Справа № 360/835/13-а
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2014 р. м. Київ
К/800/56628/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці про
зобов'язання скласти акт про нещасний
випадок на службі, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 жовтня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці, в якому
просив визнати відмову відповідача у
складенні актів по формі Н-5 та Н-1 про
нещасний випадок, який стався 20 квітня
2007 року неправомірною, зобов'язати
Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці протягом
одного місяця з моменту набрання
постановою чинності скласти акти по
формі Н-5 та Н-1 про вказаний нещасний
випадок.

Постановою Бородянського районного
суду Київської області від 15 липня 2013
року позовні вимоги задоволено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 жовтня 2013
року було скасовано постанову суду
першої інстанції та ухвалено нову
постанову, якою позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції у справі,
ОСОБА_3 звернувся з касаційною скаргою,
в якій просить рішення суду
апеляційної інстанцій скасувати та
залишити в силі постанову суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 працював на
посаді начальника лінійного пункту
міліції на станції Клавдієво лінійного
відділу на станції Київ-Пасажирський
Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці та 16 липня
2012 року звільнений з органів
внутрішніх справ за віком.

8 жовтня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці із заявою
про призначення службового
розслідування нещасного випадку, який
стався з ним 20 квітня 2007 року під час
виконання службових обов'язків. На
підставі даної заяви було призначене
службове розслідування вказаного
нещасного випадку, за результатами
якого складено акт від 16 листопада 2012
року Форми Н-5 та встановлено, що 20
квітня 2007 року приблизно о 09 годині 00
хвилин позивач, перебуваючи на посаді
начальника ЛПМ на ст.Клавдієве ЛВ на
ст.Київ-Пасажирський виїхав на
електропотязі сполученням
«Борщагівка-Тетерів» із залізничної
станції «Святошино», з метою його
супроводження по шляху слідування до
лінійного пункту міліції,
розташованого на залізничній станції
Клавдієве. По прибуттю до залізничної
станції Клавдієве о 10 годині 00
хвилин позивач та міліціонер ОСОБА_4
вийшли з останнього вагону
електропотягу та пішли по платформі в
напрямку лінійного пункту міліції.
Однак, підходячи до сходів, які ведуть
до виходу з платформи, ОСОБА_3 відчув
слабкість, у нього раптово
запаморочилось в голові, внаслідок
чого останній втратив свідомість та
впав на сходи. Через падіння позивач
отримав різану рану шкіри лоба, струс
головного мозку, забійну рану голови.

Комісією Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці було
зроблено висновок, що нещасний випадок
із позивачем стався в період
проходження служби при виконанні
службових обов'язків.

16 листопада 2012 року комісією
Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці було
складено акт № 7 форми Н-1 про нещасний
випадок, який стався з капітаном
міліції ОСОБА_3, згідно якого на
підставі п.3.9 наказу МВС України від 27
грудня 2002 року № 1346 «Про затвердження
Порядку розслідування та обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань та аварій, що сталися в
органах і підрозділах системи МВС
України» зроблено висновок, що
нещасний випадок з позивачем стався в
період проходження служби при
виконанні ним службових обов'язків.

За наслідками додаткового службового
розслідування по факту вищезазначеної
події прийнято рішення вважати
недійсними видані вищевказані акти
форм Н-1 та Н-5 від 16 листопада 2012 року і
складено акти форм Н-5 та НТ, з яких
вбачається, що нещасний випадок 20
квітня 2007 року стався з позивачем в
період проходження служби, але не
пов'язаний з виконанням службових
обов'язків.

Висновок мотивовано тим, що згідно акту
№241 медичного обстеження, ОСОБА_3 в ІV -
2007 р. - ЗЧМТ - струс головного мозку в
побуті.

Також у вказаному висновку зазначено,
що під час огляду в психіатра 30
січня 2012 року зі слів ОСОБА_3 у 2007 році у
побуті переніс ЧМТ (20.04.2007 р. дома на
голову впала віконна рама).

Згідно виписки з історії хвороби
Центрального госпіталю МВС України
№4061/317 зазначено, що 20.04.2007 р. ОСОБА_3
отримав травму в побуті при проведенні
будівельних робіт в селі (на голову
впала рама).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
травма голови, яку отримав позивач 20
квітня 2007 року не є побутовою, а
отримана ним саме в період проходження
служби і пов'язана з виконанням
службових обов'язків.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та ухвалюючи нову постанову
про відмову у задоволенні позову,
апеляційний суд виходив з того, що
нещасний випадок, який стався з
позивачем, не пов'язаний з виконанням
службових обов'язків.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком суду
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до частини шостої статті 23
Закону України «Про міліцію» ( в
редакції, на час виникнення спірних
правовідносин) у разі поранення
(контузії, травми або каліцтва),
заподіяного працівнику міліції під час
виконання ним службових обов'язків, а
також інвалідності, що настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України. Визначення ступеня втрати
працездатності працівником міліції у
період проходження служби в органах
внутрішніх справ у кожному випадку
ушкодження здоров'я здійснюється в
індивідуальному порядку відповідно до
законодавства.

Згідно пункту 2 Порядку та умов
виплати одноразової грошової допомоги
у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 травня 2007 року
№707, виконанням службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку та
боротьбі із злочинністю, є: несення
постової чи патрульної служби;
вчинення дій із забезпечення особистої
безпеки громадян, захисту їх прав і
свобод, законних інтересів; припинення
або запобігання злочинам та
правопорушенням; охорона і
забезпечення громадського порядку;
виявлення і розкриття злочинів, розшук
осіб, що їх вчинили; забезпечення
безпеки дорожнього руху; участь у
ліквідації наслідків аварії, пожежі,
катастрофи, стихійного лиха та інших
надзвичайних подій.

Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 27 грудня 2002 р. N 1346,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 31 січня 2003 р. за N 83/7404,
затверджено Порядок розслідування та
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань та аварій, що сталися в
органах і підрозділах системи МВС
України.

Пунктом 3.9. та 3.10, а також 3.11 Порядку
розслідування та обліку нещасних
випадків, професійних захворювань та
аварій, що сталися в органах і
підрозділах системи МВС України,
передбачено випадки, в яких комісія з
розслідування визнає, що «нещасний
випадок трапився при виконанні
службових обов'язків» та що «нещасний
випадок трапився при виконанні
службових обов'язків, пов'язаних з
безпосередньою участю в охороні
громадського порядку, громадської
безпеки, у боротьбі зі злочинністю».

Однак, вищенаведеним нормами не
передбачено визнання нещасного
випадку, що відбувся з працівниками
органів внутрішніх справ при
прямуванні їх до місця служби, таким, що
трапився при виконанні службових
обов'язків або таким, що трапився при
виконанні службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку,
громадської безпеки, у боротьбі зі
злочинністю.

Разом з тим, постановою Кабінету
Міністрів України від 22 березня 2001 року
№ 70 затверджено Порядок
розслідування та обліку нещасних
випадків невиробничого характеру,
відповідно до п.п.2, 3 якого під
нещасними випадками невиробничого
характеру слід розуміти не пов'язані з
виконанням трудових обов'язків травми,
у тому числі отримані внаслідок
заподіяних тілесних ушкоджень іншою
особою, отруєння, самогубства, опіки,
обмороження, утоплення, ураження
електричним струмом, блискавкою,
травми, отримані внаслідок стихійного
лиха, контакту з тваринами тощо (далі -
нещасні випадки), які призвели до
ушкодження здоров'я потерпілих.

Розслідуванню згідно з цим Порядком
підлягають нещасні випадки, що сталися
під час, зокрема, прямування на роботу
чи з роботи пішки, на громадському,
власному або іншому транспортному
засобі, що не належить підприємству,
установі або організації і не
використовувався в інтересах цієї
організації.

Як було встановлено судом апеляційної
інстанції, нещасний випадок стався з
позивачем на шляху прямування від
об'єкту супроводження до місця служби.
При цьому виконання службових
обов'язків (як то патрулювання, охорона
громадського порядку) ним не
здійснювалась.

Крім того, додатковою перевіркою
встановлено, що травма отримана
позивачем в побуті (виписка з історії
хвороби Центрального госпіталю МВС
України №4061/317).

Враховуючи вказане, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що нещасний
випадок, який стався з позивачем, не
пов'язаний з виконанням службових
обов'язків.

Враховуючи вищевикладене, а
також те, що постанова суду першої
інстанції скасована судом апеляційної
інстанції, а в справі ухвалено нове
законне рішення, колегія суддів вважає,
що касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду
апеляційної інстанції залишити без
змін, оскільки вона прийнята з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана правильно, а
доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: