Справа № 461/11032/13-а, 2а-461/467/13
Суддя: Савицька Н.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року м. Львів №
876/1073/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Савицької Н.В.

суддів:
Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання
: Коцур В.К.

представника позивача:
Галуги Я.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління архітектури Департаменту
містобудування Львівської міської
ради на постанову Галицького районного
суду м. Львова від 04.11.2013 року у справі
за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-технічна
книга» до Управління архітектури
Департаменту містобудування
Львівської міської ради про визнання
відмови протиправної та зобов'язання
до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

12.09.2013 р. позивач Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-технічна
книга» ( ТзОВ «Науково-технічна книга» )
звернувся в суд з позовом до
Управління архітектури Департаменту
містобудування Львівської міської
ради про визнання відмови протиправної
та зобов'язання до вчинення дій.

Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 04.11.2013 р. позов задоволено.
Суд визнав протиправну відмову
Управління архітектури Департаменту
містобудування Львівської міської
ради про продовження терміну дії
паспорта № 50 від 07.06.2012 р. на два роки з
01.04.2015 р. по 31.10.2015 р., з 01.04.2016 р. до 31.10.2016
р.

Крім того, суд першої інстанції
зобов'язав відповідача збільшити
загальну площу відкритого літнього
майданчика, розташованого за адресою:
м. Львів, пл.. Ринок, 10 ( на тротуарі ) до 50
кв.м.

Не погодившись з даною постановою,
апелянт Управління архітектури
департаменту містобудування
Львівської міської ради подав
апеляційну скаргу, покликаючись на те,
що постанова суду першої інстанції є
необґрунтована, прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Апелянт просить суд, постанову
Галицького районного суду м. Львова від
04.11.2013 р. скасувати та прийняти нову
якою в позові відмовити.

В судовому засіданні представник
позивача Галуг Я.І. просив суд,
апеляційну скаргу залишити без
задоволення а постанову суду першої
інстанції без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання на виклик суду не
з'явились хоча, належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності відповідно до
ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника
процесу, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість постанови суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення виходячи з наступних
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
всупереч ст. 71 КАС України не довів
обставини на яких ґрунтуються його
заперечення.

Проте, колегія суддів вважає такі
висновки суду першої інстанції
помилковими, виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
07.06.2012 р. відповідач Управління
архітектури департаменту
містобудування Львівської міської
ради видав позивачу Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Науково-технічна книга» паспорт №? 50
на розміщення відкритого літнього
майданчика площею 3,9 кв.м на пл.. Ринок, 10
( на тротуарі). Термін дії паспорту 3
роки ( з 01.04.2012 р. до 31.10.2012 р., з 01.04.2013 р. до
31.10.2013 р., з 01.04.2014 до 31.10.2014 р. ).

На звернення позивача від 18.04.2013 р. про
продовження терміну дії паспорта
відкритого літнього майданчика до
01.11.2016 р. та збільшення площі літнього
майданчика до 50 кв.м. останній отримав
лист від відповідача про відмову в
задоволенні вказаної заяви.

Позивач ставить вимогу про визнання
протиправною відмови Управління
архітектури Департаменту
містобудування Львівської міської
ради від 13.05.2013 року №2401-2вих-578 у
продовженні терміну дії паспорту
відкритого літнього майданчика, яку
суд першої інстанції задовольнив.

Проте, колегія суддів вважає що суд
першої інстанції не з'ясував, що
рішення Управління архітектури
Департаменту містобудування
Львівської міської ради від 13.05.2013 року
№2401-2вих-578 насправді є
листом-відповіддю на заяву позивача
від 18.04.2013 року, а не рішенням суб'єкта
владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Рішення суб`єкта владних повноважень
являє собою нормативний акт
розпорядчого характеру, що ухвалюється
суб`єктом владних повноважень для
розв`язання найбільш важливих питань,
які належать до його компетенції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Згідно з частиною 7 КАС України у разі
відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, який регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Теорія права виходить з того, що
нормативно-правовий акт є офіційним
актом-волевиявленням (рішенням)
уповноважених суб'єктів права, який
встановлює (змінює, скасовує) правові
норми з метою регулювання суспільних
відносин. Правовий акт індивідуальної
дії це рішення суб'єкта владних
повноважень, дію якого поширено на
конкретну особу або що стосується
конкретної ситуації, і яке передбачене
для разового застосування.
Обов'язковою ознакою
нормативно-правового акту та правового
акту індивідуальної дії є юридичний
характер, тобто обов'язковість їх
приписів для відповідного суб'єкта
(суб'єктів), дотримання яких
забезпечується правовими механізмами.

Враховуючи ці наведені положення
документ, який позивач називає
рішенням суб'єкта владних повноважень
є насправді листом.

Додатково необхідно зазначити, що
згідно з частиною 2 статті 11 КАС
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити
висновок, що при розгляді справи суд
обмежений предметом та обсягом
заявлених позовних вимог та не може
застосовувати інший спосіб захисту ніж
той, який зазначив позивач у позовній
заяві. Водночас суд може вийти за межі
правового обґрунтування, зазначеного у
позовній заяві, якщо вбачає порушення
інших приписів ніж ті, про які йдеться у
позовній заяві.

Отже, апеляційний суд вважає, що
позивач невірно обрав спосіб захисту.

п.1.3 Порядку отримання паспортів на
розміщення відкритих літніх
майданчиків у м. Львові біля об'єктів
ресторанного господарства для
здійснення підприємницької
діяльності, затвердженого ухвалою
Львівської міської Ради № 2452 від 05.03.2009
року з наступними змінами і
доповненнями передбачено, що паспорти
на розміщення відкритих літніх
майданчиків видає управління
архітектури департаменту
містобудування на підставі позитивних
висновків комісії зі встановлення
відкритих літніх майданчиків.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2. Порядку
паспорт надається терміном до 5 років з
правом розміщення літніх майданчиків
виключно у межах сезонного періоду, з 1
квітня до 1 листопада поточного року.
Дія паспорту починається з 1 квітня
поточного року (або з дати, вказаної у
заяві) і закінчується 1 листопада.

п. 3.3. Порядку передбачено, що за умови
наявності у заявника договору оренди
земельної ділянки право на розміщення
літнього майданчика сезонним періодом
не обмежується, термін дії паспорту на
розміщення літнього майданчика
встановлюється на період дії договору
оренди земельної ділянки.

Виключні підстави для відмови у
наданні паспорту літнього майданчика
визначені пунктом 2.4. Порядку, зокрема,
розміщення літнього майданчика на: 1)
пішохідних доріжках, тротуарах та
алеях, якщо це перешкоджає вільному
руху пішоходів (при влаштуванні
літнього майданчика на тротуарі його
прохідна ширина повинна залишатися не
меншою ніж 1,5 м); 2) проїжджій частині
вулиць і доріг; 3) зелених насадженнях; 4)
пішохідній зоні центральної частини
міста без збереження проїзду
автотранспорту спеціальних служб.

Колегія суддів вважає що суд першої
інстанції зобов'язавши відповідача
продовжити позивачу термін дії
паспорта відкритого літнього
майданчика та збільшити загальну площу
до 50 кв.м. підмінив державний орган
оскільки, чинним законодавством
встановлений порядок для отримання
вказаних дозволів, зокрема, наявність
позитивних висновків комісії зі
встановлення відкритих літніх
майданчиків.

Крім того, суд першої інстанції
збільшивши загальну площу літнього
майданчика до 50 кв.м. не звернув увагу
на ту обставину, що п. 2.4. Порядку
передбачено, що при влаштуванні
літнього майданчика на тротуарі його
прохідна ширина повинна залишатись не
менше ніж на 1,5 м.

Разом з тим, апеляційний суд також
вважає що позивач обрав невірний
спосіб захисту оскільки, вимога про
продовження терміну дії паспорта
відкритого літнього майданчика є
передчасною. Термін дії договору № 0-50-12
(П) на право тимчасового користування
окремими конструктивними елементами
благоустрою комунальної власності на
умовах оренди для розміщення об'єктів
соціально-культурного, торговельного
та іншого призначення в порушення п. 3.3
Порядку сторонами не продовжений.

Крім того, задовольняючи позов суд
першої інстанції в порушення вимог ст.
159 КАС України не вказав жодної норми
чинного законодавства яку порушив
відповідач.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце,
зокрема, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи тому, колегія суддів приходить
до висновку що постанову слід
скасувати та прийняти нову про відмову
у задоволенні позову за
безпідставністю вимог.

Керуючись ст.160, ст.195, ст. 198, ст.202, ст. 207,
ст.212, ст.254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
архітектури Департаменту
містобудування Львівської міської
ради задовольнити.

Постанову Галицького районного суду м.
Львова від 04.11.2013 року - скасувати.

В позові Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-технічна
книга» до Управління архітектури
Департаменту містобудування
Львівської міської ради про визнання
відмови протиправної та зобов'язання
до вчинення дій - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20 днів після
набрання постанови законної сили.

Головуючий:
Н.В. Савицька

Судді:
М.В. Костів

Р.М. Шавель