Справа № 804/3673/14
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р. Справа № 804/3673/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіВрони О. В. за участю
секретаря с/зМаксименко Е.М.
представників позивача Руденко
Є.Д., Гаркуші С.В. представника
відповідача Ваховської Г.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «КАРІ
УКРАЇНА» до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду звернулось
товариство з обмеженою
відповідальністю «КАРІ УКРАЇНА» до
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

В адміністративному позові товариство
з обмеженою відповідальністю «КАРІ
УКРАЇНА» (далі по тексту - позивач, ТОВ
«КАРІ УКРАЇНА») просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі по
тексту - відповідач, ДПІ у Кіровському
районі м.Дніпропетровська) форми «В4»
від 08.10.2013 року №, прийнятого на
підставі акту №443/2204/20.09.2013 від 20.09.2013
року «Про результати камеральної
перевірки даних, задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість», відповідно до якого
ТОВ «КАРІ УКРАЇНА» зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 2575298,00грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення форми
«В4» від 08.10.2013 року №, прийняте на
підставі висновків, викладених в акті
камеральної перевірки №443/2204/20.09.2013 від
20.09.2013 року «Про результати камеральної
перевірки даних, задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість», за результатами
якого податковим органом встановлено,
що позивачем завищено від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду (р.19 декларації)
на суму 9023646,00грн. та завищення залишку
від'ємного значення податку на додану
вартість (р.24 декларації) на суму
2575298,00грн. по декларації з податку на
додану вартість за серпень 2013 року, в
результаті чого, позивач в декларації з
податку на додану вартість за серпень
2013 року завищив суму податку на додану
вартість віднесену до складу
дозволеного податкового кредиту у
розмірі 11598944,00грн. Позивач з зазначеним
податковим повідомленням-рішеннями не
погоджується, вважає його
безпідставним, необґрунтованим та
таким, що підлягає скасуванню, оскільки
висновки викладені в акті перевірки є
такими, що не відповідають положенням
діючого податкового законодавства, а
також тому, що відповідач не врахував
даних уточнюючого розрахунку до цієї
податкової декларації, який позивач
подав в зв'язку із самостійним
виявленням цієї помилки до моменту
виявлення помилки відповідачем.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі та надали суду
пояснення щодо обставин, викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував та
зазначив, що податковим органом
правомірно було винесено податкове
повідомлення-рішення форми «В4» від
08.10.2013 року №. Відповідач вважає,
що згідно показників податкової
декларації з податку на додану
вартість за серпень 2013 року
встановлено, що позивачем до складу
податкового кредиту за серпень 2013 року
не правомірно було включено суму
податку на додану вартість (р.12.2
декларації) погашення податкових
векселів дані у розмірі 11 598944,00грн.,
тому камеральною перевіркою
правомірно встановлено завищення
позивачем від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду (р.19
декларації) на суму 9023646,00грн. та
завищення залишку від'ємного значення
ПДВ 2575298,00грн. по декларації з ПДВ за
серпень 2013 року.

Розглянувши доводи позовної заяви та
заперечень на позов, заслухавши
представників сторін, дослідивши
письмові докази, оцінивши їх у
сукупності, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем було
подано до ДПІ у Кіровському районі
м.Дніпропетровська податкову
декларацію з податку на додану
вартість за серпень 2013 року № від
19.09.2013 року, згідно якої позивачем було
допущено описку, якою помилково
включено до складу податкового кредиту
суму 11 598 944 грн. до р. 12.2. декларації
(погашення податкових векселів).

В порядку ст.76 Податкового кодексу
України 20 вересня 2013 року ДПІ у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
проведено камеральну перевірку даних,
задекларованих ТОВ «КАРІ УКРАЇНА» у
податковій звітності з податку на
додану вартість за серпень 2013 року,
№ від 20.09.2013 року.

За результатами проведеної
камеральної перевірки ТОВ «КАРІ
УКРАЇНА» відповідачем 20.09.2013 року
складений акт №443/2204/20.09.2013.

Перевіркою встановлено, що згідно
показників податкової декларації з
податку на додану вартість за серпень
2013 року позивачем до складу
податкового кредиту за серпень 2013 року
не правомірно було включено суму
податку на додану вартість (р.12.2
декларації) погашення податкових
векселів у розмірі 11 598944,00грн.

В акті зазначено, що дані камеральної
перевірки свідчать про завищення
позивачем від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду (р.19
декларації) на суму 9023646,00грн. та
завищення залишку від'ємного значення
ПДВ (рядок 24 декларації) на суму 2575298,00
грн. по декларації з ПДВ за серпень 2013
року.

За висновками камеральної перевірки
встановлено порушення п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, а саме ТОВ
«КАРІ УКРАЇНА» в декларації з ПДВ за
серпень 2013 року зависило суму податку
на додану вартість віднесену до складу
дозволеного податкового кредиту у
розмірі 11598944,00грн.

Висновки щодо порушення ТОВ "КАРІ
УКРАЇНА" вимог п. 198.6 ст. 198 ПК України,
обґрунтовано тим, що ТОВ "КАРІ УКРАЇНА"
в порушення п. 198.6 ст. 198 ПК України та пп.
4.5.5 п. 4.5 Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість допущено
методологічну помилку (при цьому не
зазначає чи вплинула така помилка на
розрахунки із бюджетом з податку на
додану вартість), яка полягає в тому, що
підприємством до складу податкового
кредиту за серпень 2013 року було не
правомірно включено суму ПДВ (р. 12.2
декларації) погашення податкових
векселів у розмірі 11 598 944,0 грн.

На підставі висновків вказаного акту
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення форми «В» від
08.10.2013 року №, яким ТОВ «КАРІ
УКРАЇНА» зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за серпень 2013 року у розмірі
2575298,00грн., яке 15 жовтня 2013 року
позивачем одержано засобами поштового
зв'язку.

Не погоджуючись з висновками акту
камеральної перевірки, позивач 21.10.2013
року звернувся до відповідача із
запереченнями.

Відповідач, листом про розгляд
заперечень від 30.10.2013 року 37298/10/0465-2204
повідомив позивача, про те, що висновки
оскаржуваного акту камеральної
перевірки залишаються без змін.

Позивач, в порядку адміністративного
оскарження, 18.11.2013 року звернувся із
скаргою (№02-18/10-13) до Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
податкове повідомлення-рішення форми
«В» від 08.10.2013 року №.

Головне управління Міндоходів у
Дніпропетровській області рішенням
про результати розгляду скарги від
21.02.2014 року №3515/6/99-99-10-01-15 повідомило
позивача про те, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
залишено без змін, а скарга позивача
без задоволення.

Статтею 200 Податкового кодексу України
визначено порядок визначення суми
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодуванню з Державного
бюджету України (бюджетному
відшкодуванню), та строки проведення
розрахунків.

Відповідно до пункту 200.1 цієї ст. 201
Податкового кодексу України, сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом. (пункт 200.2
ст.200 ПК).

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду. (пункт 200.3, ст. 200
ПК).

Згідно пункту 200.4, ст. 200 Податкового
кодексу України якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Щодо підстав виникнення у позивача
права на податковий кредит за серпень
2013 року у розмірі 11 598 944.0 гривень та
посилання відповідача на п. 198.6 ст. 198 ПК
України, як на підставу обґрунтування
своїх висновків в акті перевірки, суд
зазначає наступне.

Статтею 62 ПК України встановлено, що
податковий контроль здійснюється в
тому числі шляхом перевірок та звірок
відповідно до вимог цього Кодексу, а
також перевірок щодо дотримання
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
у порядку, встановленому законами
України, що регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Підпунктом 75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України
встановлено, що камеральною вважається
перевірка, яка проводиться у
приміщенні органу державної
податкової служби виключно на підставі
даних, зазначених у податкових
деклараціях (розрахунках) платника
податків.

У статті 76 ПК України встановлено, що
камеральна перевірка проводиться
посадовими особами органу державної
податкової служби без будь-якого
спеціального рішення керівника такого
органу або направлення на її
проведення. Камеральній перевірці
підлягає вся податкова звітність
суцільним порядком.

Отже, предметом дослідження
камеральної перевірки можуть бути лише
дані податкових декларацій
(розрахунків) платника податків. До
предмету камеральної перевірки не
належить дослідження податкових
накладних, митних декларацій та інших
документів для встановлення
підтвердження чи не підтвердження суми
податку, які попередньо віднесені до
податкового кредиту.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8
статті 187 цього Кодексу (дата подання
митної декларації для митного
оформлення). ч

Згідно до п. 201.12 ст. 201 Податкового
кодексу України у разі ввезення
товарів на митну територію України
документам, що посвідчує право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту, вважається митна декларація,
оформлена відповідно до вимог
законодавства, яка підтверджує сплату
податку.

Таким чином, податковий кредит є правом
платника податку щодо зменшення
податкових зобов'язань звітного
періоду, яке виникає виключно за
наявності податкових накладних та
митних декларацій.

У податковій декларації за серпень 2013
року № від 19.09.2013 року з
урахуванням уточнюючого розрахунку до
цієї декларації прийнятого
відповідачем 09 жовтня 2013 року
(квитанція №2, реєстраційний номер
), позивачем було включено до
складу податкового кредиту суму 11 598 944
грн.

Причиною виникнення податкового
кредиту є сплата позивачем суми
податку на додану вартість митним
органам (до державного бюджету) у
зв'язку з імпортом товарів (одяг,
взуття, аксесуари).

За період з 01.08.2013по 31.08.2013 позивачем, в
рамках вищезазначеного контракту
№KR-UA/1202/22 від 22.02.2012 року, було ввезено
на митну територію України та
розмитнено товар на загальну суму 57 994
718 грн., що підтверджується
відповідними митними деклараціями
належним чином завірені копії яких
були додані до скарги позивача від
18.10.2013 року вих. №02-18/10-13 (вх.№4239/10/С від
23.10.2013 року), самі ж митні декларації
містяться в електронних базах, доступ
до яких відповідач мав на час
проведення камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
декларації з ПДВ за серпень 2013 року.

Позивачем за період з 31.07.2013 по 31.08.2013
була здійснена передплата (отримувач:
Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів України) за митне
оформлення придбаного товару на
загальну суму 17 800 000 грн., що
підтверджується відповідними
платіжними дорученнями №№4754,4965, 5116 та
5205 від 31.07.2013, 12.08.2013, 20.08.2013 та 29.08.2013 року.

Отже, сформований у зв'язку із
ввезенням позивачем товару на митну
територію України, податковий кредит
складає 11 598 944 грн. та був повністю
сплачений позивачем до державного
бюджету, а документами, що посвідчують
право позивача на віднесення сум
податку до податкового кредиту є
належним чином оформлені
вантажно-митні декларації, які
підтверджують факт сплати податку.

Судом встановлено, що в податковій
декларації з податку на додану
вартість за серпень 2013 року № від
року позивач допустився описки
зазначивши в р.12.2. декларації (погашені
податкові векселі (підрозділ 3 розділу
XX Кодексу)) обсяги придбання (без ПДВ) в
розмірі 57 994 718 грн. (колонка А) та
дозволений податковий кредит у розмірі
11 598 944 грн. (колонка Б) замість того, щоб
зазначити такі дані в Р-12.1. декларації
(обсяг придбання, податок на додану
вартість, сплачений митним органам).

Рядок 12.2 декларації заповнюється
виключно підприємствами суднобудівної
промисловості та суб'єктами, які
реалізують інвестиційні проекти у
пріоритетних галузях економіки та
заповнюється у звітному (податковому)
періоді, у якому податкові векселі
оплачені (пп. 4.2 p. V Порядку). У цьому
рядку вказується обсяг ввезення на
митну територію України товарів, при
митному оформленні яких сплату ПДВ
було відстрочено шляхом видачі
податкового векселя відповідно до
підрозділу 3 розділу XX ПК України.

Крім того, згідно підрозділу 3 розділу XX
ПК України, податковий вексель
видається на суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість, нарахованою за митною
декларацією. Сума податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість за однією митною декларацією
не може бути частково оплачена
векселем, а частково - коштами. Вексель
видається на повну суму податкового
зобов'язання окремо за кожною митною
декларацією.

Позивач не відноситься до: вітчизняних
підприємств суднобудівної
промисловості (класу 35.11 групи 35 КВЕД ДК
0,09:2005), суб'єктів господарювання, які
реалізують інвестиційні проекти у
пріоритетних галузях економіки,
схвалені відповідно до Закону України
"Про стимулювання інвестиційної
діяльності у пріоритетних галузях
економіки з метою створення нових
робочих місць", не ввозив у митному
режимі імпорту на митну територію
України устаткування, обладнання та
комплектуючих, що: не виробляються в
Україні, для використання у
господарській діяльності,
звільняються від оподаткування
ввізним митом у порядку, визначеному
підпунктом 10 пункту 4 розділу XXI
"Прикінцеві та перехідні положення"
Митного кодексу України, не видавав
контролюючим органам будь-які
податкові векселі на суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість, а облік таких векселів не
здійснюється жодним контролюючим
органом, в тому числі ДПІ у Кіровському
районі м. Дніпропетровська.

Таким чином, р.12.2. декларації (погашені
податкові векселі (підрозділ 3 розділу
XX Кодексу)) не може відноситись до
діяльності позивача, при заповненні
цього рядку була допущена описка, яка
не вплинула на розрахунки з бюджетом.
Така описка не може вважатись
методологічною помилкою.

Зважаючи на положення пп. 76.1.1. ст. 76 ПК
України, предметом дослідження
камеральної перевірки можуть бути лише
дані податкових декларацій
(розрахунків) платника податків,
зокрема, - правильність відображення у
відповідних рядках та стовпцях
податкової декларації показників як
результатів проведених розрахунків
(арифметичних дій) та/або методологія
проведення цих розрахунків.

Поняття «арифметичної помилки»
наведено у роз'ясненні Комітету ВРУ з
питань фінансів і банківської
діяльності від 20.03.2001 року №06-10/167.
Згідно з цим роз'ясненням під терміном
«арифметична помилка» слід розуміти
помилки або описки, допущені платником
податку при заповненні декларацій
(розрахунків) або додатків до них,
зокрема, при виконанні арифметичних
дій, передбачених при обчислені об'єкта
оподаткування з метою визначення
податкових зобов'язань з податку,
збору, обов'язкового платежу (додавання
або вирахування відповідних рядків), а
також описки, допущені при перенесенні
даних із додатків, на підставі яких
заповнюються відповідні рядки
декларації (неправильно поставлено
кому при застосуванні одиниці виміру,
неправильно перенесено підсумок з
додатка тощо).

В свою чергу, поняття «методологічна
помилка» визначено у листі Державної
податкової адміністрації України від
06.07.2001 №9018/7/23-3317, відповідно до якого
під нею слід розуміти помилку, допущену
платником податків при складанні ним
декларації, яка полягає у
неправильному застосуванні або
незастосуванні ставок оподаткування
чи коефіцієнтів при визначенні
податкового зобов'язання з того чи
іншого податку, збору (обов'язкового
платежу).

Отже, під час заповнення податкової
декларації з податку на додану
вартість за серпень 2013 року № від
19.09.2013 року позивач допустився
арифметичної помилки - описки,
відобразивши в рядку 12.2. декларації
(погашені податкові векселі (підрозділ
3 розділу XX Кодексу)) показники
результатів проведених розрахунків, а
саме обсяги придбання (без ПДВ) в
розмірі 57 994 718 грн. у колонці А р. 12.2.
декларації та дозволений податковий
кредит у розмірі 11 598 944 грн. у колонці Б
р. 12.2. декларації. Така описка не є
методологічною помилкою, оскільки не
полягає у неправильному застосуванні
або незастосуванні ставок
оподаткування чи коефіцієнтів при
визначенні податкового зобов'язання з
податку на додану вартість.

Крім того, допущена позивачем описка у
рядку 12.2. декларації (погашені
податкові векселі (підрозділ 3 р.XX
Кодексу) не вплинула на показники
рядків розділу 111 декларації
(Розрахунки за звітний період) та
розрахунки з бюджетом, а тому не може
бути підставою для зменшення суми
податкового кредиту у розмірі 11 598 944,0
грн. та підставою для зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість v розмірі 2 575 298.0
гривень.

ТОВ «КАРІ УКРАЇНА» виконало свій обов
'язок як платник податку, передбачений
п. 50.1, ст. 50 ПК України, самостійно
виявивши описку в поданій декларації з
ПДВ за серпень 2013 року та подавши
відповідачу уточнюючий розрахунок до
декларації.

Відповідно до Розділу IV Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 25.11.2011 № 1492, у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 розділу II
Кодексу) платник податків самостійно
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним декларації, він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої декларації за
формою, встановленою на дату подання
уточнюючого розрахунку. Внесення змін
до податкової звітності за
результатами самостійного виявлення
помилок здійснюється у порядку,
визначеному статтею 50 розділу II
Кодексу.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України у
разі якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 ПК
України платник податків самостійно
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданих ним податковій декларації,
розрахунки (крім митної декларації або
обмежень, визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Право позивача на подання уточнюючих
розрахунків передбачено п.2 Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 25.11.2011 №1492,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20 грудня 2011 року за
№149020228 (чинний на час виникнення
спірних правовідносин та подання
уточнюючого розрахунку).

Позивач самостійно виявив помилку, що
містилася у раніше поданій ним
податковій декларації з ПДВ за серпень
2013 року № від 19.09.2013 року та на
виконання свого обов'язку як платника
податку, передбаченого п. 50.1. ст. 50 ПК
України надіслало в електронному
вигляді до ДПІ у Кіровському районі
м.Дніпропетровська уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинною на час
подання уточнюючого розрахунку, про що
свідчить квитанція №2, прийнята 09
жовтня 2013 року, реєстраційний номер
.

При цьому, уточнюючий розрахунок до
податкової декларації з податку на
додану вартість за серпень 2013 року не
призвів до коригування будь-яких
рядків розділу декларації за звітний
період).

В судовому засіданні позивачем
підтверджено, що акт перевірки
№443/2204/20.09.2013 від 20.09.2013 року, станом на
дату прийняття податкового
повідомлення-рішення № від
08.10.2013р. та його одержання (15.10.2013 року),
не був одержаний позивачем.

Поштовий конверт із вмістом акту
перевірки №443/2204/20.09.2013 від 20.09.2013 року
було помилково одержано представником
іншої юридичної особи ПП «КІР», у якого
позивач орендує офісне приміщення та з
яким знаходиться за однією адресою (49000,
м.Дніпропетровськ, вул. Пастера, 4), що
підтверджується листами вих. №248 від
16.10.2013 року та вих. №011 від 18.10.2013 року.

Лист відповідача із вмістом акта
перевірки №443/2204/20.09.2013 від 20.09.2013 року
було одержано головним бухгалтером
позивача Братченко О.Ю. від ПП «КІР»
18.10.2013 року.

Отже, позивач був позбавлений права на
вчасне подання письмових заперечень на
акт перевірки, на підставі п. 86.7. ст. 86 ПК
України.

Згідно п. 86.8. ст. 86 ПК України, податкове
повідомлення-рішення приймається
керівником контролюючого органу (його
заступником) протягом десяти робочих
днів з дня, наступного за днем вручення
платнику податків акта перевірки у
порядку, передбаченому статтею 58 цього
Кодексу, для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень, а за
наявності заперечень посадових осіб
платника податків до акта перевірки
приймається з урахуванням висновку про
результати розгляду заперечень до акта
перевірки - протягом трьох робочих
днів, наступних за днем розгляду
заперечень і надання (надсилання)
письмової відповіді платнику податків.

Податкове повідомлення-рішення форми
«В4» № від 08.10.2013 року в порушення
вимог п. 86.8. ст. 86 ПК України було
прийняте посадовими особами ДПІ у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
без вручення позивачу акту перевірки
№443/2204/20.09.2013 від 20.09.2013.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З урахуванням викладеного, висновки
відповідача, які викладені в акті
камеральної перевірки про порушення
ТОВ «КАРІ УКРАЇНА» п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, а саме:
ТОВ «КАРІ УКРАЇНА» в декларації з ПДВ
за серпень 2013 року зависило суму
податку на додану вартість віднесену
до складу дозволеного податкового
кредиту у розмірі 11598944,00грн., є
необґрунтованими.

Тому суд вважає, що позовні вимоги ТОВ
«КАРІ УКРАЇНА» про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області форми «В4»
від 08.10.2013 року №, на підставі акту
№443/2204/20.09.2013 від 20.09.2013 року «Про
результати камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану
вартість», відповідно до якого ТОВ
«КАРІ УКРАЇНА» зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 2575298,00грн.
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа), якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень.

Так як, в матеріалах справи містяться
докази понесених позивачем судових
витрат у розмірі 487,20 грн. сплаченого
судового збору, суд вважає за необхідне
стягнути з Державного бюджету України
на користь ТОВ «КАРІ УКРАЇНА» судові
витрати у розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю «КАРІ
УКРАЇНА» до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області форми «В4»
від 08.10.2013 року № прийнятого на
підставі акту №443/2204/20.09.2013 від 20.09.2013
року «Про результати камеральної
перевірки даних, задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість», відповідно до якого
ТОВ «КАРІ УКРАЇНА» зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 2575298,00грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «КАРІ УКРАЇНА»
судовий збір у розмірі 487,20грн.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 14
квітня 2014 року

Суддя
О.В. Врона