Справа № 9101/6622/2012
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2013-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2013 р. справа № 2а-1245/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 14
липня 2011 р.

за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Довгинцівської
районної в місті ради
Дніпропетровської області про
зобов'язання провести перерахунок та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася 14.03.2011 року до суду з
позовом, у якому просила: визнати
протиправною бездіяльність Управління
праці та соціального захисту населення
Виконавчого комітету Довгинцівської
районної в місті ради
Дніпропетровської області щодо не
нарахування і виплаті на іі користь сум
допомоги по догляду за дитиною (дітьми:
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3) по
досягненню дитиною трирічного віку у
відповідності та розмірі згідно ст. 15
ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми»; також просить зобов'язати
відповідача провести перерахунок
допомоги по догляду за дітьми до
досягнення дітьми 3-річного віку у
відповідності та розмірі згідно ст. 15
ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

На обґрунтування позову послалася на
те, що вона як мати малолітніх дітей має
право на отримання допомоги в розмірі
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом,
відповідно до ст. 15 Закону України від 21
листопада 1992 року № 2811-ХII "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми".

Ухвалою суду від 20.05.2011 року (а.с. 20)
частина позовних вимог за період з
09.07.2007 року по 13.09.2010 року - залишена без
розгляду у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду.

Постановою Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 14 липня 2011 р. в
задоволенні позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції обґрунтував свою
позицію тим, що норма ст. 15 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" не визнавалася
неконституційною, що свідчить про її
чинність та правомірність дій
відповідача щодо нарахування і виплати
позивачу допомоги по догляду за дітьми
до досягнення ними 3-річного віку у
розмірі 130грн. щомісячно.

З даним рішення суду першої інстанції
не погодилася позивач та подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржуване рішення та
задовольнити позовні вимоги в розмірі,
визначеному ст. 15 Закону України від 21
листопада 1992 року № 2811-ХII "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми". Посилається
на те, що вказаною статтею закону
визначено розмір допомоги по догляду
за дитиною в розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, а не
130грн. щомісячно.

Перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку
про можливість задоволення позовних
вимог на таких підставах.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач має на утриманні трьох
малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, позивач перебуває на
обліку в Управлінні як особа,
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, та отримує
допомогу в розмірі, передбаченому
частиною першою статті 15 ЗУ "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" №
2811-XII.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створення мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
(далі - Закон № 107-VI) - правовідносини
щодо виплати допомоги регулювалися
Законом № 2811-ХІІ "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми", дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13), та Законом № 2240-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону № 2240-III «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» було
передбачено, що допомога надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності (далі - Фонд), але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Станом на 1 січня 2008 року також діяли
Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 (далі - Порядок-1), та Порядок
призначення і виплати допомоги при
народженні дитини та допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку особам, застрахованим
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11 січня 2007 року №
13 (далі - Порядок-2).

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" були
внесені відповідні зміни до Закону №
2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" та Закону № 2240-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням».
Зокрема, згідно зі змінами, внесеними
до статті 13 Закону № 2811-ХІІ "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" та
Закону № 2240-III «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням», дію цього
Закону поширено на всіх осіб, які є
учасниками правовідносин, пов'язаних
із виплатою допомоги, а згідно зі
змінами, внесеними до статті 15 та
пункту 3 Прикінцевих положень цього
Закону, встановлено розмір допомоги та
алгоритм її визначення у 2008-2010 роках.
Водночас із Закону № 2240-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
було, зокрема, виключено статтю 43. Пункт
2 розділу ІІІ Закону № 107-VI "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України"
передбачав, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Кабінет Міністрів України постановою
від 22 лютого 2008 року № 57 "Питання
призначення і виплати допомоги сім'ям з
дітьми" визнав таким, що втратив
чинність, Порядок-2 та вніс зміни до
Порядку-1, уніфікувавши у ньому умови
призначення та виплати допомоги
застрахованим та не застрахованим у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
особам.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
у тому числі й пункт 25 розділу II
зазначеного Закону, згідно з яким із
Закону № 2240-III «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням», зокрема, було
виключено статтю 43.

Таким чином, з часу проголошення
Конституційним Судом України Рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію положення
статті 43 Закону № 2240-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням», а з
1 січня 2009 року відновили свою дію
попередні редакції статей 13, 15 та
пункту 3 Прикінцевих положень Закону №
2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми", які діяли до внесення до них
змін Законом № 107-VІ "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України".

Аналіз наведених норм матеріального
права дає підстави для висновку, що у 2008
році внаслідок більш пізнього введення
в дію загальної норми, яка визначала
розмір допомоги (стаття 15 Закону №
2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" в редакції Закону № 107-VI "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України"), у
законодавстві виникла складна колізія
через збіг темпоральної (часової) та
змістової колізій, оскільки з 22 травня
2008 року на відносини щодо виплати
допомоги особі, яка застрахована у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
поширювалися норми законів № 2240-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
та№ 2811-ХІІ "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми".

Долаючи зазначену колізію норм
законів, свій висновок щодо цього
надала колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у справі від 8 жовтня 2013
року № 21-268а13, де зазначено, що
пріоритетними у застосуванні до
відносин щодо виплати допомоги такій
особі є норми спеціального закону, яким
є Закон № 2240-ІІІ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
хоча положення останнього (статті 43) і
прийнято у часі раніше.

З урахуванням наведеного колегія
суддів апеляційної інстанції дійшла
висновку, що суд першої інстанції
допустив порушення норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Таким чином апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції - скасуванню.

Керуючись п. 3 ч. 1 статті 198, статтями 202,
205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 14 липня 2011 р. у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Довгинцівської районної в
місті ради Дніпропетровської області
про зобов'язання провести перерахунок
та виплату допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку - скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Довгинцівської районної в
місті ради Дніпропетровської області
по не нарахуванню і виплаті на користь
ОСОБА_1 сум допомоги по догляду за
дитиною (дітьми: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3) до досягненню
дітьми трирічного віку, починаючи з
13.09.2010 року до закінчення строку
передбаченої законом виплати у
відповідності до ст. 15 ЗУ «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» у розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років щомісячно.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Виконкому Тернівської міської ради
Дніпропетровської області нарахувати
та виплатити на користь ОСОБА_1 сум
допомоги по догляду за дитиною (дітьми:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3) до досягненню дітьми
трирічного віку, починаючи з 13.09.2010 року
до закінчення строку передбаченої
законом виплати у відповідності до ст.
15 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років
щомісячно з урахуванням виплачених
сум.

Постанова оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак