
ділянки, в день надходження такої заяви
подає до органу державної реєстрації
прав відповідну заяву в електронній
формі, наявні оригінали електронних
документів, необхідних для державної
реєстрації прав та їх обтяжень, або
наявні електронні копії оригіналів
документів, необхідних для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
виготовлені шляхом сканування таких
документів у паперовій формі.

За результатом розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, поданої державним
кадастровим реєстратором, орган
державної реєстрації прав надсилає
державному кадастровому реєстратору
документи, оформлені за результатом
розгляду такої заяви.

Так, у відповідності до п.10 ч.1 ст.79-1
Земельного кодексу України, державна
реєстрація речових прав на земельні
ділянки здійснюється після державної
реєстрації земельних ділянок у
Державному земельному кадастрі.

Абзац 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про
Державний земельний кадастр»
передбачено, що до повноважень
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, належать
здійснення державної реєстрації
земельних ділянок.

Пунктом 5 ч.1 ст.19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
передбачено, що підставами для
державної реєстрації прав є рішення
судів, що набрали законної сили.

Враховуючи норми чинного
законодавства та ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка передбачає можливість
суду вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять, колегія
суддів приходить до висновку про
зобов'язання Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради поновити реєстрацію (дію)
договору оренди земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність скасування постанови
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 14 червня 2013 року та
постановлення нової про задоволення
вимог позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 94 КАС України, якщо
суд апеляційної чи касаційної
інстанції, не повертаючи
адміністративної справи на новий
розгляд, змінить судове рішення або
ухвалить нове, він відповідно змінює
розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України
передбачено, що якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати стягненню з Державного бюджету
України.

Сплачений Товариством з обмеженою
відповідальністю «Еліт Сервіс»
судовий збір за подання
адміністративного позову та
апеляційної скарги підлягає стягненню
з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 212, 254, КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Товариства
з обмеженою відповідальністю «Еліт
Сервіс» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 14 червня 2013 року -
скасувати.

Постановити нове рішення по справі,
яким вимоги позивача Товариства з
обмеженою відповідальністю «Еліт
Сервіс» до Київської міської ради,
третя особа Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) про визнання
нечинним та скасування рішення
відповідача від 29 листопада 2012 року
№647/8931 та зобов'язання вчинити дії -
задовольнити.

Визнати нечинним та скасувати рішення
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
29.11.2012 року №647/8931 «Про відміну рішення
Київської міської ради від 25 вересня 2003
року №31-10/905 «Про надання і вилучення
земельних ділянок та припинення права
користування землею».

Зобов'язати Головне управління
Дерземагенства в місті Києві здійснити
державну реєстрацію (внести відомості
у державний кадастр) земельної ділянки,
площею 0,8325 га, яка знаходиться за
адресою: м. Київ, пров. Лаврський, 9 у
Печерському районі міста Києва,
кадастровий номер :83:074:0013 в
Державному земельному кадастрі.

Зобов'язати Головне управління
Дерземагенства в місті Києві здійснити
державну реєстрацію (внести відомості
у державний кадастр) земельної ділянки,
площею 0,8325 га, яка знаходиться за
адресою: м. Київ, пров. Лаврський, 9 у
Печерському районі міста Києва,
кадастровий номер :83:074:0013 в
реєстраційній службі головного
управління юстиції у м. Києві.

Зобов'язати Головне управління
Дерземагенства в місті Києві здійснити
державну реєстрацію договору оренди
земельної ділянки укладеного між
Київською міською радою та Товариством
з обмеженою відповідальністю «Еліт
Сервіс» від 15.11.2004 року, кадастровий
номер :83:074:0013, строком дії в
реєстраційній службі головного
управління юстиції у м. Києві.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еліт Сервіс» 68,82 грн.
судового збору за подання
адміністративного позову та 34,41 грн.
судового збору за подання апеляційної
скарги.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки
передбаченні ст. 212 КАС України.

Повний текст постанови виготовлений
22.05.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.

Головуючий суддя

Бистрик Г.М.

Судді:

Карпушова О.В.

Оксененко О.М.