Справа № 872/13440/13
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2014 рокусправа № 808/3339/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Комунарському
районі м. Запоріжжя Запорізької
області Державної податкової служби

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 липня 2013
р. у справі № 808/3339/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АПЕКС-2007"

до Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м. Запоріжжя
Запорізької області Державної
податкової служби

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

"26" березня 2013 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "АПЕКС-2007" звернулось
до суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м. Запоріжжя
Запорізької області Державної
податкової служби в якому просило
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
23.11.2012 року:

№ , яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на суму
206 939 грн. за основним платежем та
застосовані штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 1 559,75 грн.;

№ , яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 217 252 грн. за
основним платежем та застосовані
штрафні (фінансові) санкції у розмірі 54
313 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
спірні податкові повідомлення-рішення
винесені незаконно та безпідставно,
оскільки перевірка проведена з
порушенням законодавчо визначених
строків та порядку проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки, висновки перевірки про
нікчемність укладених позивачем
правочинів є безпідставними та
необґрунтованими оскільки
підтверджені первинною документацією
та не визнані нікчемними в судовому
порядку.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 липня 2013
р. у справі № 808/3339/13-а адміністративний
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "АПЕКС-2007" до
Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м. Запоріжжя
Запорізької області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень -
задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що
перевірка проведена податковим
органом з порушенням строків,
визначених Податковим кодексом
України, висновки відповідача про
нікчемність укладених позивачем
правочинів не підтверджені, всупереч
ст. 71 КАС України. Судом зазначено, що
позивачем дотримано вимоги чинного
законодавства під час формування
податкового кредиту, в той час як
можливі порушення податкового
законодавства з боку контрагентів
позивача не може тягнути за собою
настання несприятливих наслідків для
останнього.

Не погодившись з постановою суду,
Державною податковою інспекцією у
Комунарському районі м. Запоріжжя
Запорізької області Державної
податкової служби подано апеляційну
скаргу, згідно якої особа, яка подає
апеляційну скаргу просить скасувати
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 липня 2013
р. у справі № 808/3339/13-а, як таку що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що суд не встановив всі
обставини по справі, та не врахував, що
контрагенти позивача здійснюють
фіктивну підприємницьку діяльність,
відповідно правочини укладені з такими
контрагентами не створюють настання
будь-яких правових наслідків, що в свою
чергу свідчить про відсутність
господарських операцій та не може
впливати на стан податкового обліку
для сторін даних правочинів.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились
представники сторін. Жодних клопотань,
повідомлень про причини неявки до суду
не надходило, підстави відсутності
представників сторін суду не
повідомлені.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, нез'явлення в судове
засідання представників сторін не
перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи, у
період з 22.10.2012 року по 30.10.2012 року
фахівцями ДПІ у Комунарському районі м.
Запоріжжя проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ТОВ
«АПЕКС-2007» з питань своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податку на прибуток та податку
на додану вартість при здійсненні
фінансово-господарських відносин з ТОВ
«Аркада і К» та ТОВ «Віп Союз» за період
з 01.07.2012 року по 30.06.2012 року.

За результатами проведеної перевірки
складено Акт від 06.11.2012 року
№1845/2214/24869667, яким зафіксовані виявлені
перевіркою порушення податкового
законодавства, а саме:

- пп.138.1.1. п.138.1, п.138.2, п.138.8 ст.138, п.150.1 ст.
150 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток, що підлягає сплаті до
бюджету, заниження податку на прибуток
всього в сумі 206 939 грн.;

- пп. 14.1.181 п. 14.1 ст.14, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст.
198, п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість, що підлягає
сплаті до бюджету на загальну суму 217 252
грн.

Дані висновки здійснені податковим
органом на підставі актів податкової
інспекції про неможливість проведення
зустрічних звірок контрагентів
позивача - ТОВ «Аркада і К» та ТОВ «Віп
Союз». Фахівці ДПІ у Комунарському
районі м. Запоріжжя, на підставі
податкової інформації щодо
контрагентів позивача про відсутність
останніх за юридичною адресою, а також
про відсутність у вказаних товариств
необхідних умов для здійснення
господарської діяльності, дійшли
висновку про нікчемність правочинів,
укладених між ТОВ «АПЕКС-2007» та ТОВ
«Аркада і К» і ТОВ «Віп Союз». Даний
висновок обґрунтований тим, що
відсутність основних фондів,
технічного персоналу, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів та ненадання
позивачем документів, що засвідчують
факт перевезення товару від
постачальників до позивача, свідчить
про неможливість реального здійснення
господарських операцій.

На підставі Акта перевірки ДПІ у
Комунарському районі м. Запоріжжя
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 23.11.2012 року №
, відповідно до якого позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем: податок на прибуток
приватних підприємств на 206 939 грн.,
штрафні санкції - 1 559,75 грн. та податкове
повідомлення-рішення від 23.11.2012 року №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем: ПДВ з
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на 217 252 грн. за штрафними
санкціями - 54 313 грн.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового
кодексу України, витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з
пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті,
пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього
Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Витрати операційної діяльності
включають, зокрема, собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК
України).

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Матеріалами справи підтверджується і
не спростовується відповідачем, що на
момент проведення перевірки
Товариство мало необхідні, належним
чином оформлені первинні документи, що
підтверджують реальність
господарських операцій, а саме:
видаткові накладні, накладні, рахунки,
платіжні доручення на оплату
продукції, податкові накладні.

Використання Товариством придбаних
товарів і послуг у власній
господарській діяльності
підтверджується матеріалами справи і
не заперечується відповідачем.

Доказів порушень відображення
вищевказаних господарських операцій в
бухгалтерському та податковому обліку
позивача акт перевірки не містить, що
свідчить про правомірність такого
відображення і спричинення реальних
змін майнового стану платника
податків.

Таким чином, вірним є висновок суду
першої інстанції про те, що всі
придбані у підприємств товари і
послуги були використані позивачем у
власній господарській діяльності та
правомірно віднесено до валових витрат
суми коштів сплачених за них.

Стосовно порушення позивачем приписів
податкового законодавства щодо
формування податкового кредиту,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.181. п.14.1. ст. 14
Податкового Кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу;

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події,
що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що до
податкового кредиту не відносяться
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Таким чином, законодавчою підставою не
включення до складу податкового
кредиту відповідних сум є не
підтвердження придбання товарів
(послуг) відповідними первинними
документами.

Матеріалами справи підтверджено, між
ТОВ «АПЕКС-2007» та ТОВ «Аркада і К»
укладено договір поставки №13/10 від
03.10.2011 року, з ТОВ «Віп Союз» письмовий
договір не укладався, проте факт
виконання сторонами договорених
обов'язків доведено первинними
документами.

Фактичне виконання договорів
підтверджується видатковими
накладними, податковими накладними,
рахунками-фактурами, банківською
випискою по рахунку позивача.

Вищенаведені документи містять всі
обов'язкові реквізити, що передбачені
ст.9 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», в розумінні вказаного Закону
є первинними, такими, що підтверджують
здійснення відповідної господарської
операції.

На момент укладення та реалізації цих
договорів контрагенти позивача ТОВ
«Аркада і К» та ТОВ «Віп Союз» мали
зареєстровані у встановленому порядку
установчі документи та цивільну
дієздатність згідно з чинним
законодавством, були зареєстровані як
платники податку на додану вартість.

Відповідачем доказів анулювання
свідоцтва про реєстрацію контрагентів
позивача в якості платників податку на
додану вартість, виключення їх з
реєстру платників податку на додану
вартість не надано, податкові накладні,
на підставі яких позивачем суми
податку на додану вартість включені до
складу податкового кредиту, складені у
відповідності до вимог ст. 201
Податкового кодексу України.

Наведені в акті перевірки обставини
щодо відсутності у ТОВ «Аркада і К» та
ТОВ «Віп Союз» реальної можливості
поставити обумовлений договорами
товар в установленому порядку, як того
вимагає ст.ст.70, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не підтверджені.

Посилання скаржника на відсутність
товарно-транспортних накладних, як
доказ непідтвердження фактичної
поставки товару колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки відповідно
до Закону України „Про автомобільний
транспорт" та Правил перевезення
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, ТТН є обов'язковим документом,
що повинен оформлюватися при
перевезенні вантажів автомобільним
транспортом, в той час як судом
встановлюється реальність здійснення
договору поставки, як необхідна
передумова для визначення
правомірності формування податкового
кредиту.

Законодавчо встановлені вимоги,
необхідні для чинності правочину (ст.203
ЦК України), позивачем та його
контрагентами дотримані. Також
господарські зобов'язання з поставки
товарів не містять ознак фіктивності
(вчинених без наміру створення
правових наслідків, які обумовлювалися
відповідними правочинами). Укладені
позивачем договори не містять і умов та
ознак, які б свідчили про їх
суперечність інтересам держави та
суспільства або порушують публічний
порядок.

Крім того, відповідно до ст.234 ЦК
України фіктивний правочин визнається
судом недійсним. Відповідно до ч.3 ст.228
ЦК України у разі недодержання вимоги
щодо відповідності правочину
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам такий правочин може
бути визнаний недійсним.

Відповідачем вказані норми
законодавства не враховані, належні
докази на підтвердження викладених в
акті перевірки доводів щодо
відсутності фактичного здійснення
господарських операцій з поставки
товарів відповідачем не зазначені,
суду не подані. Жодний документ, який в
установленому порядку встановлював би
відповідні факти та був обов'язковим
для застосування на всій території
України, в матеріалах справи відсутній.

Дії позивача та його контрагентів,
вчинені на виконання укладених
позивачем правочинів, направленні саме
на створення наслідків, які обумовлені
правовою природою правочинів такого
виду.

Виявлені обставини щодо контрагентів
позивача ґрунтуються лише на
відомостях, отриманих від податкових
органів. При цьому жодний документ,
який в установленому порядку
встановлював би відповідні факти щодо
порушення норм податкового
законодавства контрагентами позивача
та був обов'язковим для застосування на
всій території України, відповідачем
не наведений, в матеріалах справи
відсутній.

Крім того, зазначені відповідачем
обставини щодо контрагентів позивача
не є законодавчо встановленими
підставами для позбавлення позивача
права на податковий кредит та
формування валових витрат з операцій
поставки товару, отримання послуг,
робіт.

Посилання податкового органу на
відсутність у вказаних ним підприємств
необхідних ресурсів в даному випадку
не впливають на реальність здійснених
господарських операцій з поставки
товарів; вказані обставини не
знаходяться в прямому зв'язку між
собою.

Судом встановлено, що позивачем як
отримувачем товарів виконані всі
законодавчо передбачені умови для
віднесення вартості цих товарів до
валових витрат, сум податку на додану
вартість - до складу податкового
кредиту у відповідних (податкових)
періодах.

Також колегія суддів зазначає, що
добросовісний платник податків, який в
силу покладеного на нього законом
обов'язку щодо сплати податків, зборів
вступає у зв'язку з цим у відповідні
правовідносини з державою, не може
нести відповідальність за невиконання
чи неналежне виконання такого
обов'язку іншими платниками податків.
Слід врахувати і те, що якщо контрагент
не виконував свої зобов'язання перед
державою та податковим органом, то це
тягне відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення добросовісного платника
податку права на віднесення сплачених
ним у ціні придбаних товарів сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту, якщо останній
виконував усі передбачені законом
умови щодо цього та має всі
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правового обґрунтування, покладеного в
основу судового рішення, тому не можуть
бути підставою для скасування
постанови суду першої інстанції та
застосування ст. 202 КАС України. Підстав
для скасування судового рішення в
даній справі, немає.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Комунарському
районі м. Запоріжжя Запорізької
області Державної податкової служби на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 липня 2013
р. у справі № 808/3339/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 липня 2013
р. у справі № 808/3339/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко