Справа № 2а-831/12/1370
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
Справа №
64299/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Державного підприємства
Міністерства оборони України
«Монтажник-Львів» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 20.02.2012р. в
адміністративній справі за позовом
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м.Львова до
Державного підприємства Міністерства
оборони України «Монтажник-Львів» про
примусове стягнення податкового боргу
за рахунок активів платника податків,-

В С Т А Н О В И Л А:

27.01.2012р. позивач Державна податкова
інспекція /ДПІ/ у Залізничному районі
м.Львова звернулася до суду із
адміністративним позовом, в якому
просила стягнути з відповідача
Державного підприємства Міністерства
оборони /ДП МО/ України
«Монтажник-Львів» податковий борг в
сумі 216123 грн. 83 коп. (а.с.2-3).

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 20.02.2012р.
заявлений позов задоволено; стягнуто з
відповідача ДП МО України
«Монтажник-Львів» в дохід Державного
бюджету України кошти в розмірі 216123
грн. 83 коп.; допущено постанову до
негайного виконання (а.с.55 і на звороті).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
відповідач ДП МО України
«Монтажник-Львів», який покликаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову суду та
винести нове рішення, яким заявлений
позов задоволити частково, а саме в
сумі 209858 грн. 84 коп. (а.с.64-65).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим,
що під час вирішення спору суд не
врахував часткове погашення
відповідачем суми податкового боргу,
що стверджується представленими
платіжними дорученнями про сплату
коштів.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Статтею 67 Конституції України
передбачено обов'язок сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Розглядувані відносини по
стягненню податкового боргу на час
виникнення спірних правовідносин
регулювалися приписами ПК України,
відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 якого
податковим боргом є сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Органами стягнення є виключно органи
державної податкової служби, які
уповноважені здійснювати заходи щодо
забезпечення погашення податкового
боргу в межах їх повноважень, а також
державні виконавці в межах своїх
повноважень. Стягнення податкового
боргу за виконавчими написами
нотаріусів не дозволяється (п.41.5 ст.41 ПК
України).

Право податкових органів на звернення
до суду з позовом щодо стягнення коштів
платника податків, який має податковий
борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини
передбачене пп.20.1.18 п.20.1 ст.20 ПК України.

Відповідно до п.95.3 ст.95 ПК України
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Згідно з п.38.1 ст.38 ПК України виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк.

Як встановлено судом першої
інстанції, за відповідачем ДП МО
України «Монтажник-Львів» рахується
податковий борг у розмірі 216123 грн. 83
коп., з яких:

по податку на додану вартість /ПДВ/ - 137343
грн. 60 коп.;

по податку на доходи фізичних осіб - 64024
грн. 91 коп.;

по земельному податку - 812 грн. 99 коп.;

пені за несвоєчасну сплату вказаних
сум - 13942 грн. 33 коп.

Вказана заборгованість
стверджується даними облікової картки
платника податків, податковими
деклараціями з ПДВ за березень,
квітень, вересень, жовтень, листопад,
грудень 2010 року, за січень, травень,
червень, вересень, жовтень 2011 року,
податковими деклараціями з податку на
доходи фізичних осіб за січень, лютий,
березень 2011 року; податковою
декларацією з плати за землю за 2011 рік;
Актом перевірки № 1722/15-2/31073938 від
01.07.2011р., податковим
повідомленням-рішенням № від
17.08.2011р. про застосування штрафних
(фінансових) санкцій за порушення
граничних строків узгодженого
грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі
20 відсотків на суму 38119 грн. 21 коп.;
повідомленням-рішенням № від
17.08.2011р. про застосування штрафних
(фінансових) санкцій за порушення
граничних строків узгодженого
грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі
20 відсотків на суму 470 грн. 89 коп.; Актом
перевірки № 2258/421/1503/31073938 від 25.08.2011р.,
податковим повідомленням-рішенням №
від 25.08.2011р. про застосування
штрафних (фінансових) санкцій за
порушення граничних строків
узгодженого грошового зобов'язання з
плати за землю в розмірі 20 відсотків на
суму 228 грн. 84 коп.;
повідомленням-рішенням № від
25.08.2011р. про застосування штрафних
(фінансових) санкцій за порушення
граничних строків узгодженого
грошового зобов'язання з плати за землю
в розмірі 10 відсотків на суму 38 грн. 14
коп. (а.с.5-37, 40-49).

У зв'язку з несплатою суми
податкового боргу та на виконання ст.6
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (діючого на цей час) позивачем
були скеровані перша податкова вимога
№ 1/1103 від 16.12.2008р. на суму 58219 грн. 16 коп.
та друга податкова вимога № 2/130 від
21.01.2009р. на суму 74711 грн. 66 коп. (а.с.38).

Також 23.02.2009р. позивачем прийнято
рішення № 5244/10/24-030/335 від 23.02.2009р. про
стягнення коштів та продаж інших
активів платника податків в рахунок
погашення його податкового боргу
(а.с.39).

З урахуванням наведеного, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що доказів оскарження чи
скасування у встановленому порядку
винесених податкових
повідомлень-рішень відповідачем,
самостійної сплати ним грошових
зобов'язань не надано, не здобуто таких
й судом.

Також вказані суми податкових
зобов'язань по ПДВ, податку на доходи
фізичних осіб та земельного податку,
які нараховані контролюючим органом
відповідачеві, є узгодженими у порядку
і на умовах, визначених ПК України;
узгодженою є й сума податкового
зобов'язання по податках, які
самостійно визначені платником
податку у податкових деклараціях.

Стосовно доводів апелянта щодо
часткового погашення боргу перед
бюджетом колегія суддів враховує, що
представлені апелянтом платіжні
документи стосуються погашення боргу
перед бюджетом за інші періоди часу,
аніж вказані у позовній заяві.

Зокрема, сплата податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 5884 грн.
відбувалася за березень 2010 року і
травень 2011 року, жовтень-листопад 2011
року, сплата земельного податку в сумі
248 грн. - за травень 2011 року, в сумі 381 грн.
- за вересень 2011 року (а.с.67-69).

Окрім цього, відповідачем
самостійно подані податкові
декларації по ПДВ, по податку на доходи
фізичних осіб, по платі за землю;
будь-яких інших уточнень до поданої
звітності відповідачем не подавалося.

Відповідно до п.56.11 ст.56 ПК України
не підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

За таких умов доводи апелянта про
неправомірність обчислених сум ПДВ,
податку на доходи фізичних осіб, плати
за землю слід вважати безпідставними
та необґрунтованими.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає
заявлений позов підставним та
обгрунтованим, а тому такий підлягає до
задоволення з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства Міністерства оборони
України «Монтажник-Львів» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 20.02.2012р. в
адміністративній справі № 2а-831/12/1370
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька