Справа № 826/2747/13-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2747/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

22 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.,

при секретарі:
Лебедєвій Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служби на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від "22" травня 2013 року
у справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Джі2Ей Софт Україна"
до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служби у якому
просив визнати протиправними та
скасувати податкові повідомлення -
рішення від 16.10.2012 року № та №
.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "22" травня 2013 року позов було
задоволено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду від 22.05.2013 року та
прийняте нове рішення, яким відмовити в
задоволені позову. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служби - залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "22" травня 2013 року - залишити без
змін, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як було встановлено судом першої
інстанції, відповідно до наказу ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва №1259/2260
від 07.09.2012, згідно пп.78.1.11 Податкового
кодексу України (надалі - ПК України) та
постанови старшого слідчого ОВС СУ ДПС
у м. Києві підполковника міліції Бабій
О.В. від 25.06.2012 року проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку позивача, за наслідками якої
складено акт від 21.09.2012 року
№1442/22А60/М412788 та прийнято спірні
податкові повідомлення рішення:

- № від 16.10.2012, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем «податок на додану
вартість» на загальну суму 123312грн., в
т.ч. за основним платежем в сумі 98650грн.,
штрафними (фінансовими) санкціями в
сумі 24662,50грн.)

-№ від 16.10.2012, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання

за платежем «податок на прибуток» на
загальну суму 161952,50грн., в т.ч. за
основним

платежем в сумі 129562грн., штрафними
(фінансовим) санкціями в сумі 32390,50грн.)

Як вбачається з акту перевірки,
збільшення грошового зобов'язання та
застосування до позивача штрафних
санкцій ґрунтується на обставинах
недійсності та нікчемності правочинів
між позивачем та TOB «ТК
«Поділля-Експрес», що обумовлена
наявністю матеріалів досудового
слідства по кримінальній справі №54-3414,
порушеної відносно ОСОБА_3 за фактом
фіктивного підприємництва при
створенні, в тому числі TOB «ТК «Поділля -
Експрес».

Крім того, ДПІ посилається на протокол
допиту обвинуваченого ОСОБА_3 та
постанову Печерського районного суду
м. Києва від 21.09.2012, якою ОСОБА_3
звільнено від кримінальної
відповідальності за нереабілітуючими
обставинами (амністія).

Не погоджуючись з викладеними
обставинами, позивач звернувся до суду
з відповідним позовом.

Окружний адміністративний суд м. Києва
прийшов до висновку про необхідність
задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції
враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України
вирок суду в кримінальній справі або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

За змістом диспозиції вказаної частини
ст.72 КАС України, обов'язковість
преюдиційних обставин, передбачена
частиною четвертою статті 72 КАС
України, відповідно до буквального
тлумачення зазначеної норми
поширюється лише на обставини,
встановлені безпосередньо: 1) або
вироком у кримінальній справі; 2) або
постановою про адміністративний
проступок.

Відповідно обставини, встановлені в
інших процесуальних актах у
кримінальних справах, в даному випадку
- у постанові про закриття кримінальної
справи, не сприймаються судом як
обов'язкові, відповідно до частини
четвертої статті 72 КАС України.

Судом враховується, що норма частини
четвертої статті 72 КАС України
поширюється лише на особу, щодо якої
прийнято постанову - ОСОБА_3, в той час
як згадувана постанова Печерського
районного суду м. Києва не містить в
собі жодної встановленої обставини,
щодо укладання між позивачем по даній
справі та TOB «ТК» Поділля - Інвест» угод
з метою ухилення від сплати податків
або угод, що завідомо суперечать
інтересам держави та суспільства, на
чому наполягає ДПІ.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції та не приймає до уваги
посилання відповідача на протокол
допиту обвинуваченого ОСОБА_3 та
постанову Печерського районного суду
м. Києва від 21.09.2012 №1-555/12 як на належні
та допустимі докази тверджень
податкового органу про недійсність та
нікчемність правочинів між позивачем
та його контрагентом.

В той же час, з Акту перевірки позивача
вбачається, що під час проведення
перевірки податковим органом детально
здійснено аналіз первинних
бухгалтерських/податкових документів
по взаємовідносинам позивача з TOB «ТК
«Поділля-Інвест», наданих до позивачем
до перевірки, а саме: Договорів №0/10-2010
від 04.10.2010, №01/11-2010 від 01.11.2010, №01412-2010 від
01.12.2010, №03/12-2010 від 03.12.2010; актів
здачі-приймання виконаних робіт,
податкових накладних, банківських
виписок, (стр.4 -5 Акту перевірки).

Однак, не приймаючи до уваги змісту та
обсягу господарських операції за
вказаними Договорами між позивачем та
TOB «ТК «Поділля-Інвест», не приймаючи до
уваги документи, що надані позивачем до
перевірки, податковий орган кваліфікує
порушення позивачем пп.7.4.5, пп.7.7.1
Закону України «Про податок на додану
вартість» та пп.5.3.9 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
посилаючись виключно на встановлені в
ході перевірки порушення сторонами
правочинів ст.203, ст.215, 216 Цивільного
кодексу України, тим самим збільшуючи
грошове зобов'язання на підставі
визнання правочинів між позивачем та
ТОВ «ТК«Поділля - Інвест » протягом
перевіряємого періоду недійсними.

Втім, посилання відповідача на частину
1, 2 статті 215, статтю 228 ЦК України є
безпідставними, так як зазначені норми
можуть використовуватися лише при
визнанні правочинів недійсними в
судовому порядку.

Вказані висновки підтверджуються ст. 20
Податкового кодексу України,
відповідно до якої органам державної
податкової служби України не надано
повноважень щодо визнання тих чи інших
угод (правочинів) недійсними та/або
нікчемними.

З урахуванням встановлення в рамках
даної адміністративної справи того, що
позивачем фактично отримано від
Контрагента послуги з технічного
супроводження програмного
забезпечення IBM Lotus Notes/Domino, які
використано в рамках власної
господарської діяльності для
отримання прибутку (Договір позивача з
ВАТ «ВТБ «Банк» №25-09/09 від 25.09.2009) та
сплачено ПДВ в ціні даних послуг,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
право на віднесення суми за
правочинами купівлі послуг до
податкового кредиту та валових витрат
виникло у позивача законно, а отже
обставини, викладені в Акті перевірки
спростовуються належними та
допустимими доказами, що зібрані під
час розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що
послуги, отримані позивачем, не є
обмеженими в цивільному обороті, не
отримані внаслідок вчинення злочину, а
сама по собі операція з придбання даних
послуг також не може бути визначена
судом як порушення встановленого
порядку.

Частина 1 ст. 91 Цивільного кодексу
України встановлено, що цивільна
правоздатність юридичної особи
виникає з моменту її створення і
припиняється з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

Отже, за змістом зазначеної норми
державна реєстрація юридичної особи є
юридично значимою дією, з якою цивільне
та господарське законодавство пов'язує
виникнення цивільної правоздатності.

На момент вчинення господарських
правовідносин між позивачем та
Контрагентом, і на момент фактичного
виконання даних господарських
відносин, контрагент позивач, як
юридична особа був внесений в Єдиний
державний реєстр юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців та був
зареєстрований платником податку на
додану вартість.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд
зазначає, що навіть за умови допущення
попередніми постачальниками у ланцюгу
постачання товару/надання послуг
певних порушень податкового
законодавства, дані обставини тягнуть
негативні наслідки саме для таких
постачальників та не впливають на
право позивача (добросовісного
платника податку) на віднесення до
складу податкового кредиту сплаченого
податку на додану вартість
постачальникам товару.

Як на час проведення перевірки, так і
станом на час розгляду даної справи,
компетентним органом не було
встановлено наявності умислу
посадових осіб позивача та контрагента
на укладення угоди, спрямованої на
ухилення від сплати податків або угоди,
укладеної в порушення публічного
порядку.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
колегія суддів приходить до висновку,
що позовні вимоги є законними та
обґрунтованими.

З огляду на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служби - залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "22" травня 2013 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволені апеляційної скарги
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служби -
відмовити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від "22" травня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді
Я.С.
Мамчура

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.