Справа № 2а-48/07
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Київ К/9991/31222/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Іваненко Я.Л.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Бахмацькому районі
Чернігівської області про визнання
незаконною відмови в призначенні
пенсії, покладення обов'язку визнати
трудовий стаж роботи у податковій
службі державною службою і провести
перерахунок, касаційне провадження в
якій відкрито за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Бахмацькому районі Чернігівської
області на постанову Бахмацького
районного суду Чернігівської області
від 22 жовтня 2007 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2007 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Бахмацькому
районі Чернігівської області, у якому
просила визнати незаконною відмову в
призначенні пенсії як державному
службовцю, покласти обов'язок визнати
трудовий стаж роботи у податковій
службі державною службою та провести
перерахунок пенсії з 10 червня 2007року.

Постановою Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 22 жовтня 2007
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Управління Пенсійного фонду
України в Бахмацькому районі
Чернігівської області звернулося з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3, надала УПФУ в
Бахмацькому районі відповідні
документи, згідно з якими має право на
одержання пенсії державного
службовця, для чого необхідно
зарахувати роботу в Бахмацькому
райфінвідділі з 04.08.1975р. по 29.06.2990р. (14
років 10 місяців 26 днів); роботу на
посадах спеціаліста в державній
податковій інспекції (адміністрації) з
02.07.1990р. по 11.06.1998р. (7 років 11 місяців 10
днів); роботу на посаді заступника
головного бухгалтера в Бахмацькій
міжрайонній податковій інспекції з
01.12.1998р. по 30.05.200р. (1 рік 6 місяців).

16 липня 2007 року листом Управління
Пенсійного фонду України в Бахмацькому
районі Чернігівської області позивачу
було відмовлено у призначенні пенсії
згідно ст. 37 Закону України "Про
державну службу". Вказана відмова
мотивована тим, що робота на посадах
державного податкового інспектора із
спеціальним званням не відноситься до
категорії посад державного службовця.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
і суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що робота на посадах державного
податкового інспектора із спеціальним
званням відноситься до категорії посад
державного службовця.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій,
виходячи з наступного.

Загальні засади діяльності, а також
статус державних службовців, які
працюють в державних органах та їх
апараті, визначає Закон України «Про
державну службу».

Відповідно до статті 1 цього Закону
державна служба в Україні - це
професійна діяльність осіб, які
займають посади в державних органах та
їх апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави та одержують
заробітну плату за рахунок державних
коштів. Ці особи є державними
службовцями і мають відповідні
службові повноваження.

Відповідно до частини другої статті 9
зазначеного Закону регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють в апараті
органів прокуратури, судів,
дипломатичної служби, митного
контролю, служби безпеки, внутрішніх
справ та інших, здійснюється
відповідно до цього Закону, якщо інше
не передбачено законами України. Із
наведеної норми вбачається, що правове
становище державних службовців, які
працюють в апараті інших органів, може
регулюватися іншими спеціальними
законами. При цьому Закон України «Про
державну службу» застосовується до
таких службовців в частині, яка не
врегульована спеціальними законами.

Спеціальним законом, що визначає
статус державної податкової служби в
Україні, її функції та правові основи
діяльності, є Закон України від 4 грудня
1990 року № 509-XII «Про державну податкову
службу в Україні» (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 509-XII).

Згідно з частиною першою статті 4 цього
Закону Державна податкова
адміністрація України, якій за змістом
частин другої, третьої цієї статті
підпорядковані державні податкові
адміністрації в областях, а їм, у свою
чергу, - відповідні державні податкові
інспекції, є центральним органом
виконавчої влади та відповідно до
Положення про Державну податкову
адміністрацію України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 травня 2007 року № 778 (чинного на
час виникнення спірних відносин),
забезпечує реалізацію єдиної
державної податкової політики,
державної політики у сфері контролю за
виробництвом і обігом спирту,
алкогольних напоїв, тютюнових виробів,
здійснює міжгалузеву координацію у цій
сфері та здійснює свої повноваження,
зокрема, через державні податкові
інспекції.

Посадовою особою органу державної
податкової служби за правилами частини
першої статті 15 Закону № 509-XII може бути
особа, яка має освіту за фахом та
відповідає кваліфікаційним вимогам,
установленим Державною податковою
адміністрацією України. Посадові особи
органів державної податкової служби
підлягають атестації, після якої таким
особам присвоюються спеціальні звання.

Зазначеною статтею Закону № 509-XII також
установлено умови, за яких особи не
можуть бути службовцями податкових
органів, які кореспондуються із
вимогами статей 5, 12 Закону України «Про
державну службу» щодо обмежень,
пов'язаних із прийняттям на державну
службу та її проходженням.

Статтею 6 цього Закону визначено, що
видатки на утримання органів державної
податкової служби визначаються
Кабінетом Міністрів України і
фінансуються з державного бюджету.

Таким чином, посадові особи державної
податкової служби, яким за наслідками
атестації присвоєно спеціальні звання,
займають посади в державних органах
щодо практичного виконання завдань і
функцій держави (зокрема у сфері
податкової політики), одержують
заробітну плату за рахунок державного
бюджету, а отже, перебувають на
державній службі та є державними
службовцями.

Законом №509-XII не врегульовано питання
пенсійного забезпечення посадових
осіб державної податкової служби, яким
присвоєно спеціальні звання, тому при
вирішенні таких питань підлягають
застосуванню положення Закону №
3723-ХІІ, зокрема стаття 37, за правилами
якої на одержання пенсії державних
службовців мають право особи, які
досягли встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку.

Абзацами другим та третім пункту
другого Порядку обчислення стажу
державної служби, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 травня 1994 року № 283, передбачено,
що до стажу державної служби
зараховується робота (служба) на
посадах керівних працівників і
спеціалістів в апараті державної
податкової та контрольно-ревізійної
служби, а також на посадах суддів,
слідчих, прокурорів, інших службових
осіб, яким присвоєно персональні
звання.

Виходячи з наведеного колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що посадові
особи державної податкової служби,
яким присвоєно спеціальні звання, є
державними службовцями зі спеціальним
статусом, а тому період проходження
такої служби в податкових органах має
зараховуватися до стажу державної
служби, який дає право на пенсію
державного службовця відповідно до
статті 37 Закону України «Про державну
службу».

Враховуючи вищенаведене законодавство
та беручи до уваги, що на момент
звернення до органів Пенсійного фонду
України, позивач досяг пенсійного віку,
мав страховий стаж більше 20 років стажу
роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців,
суди попередніх інстанцій дійшли
вірного висновку щодо неправомірних
дій Управління Пенсійного фонду
України в Бахмацькому районі
Чернігівської області по відмові у
призначенні ОСОБА_3 пенсії державного
службовця.

Відповідно до частини третьою статті
2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Бахмацькому
районі Чернігівської області
відхилити, а постанову Бахмацького
районного суду Чернігівської області
від 22 жовтня 2007 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: