Справа № К/9991/43198/11-С
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/43198/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Головуючого судді: Мороза В.Ф.

Суддів: Логвиненка А.О.

Донця О.Є

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
державної інспекції з контролю за
цінами в Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 15 лютого 2010 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 08 червня 2011
року у справі за позовом державної
Санітарно-епідеміологічної станції
Суворовського району м. Одеси до
державної інспекції з контролю за
цінами в Одеській області, третя особа -
державна санітарно-епідеміологічна
станція Одеської області, про визнання
недійсним, протиправним та скасування
рішення,

встановила:

У серпні 2007 року державна
санітарно-епідеміологічна станція
Суворовського району м. Одеси
звернулась до державної інспекції з
контролю за цінами в Одеській області з
позовом про визнання протиправним та
скасування рішення № 737 від 19 грудня 2006
року державної інспекції з контролю за
цінами в Одеській області про
застосування економічних і фінансових
санкцій.

У вересні 2009 року державна
санітарно-епідеміологічна станція
Одеської області також звернулась з
позовом до державної інспекції з
контролю за цінами в Одеській області
про визнання недійсним, протиправним
та скасування рішення № 737 від 19 грудня
2006 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 08 червня 2011
року, у задоволенні позову державної
санітарно-епідеміологічної станції
Суворовського району м. Одеси до
державної інспекції з контролю за
цінами в Одеській області про
застосування економічних санкцій у
розмірі 62880, 51 грн. відмовлено.

Позов державної
санітарно-епідеміологічної станції
Одеської області до державної
інспекції з контролю за цінами в
Одеській області задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення
державної інспекції з контролю за
цінами в Одеській області № 737 від 19
грудня 2006 року.

У касаційній скарзі державна інспекція
з контролю за цінами в Одеській
області, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить оскаржувані рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що в період з 31
жовтня 2006 року по 24 листопада 2006 року
державною інспекцією з контролю за
цінами в Одеській області проведено
перевірку дотримання порядку
формування та застосування тарифів на
санітарно-епідеміологічні послуги, що
надаються санітарно-епідеміологічною
станцією Суворовського району м.
Одеси за період з 01 січня 2005 року по 01
листопада 2006 року, за результатами якої
складено акт № 001032 від 24 листопада 2006
року.

В ході проведення перевірки державною
інспекцією з контролю за цінами в
Одеській області встановлено, що
державною санітарно-епідеміологічною
станцією Суворовського району м. Одеси
в період з 01 листопада 2005 року по 11
травня 2006 року в порушення постанови
Кабінету Міністрів України від 27
серпня 2003 року № 1351 «Про затвердження
тарифів (прейскурантів) на роботи і
послуги, що виконуються і надаються за
плату установами та закладами
санітарно-епідеміологічної служби»
при наданні послуг нараховувалась не
передбачена законодавством націнка у
розмірі 20 % до фіксованих тарифів у
вигляді ПДВ. Загалом в результаті
зазначеного порушення СЕС
Суворовського району м. Одеси
необґрунтовано нараховано 7208,05 грн.
ПДВ.

Крім того, державною інспекцією з
контролю за цінами в Одеській області
встановлено, що державною СЕС
Суворовського району м. Одеси в
порушення постанови Кабінету
Міністрів України «Про внесення змін
до постанови Кабінету Міністрів
України від 15 жовтня 2002 року № 1544 і від
27 серпня 2003 року № 1351» в період з 11
травня 2006 року по 13 липня 2006 року
застосовувались завищені тарифи (у
розмірах, встановлених постановою КМУ
від 27 серпня 2003 року № 1351», в результаті
чого отримано додаткову виручку в сумі
3481,80 грн.

За результатами проведеної перевірки
та виявлених порушень державною
інспекцією контролю за цінами в
Одеській області прийнято рішення № 737
від 19 грудня 2006 року про застосування
до державної
санітарно-епідеміологічної станції
Одеської області економічних санкцій
за порушення державної дисципліни цін
у вигляді вилучення в доход державного
бюджету 20960,17 грн. та стягнення штрафу в
сумі 41920,34 грн.

Задовольняючи позов державної
санітарно-епідеміологічної станції
Одеської області, суд першої інстанції,
а апеляційний суд погодившись з ним,
виходили з принципу індивідуального
характеру юридичної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що за
виявлені в ході проведення перевірки
державної СЕС Суворовського району м.
Одеси порушення діючого законодавства
санкції були застосовані до державної
СЕС Одеської області.

Отже, суди дійшли вірного висновку, що в
даному випадку права та інтереси
державної санітарно-епідеміологічної
станції Суворовського району м. Одеси
порушені не були, а тому не має підстав
для задоволення поданого
адміністративного позову.

В свою чергу вимоги державної СЕС
Одеської області є правомірними з
огляду на наступне.

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про ціни та ціноутворення» від 03
грудня 1990 року № 507-XII вся
необґрунтовано одержана
підприємством, організацією сума
виручки в результаті порушення
державної дисципліни цін підлягає
вилученню в доход відповідного бюджету
залежно від підпорядкованості
підприємства, організації. Крім того, в
позабюджетні фонди місцевих Рад
стягується штраф у двократному розмірі
необґрунтовано одержаної суми виручки.
Особи, винні в порушенні порядку
встановлення та застосування цін і
тарифів, притягуються до
адміністративної або кримінальної
відповідальності.

За своєю правовою сутністю передбачені
Законом № 507-XII фінансові санкції за
порушення державної дисципліни цін є
адміністративно-господарськими
санкціями, тому при їх застосуванні
слід керуватися приписами
Господарського кодексу України.

Адміністративно-господарська санкція
як захід організаційно-правового або
майнового характеру застосовується
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Стаття 217 Господарського кодексу
України передбачає, що господарськими
санкціями визнаються заходи впливу на
правопорушника у сфері господарювання,
в результаті застосування яких для
нього настають несприятливі
економічні та/або правові наслідки.

Загальними принципами права
передбачено принцип індивідуалізації
відповідальності, який надає
можливість забезпечити покладення
відповідальності на винну особу та
несення цієї відповідальності нею
особисто.

В даному випадку проведеною державною
інспекцією з контролю за цінами в
Одеській області перевіркою виявлено
порушення державної дисципліни цін,
передбаченої нормами чинного
законодавства, саме з боку державної
СЕС Суворовського району м. Одеси, яка є
юридичною особою, має свою печатку та
свідоцтво про державну реєстрацію
юридичної особи.

Таким чином, суб'єктом вчиненого
правопорушення виступає державна СЕС
Суворовського району м. Одеси.

Економічні санкції накладені на
державну СЕС в Одеській області є
неправомірним, оскільки дана юридична
особа не вчиняла правопорушення і не
має обов'язку відповідати за дії іншої
юридичної особи.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій щодо задоволення
адміністративного позову державної
СЕС Одеської області та скасування
рішення державної інспекції з контролю
за цінами в Одеській області № 737 від 19
грудня 2006 року.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної інспекції з
контролю за цінами в Одеській області
залишити без задоволення, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 15 лютого 2010 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 08 червня 2011
року - без змін.

Рішення набирає законної сили через 5
днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянуте Верховним Судом
України з підстав передбачених ст.ст.
237-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець