Справа № 9101/113830/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"08" жовтня 2013 р. справа №
2а/0470/5107/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів
Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Чепурко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
13.06.2012 р.

у справі № 2а/0470/5107/12

за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач)

до управління Пенсійного фонду України
в Жовтневому районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області (далі -
відповідач-1), управління Державної
казначейської служби України в
Жовтневому районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області (далі -
відповідач-2), Криворізького відділу
реєстрації та екзаменаційної роботи
управління Державної автомобільної
інспекції Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області (далі - відповідач-3)

про визнання протиправними дій та
стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом
про визнання протиправними дії
відповідача-3, яким 11.04.2012 р. при
реєстрації автомобіля в органах МРЕВ з
неї стягнуто збір до Пенсійного фонду
України у розмірі 3 % вартості
автомобіля з відчуження автомобіля в
сумі 1 181,20 грн.; просить стягнути з
управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області через
Головне управління Державного
казначейства України в
Дніпропетровській області 1 181,20 грн.
примусово сплаченого збору.

Постановою суду першої інстанції позов
задоволено. Стягнуто з управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області через
управління державної казначейської
служби України в Жовтневому районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області на користь ОСОБА_1 1 181,20 грн.
примусово сплаченого збору. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 107,30 грн.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що сплата збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, підлягає сплаті лише при
відчуженні легкового автомобіля, а не
під час його придбання.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач-1 оскаржив
її в апеляційному порядку, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права.

Просить скасувати постанову суду та
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач-1
вказують на те, що до відчуження майна в
розумінні п. 12 Порядку сплати збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, відноситься і
купівля легкових автомобілів, а тому
позивач діяв правомірно, сплачуючи
збір на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування під час купівлі
автомобіля.

Позивач надіслала до суду
апеляційної інстанції заперечення
щодо відмови у задоволенні апеляційної
скарги та залишення постанови суду
першої інстанції без змін.

У судове засідання представники
учасників процесу не з'явилися, про
дату, час і місце судового розгляду
були повідомлені належним чином.

Дослідивши обставини справи,
перевіривши дотримання судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 11.04.2012 р.
позивач придбала автомобіль "VOLKSVAGEN POLO"
вартістю 39 373 грн.

При реєстрації вказаного
транспортного засобу у ДАІ позивачем
було сплачено до Пенсійного фонду
України в особі відповідача-1 збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 3 % вартості
автомобіля у розмірі 1 181,20 грн., що
підтверджується квитанцією № 670 від
11.04.2012 року АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК".

Стягнення вказаної суми з
рахунків відповідача-1 і є предметом
судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
сплата збору на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
підлягає сплаті лише при відчуженні
легкового автомобіля, а не під час його
придбання.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Порядок справляння та
використання збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування
визначений Законом України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" від 26.06.1997 р.

Пунктом 7 статті 1 Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування", в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, визначено виключним
перелік осіб - платників збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, передбачено, що
платниками збору є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Тобто, відповідно до вказаного
Закону обов'язок зі сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування покладається на осіб лише
у випадку відчуження, а не при купівлі
автомобілів.

Проте, відповідно до пункту 12
Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03 листопада 1998
року платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій з відчуження легкових
автомобілів є підприємства, установи
та організації всіх форм власності, а
також фізичні особи, які набувають
право власності на легкові автомобілі
шляхом купівлі легкових автомобілів, у
тому числі у виробників або
торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством).

Відповідно до ч. 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, приписи пункту 12
Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03 листопада 1998
року, не підлягають застосуванню до
даних правовідносин, оскільки Закон
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" має
вищу юридичну силу.

Така думка, узгоджується з
практикою Вищого адміністративного
суду, що викладена в ухвалі від 26 лютого
2013 року у справі №К/800/3955/13, а також з
роз'ясненням Пленуму Верховного Суду
України, яке міститься в постанові від
01 листопада 1996 року № 9 (пункті 5) , де
зазначено, що судам необхідно виходити
з того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону. Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно -правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позивач має
право на повернення сплаченого до
Пенсійного фонду України збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 1 181,20 грн., яке
сплачувати не повинен був, оскільки у
даних правовідносинах був покупцем
автомобіля.

Не зазначення судом першої
інстанції порядку стягнення з
Державного бюджету України помилково
сплачених коштів, не є підставою для
скасування вірного по суті рішення та
не позбавляє сторін права, у разі
необхідності, звернутись до суду
першої інстанції за роз'ясненням
судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку, що суд першої інстанції
об'єктивно, повно, всебічно дослідив
обставини, які мають суттєве значення
для вирішення справи, та ухвалив судове
рішення без порушення норм
матеріального та процесуального права,
тому постанову суду слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Керуючись ст.198, ст.200, ст.206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
13.06.2012 р. у справі № 2а/0470/5107/12 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України в
порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун