Справа № 9101/115837/2012
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2013-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2013 рокусправа № 2а/0470/3678/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Нагорної
Л.М. Мельника В.В.

секретар судового засідання:
Рязанов А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції

у Кіровському
районі міста Дніпропетровська,

на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду

від 22 травня 2012 року

у справі № 2а/0470/3678/12

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1;

до відповідача Державної
податкової інспекції

у Кіровському
районі міста Дніпропетровська,

вул. Горького, 22,
м. Дніпропетровськ, 49038;

про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання

вчинити певні дії,
-

встановив: Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 подано позов до ДПІ у
Кіровському районі міста
Дніпропетровська про:

визнання протиправною відмови ДПІ у
Кіровському районі міста
Дніпропетровська від 02.02.2012 року №
2278/10/17-226 у видачі свідоцтва платника
єдиного податку та скасування
зазначеного рішення ДПІ у Кіровському
районі міста Дніпропетровська;

зобов'язання ДПІ у Кіровському районі
міста Дніпропетровська видати
Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1
свідоцтво платника єдиного податку.

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд (суддя Коблова
О.Д.) своєю постановою від 22 травня 2012
року позов задовольнив.

Постанова мотивована тим, що
податковий орган невірно розтлумачив
положення абз. 4 п.п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291
Податкового кодексу України та
безпідставно відмовив позивачу в
застосування до нього спрощеної
системи оподаткування.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі ДПІ у Кіровському районі м.
Дніпропетровська, Відповідач, вказує
що податковий орган діяв в межах
діючого законодавства і на законних
підставах відмовив у видачі Свідоцтва
про сплату єдиного податку.

Просить на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду скасувати та
прийняти нову постанову суду.
Відмовити в задоволенні позову.

Процесуальним правом на участь
представника в судовому засіданні
Сторони не скористались.

З огляду на приписи статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Обставини справи: 24.01.2012 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
ДПІ у Кіровському районі м.
Дніпропетровська з заявою про
переведення його на спрощену систему
оподаткування на 2012 рік; обраний вид
діяльності з КВЕД визначений під
кодами 52.48.2 - роздрібна торгівля
годинниками, 70.20.0 - здавання в оренду
власне нерухоме майно, 36.22.0 -
виробництво ювелірних виробів, 52.73.2 -
ремонт ювелірних виробів КВЕД ДК 009:2005.

З результатами розгляду зазначеної
заяви відповідач листом від 02.02.2012р. №
2278/10/17-226 повідомив позивача про те, що
відповідно до пп. 4 пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 ПК
України не можуть бути платниками
єдиного податку фізичні
особи-підприємці, які здійснюють
видобуток, виробництво, реалізацію
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння, у тому числі органогенного
утворення. При цьому відповідач
послався на п.1 та п.2 ст.1 Закону України
«Про державне регулювання видобутку,
виробництва і використання
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння та контроль за операціями з
ними». На підставі зазначених норм
відповідач вказав, що фізичні
особи-підприємці єдиного податку не
мають права здійснювати виробництво та
продаж ювелірних виробів, отже
відповідач не знайшов законних підстав
для видачі позивачу свідоцтва платника
єдиного податку на 2012 рік.

Визнання протиправною відмови,
оформленої листом від 02.02.2012р. №
2278/10/17-226 та зобов'язання видати ДПІ у
Кіровському районі міста
Дніпропетровська Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 свідоцтво
платника єдиного податку було
предметом судового розгляду.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесені оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Пунктом 291.3 ст. 291 Податкового кодексу
України встановлено, що юридична особа
чи фізична особа - підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Відповідно до пп. 298.1.1 п. 298.1 ст. 291
Податкового кодексу України для
обрання або переходу на спрощену
систему оподаткування суб'єкт
господарювання подає до органу
державної податкової служби заяву.

Підпунктом 5 п. 298.3 ст. 298 Податкового
кодексу України передбачено, що у заяві
про обрання або перехід на спрощену
систему оподаткування зазначаються
такі обов'язкові відомості: обрані
фізичною особою - підприємцем види
господарської діяльності згідно з КВЕД
ДК 009:2005, у разі здійснення виробництва -
також види товару (продукції), що нею
виробляються.

Пунктом 299.9 ст. 299 Податкового кодексу
України визначено підстави для
прийняття органом державної
податкової служби рішення про відмову
у видачі суб'єкту господарювання
свідоцтва платника єдиного податку є
виключно:

1) невідповідність такого суб'єкта
господарювання вимогам статті 291 цієї
глави;

2) наявність у суб'єкта господарювання,
який утворюється в результаті
реорганізації (крім перетворення)
будь-якого платника податку,
непогашених податкових зобов'язань чи
податкового боргу, що виникли до такої
реорганізації;

3) подання протягом календарного року
більше одного разу заяви про перехід на
спрощену систему оподаткування

Підпунктом 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5
статті 291 Податкового кодексу України
встановлено, що не можуть бути
платниками єдиного податку, зокрема,
суб'єкти господарювання, які
здійснюють видобуток, виробництво,
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення.

Стаття 14 Податкового кодексу України
не дає визначення понять «видобуток,
виробництво, реалізація дорогоцінних
металів і дорогоцінного каміння».

Відповідно до ст. 5 ПК України інші
терміни, що застосовуються у цьому
Кодексі і не визначаються ним,
використовуються у значенні,
встановленому іншими законами.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
18.11.1997 року № 637/97-ВР «Про регулювання
видобутку, виробництва і використання
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння та контроль за операціями з
ними», видобуток дорогоцінних металів
-вилучення дорогоцінних металів з надр
і відходів гірничо-збагачувального або
металургійного виробництва (хвости
збагачення, відвали, шлаки, шлами,
недогарки) з усіма можливими способами;
видобуток дорогоцінного каміння та
напівдорогоцінного каміння -вилучення
дорогоцінного каміння та
напівдорогоцінного каміння з гірських
порід усіма можливими способами;
виробництво дорогоцінних металів
-вилучення дорогоцінних металів із
комплексних руд, концентратів та інших
напівпродуктів, відходів і брухту, що
містять ці метали, та афінаж
дорогоцінних металів; афінаж
дорогоцінних металів -металургійний
процес одержання дорогоцінних металів
високої чистоти шляхом відділення від
них забруднюючих домішок.

Виходячи з викладеного, колегія
зазначає, що жоден з зазначених видів
діяльності не містить робіт, які б
включали або були б пов'язані з
виготовленням ювелірних та побутових
виробів з дорогоцінних металів.
Зазначені види діяльності не
передбачають наявність як результату
їх провадження кінцевого продукту
(товару) у вигляді ювелірних та
побутових виробів з дорогоцінних
металів, що можуть бути реалізовані.

Обмеження на застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності поширюється тільки на
суб'єктів господарювання, які
здійснюють операції сировиною, а не з
готовою споживчою продукцією, а саме:

1) видобуток (підклас 13.20.0 та підклас
14.50.0 КВЕД ДК 009:2005);

2) виробництво (підклас 27.41.0);

3) торгівлю (підклас 51.52.4 та підклас 51.56.0
) дорогоцінними металами і
дорогоцінним камінням, у тому числі
органогенного утворення.

Доводи апеляційної скарги зазначених
висновків суду першої інстанції не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що окружним адміністративним
судом при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі міста Дніпропетровська
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
травня 2012 року у справі № 2а/0470/3678/12
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
В.В. Мельник