Справа № 437/2451/14-а
Суддя: Бугера О. В.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 437/2451/14а
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 квітня 2014 року Ленінський районний
суд м. Луганська складі:

головуючого - судді Бугери О.В.,

при секретарі - Білошицькій
Г.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ДАІ в Луганській
області, Інспектора дорожньої служби
3-го взводу ДПС ЛМУ ОСОБА_3 про визнання
дій незаконними, скасування постанови
у справі про адміністративне
правопорушення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду 17 лютого 2014
року з адміністративним позовом, в
обґрунтуванні якого було зазначено, що
06 лютого 2014 року ІДПС ОСОБА_3 склав
протокол АБ2 №108763 та 07.02.2014 року
винесено постанову ПС 1 №152661 у справі
про адміністративне правопорушення,
передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Позивач
зазначив, що він вимог ПДР не порушував
та не скоював інкримінованого йому
правопорушення. Вважає, що зазначена
постанова не відповідає вимогам закону
та обставинам справи з тієї підстави,
що 06.02.2014 року він рухався на автомобілі
«Шевролет» №АН9285ЕК по вул.Шеремета в
напрямку вул.ОСОБА_4. Приблизно за 250
метрів позивача було зупинено на
вул.Шевченко інспектором та
звинувачено у непропуску пішоходу. У
момент завершення переїзду
зазначеного перехрестя, ніяких
перешкод або небезпеки пішоходом на
думку позивача не створювалось.
Незважаючи на те, що пішоходи рухались
по пішохідному переходу, визнати дії
позивача порушенням вимог ПДР
неможливо з підстави, що позивач,
виконуючи поворот праворуч,
переконався, що пішоходи, яким може
бути створена загроза або небезпека,
відсутні, продовжив рух. У той момент,
коли він знаходився на проїзній
частині, на яку повертав, з лівої від
нього сторони дороги пішохід вийшов на
проїзну частину, переходив її спокійно,
не був змушений змінювати ані
швидкість, ані напрямок руху, небезпеки
наїзду на нього не існувало, уникати
наїзду він не був змушений. В даному
випадку ніякої небезпеки для пішохода
або перешкоди для нього не
створювалось, боковий інтервал для
пішохода також був безпечний, він
становив більш ніж три метри. За таких
умов обов’язку дати дорогу не
існувало, оскільки не було пішоходів, а
отже не було умов для застосування
пункту, визначеного в протоколі. Також
позивач зазначив, що протокол у справі
про адміністративне правопорушення та
постанова не відповідають вимогам:
немає даних пішохода, якому нібито було
створено перешкоду та небезпеку. Крім
того, у протоколі про адміністративне
правопорушення інспектор зазначив, що
мається відео фіксація, яка, однак, не
досліджувалась при накладенні на нього
стягнення, що свідчить про
необ’єктивність та неповноту розгляду
справи. Сертифікат та документ про
повірку інспектора ДПС були відсутні,
що на думку позивача свідчить про те, що
інспектор вийшов за межі своїх
повноважень та його дії є незаконними.

Просив суд визнати противоправними дії
відповідача відносно притягнення його
до адміністративної відповідальності
за ч.2 ст.122 КУпАП незаконними та
скасувати постанову ПС1 №152661 від 07.02.2014
року по справі про адміністративне
правопорушення до протоколу АБ2 №108763
від 06.02.2014 року, винесену інспектором
ДПС 3-го взводу ДПС ЛМУ ст.сержантом
ОСОБА_3.

В судове засідання позивач підтримав
позовні вимоги та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ДАІ в
Луганській області також не був
присутній у судовому засіданні, про
дату та час був повідомлений належним
чином, причини неявки суду не відомі.

Представник відповідача інспектор
дорожньої служби 3-го взводу ДПС ЛМУ
ст.сержант міліції ОСОБА_3 в судове
засідання не з’явився, про дату та час
слухання справи був повідомлений
належним чином, причин неявки суду не
повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 КАС України
неприбуття в судове засідання без
поважних причин представника сторони
або третьої особи, які прибули в судове
засідання, або неповідомлення ним про
причини неприбуття не є перешкодою для
розгляду справи про причини неприбуття
справа може бути розглянута без їх
присутності.

Суд, дослідивши письмові докази, які
знаходяться в матеріалах справи,
дійшов висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
відносно позивача було складено
протокол про адміністративне
правопорушення від 06.02.2014 року серії АБ2
№ 108763 /а.с. 6/, на підставі якого було
складено постанову в справі про
адміністративне правопорушення від
07.02.2014 року серії ПС1 №152661, яким
позивача було притягнуто до
адміністративної відповідальності та
було накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425
грн. 00 копійок /а.с.7/.

Судом встановлено, що постанова, яка
була винесена інспектором ДПС 3-го
взводу ДПС ЛМУ ст.сержантом ОСОБА_3 не
містить доказів та допиту свідків, без
фото-відео матеріалів, які б
підтверджували факт порушення ПДР.
Також до суду відповідачем не було
надано та у судовому засіданні не було
встановлено ніяких належних та
допустимих доказів, сукупність яких
свідчила б про безумовне порушення
позивачем 06.02.2014 р. ст. 122 ч.2 КУпАП. Так, в
протоколі про адміністративне
правопорушення від 06.02.2014 року вказано,
що до протоколу додається відеозапис,
однак в судовому засіданні
представником відповідача на
підтвердження цього її пред’явлено не
було.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Крім того, в ході судового розгляду
справи було встановлено, що в тій
дорожній ситуації, яка склалась до
моменту складення протоколу, небезпеки
для пішохода або перешкоди для нього не
створювалось, пішохід переходив
проїзну частину спокійно, він не був
змушений змінювати ані швидкість, ані
напрямок руху, мав час зупинитись та
пропустити автомобіль позивача.

За таких обставин та враховуючи
вищезазначене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, так як факт порушення п. 16.2
Правил дорожнього руху України є не
доведеним, а надані суду пояснення та
докази свідчать про відсутність складу
правопорушення в діях позивача та
відсутність підстав для відмови в
скасуванні постанови.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КУпАП орган
при розгляді скарги на постанову про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність та
обґрунтованість постанови.

Керуючись ст.ст.19, 171-2 КАС України,
ст.ст.251, 288, 289 КУпАП, ПДР України,
затверджених Постановою КМУ №1306 від
10.10.2001 року суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 ДАІ в Луганській області,
Інспектора дорожньої служби 3-го взводу
ДПС ЛМУ ОСОБА_3 про визнання дій
незаконними, скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення, - задовольнити
частково.

Постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 №152661 від 07.02.2014 року про накладання
на ОСОБА_1 адміністративного стягнення
у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за
ст.122 ч.2 КУпАП –скасувати.

Постанова є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:суддя

ОСОБА_5

Справа № 437/2451/14а

ПОСТАНОВА

Іменем України

Вступна та резолютивна частини

28 квітня 2014 року Ленінський районний
суд м. Луганська складі:

головуючого - судді Бугери О.В.,

при секретарі - Білошицькій
Г.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ДАІ в Луганській
області, Інспектора дорожньої служби
3-го взводу ДПС ЛМУ ОСОБА_3 про визнання
дій незаконними, скасування постанови
у справі про адміністративне
правопорушення, -

Керуючись ст.ст.19, 171-2 КАС України,
ст.ст.251, 288, 289 КУпАП, ПДР України,
затверджених Постановою КМУ №1306 від
10.10.2001 року суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ДАІ в Луганській
області, Інспектора дорожньої служби
3-го взводу ДПС ЛМУ ОСОБА_3 про визнання
дій незаконними, скасування постанови
у справі про адміністративне
правопорушення, - задовольнити
частково.

Постанову
по справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 №152661 від
07.02.2014 року про накладання на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 425 гривень за ст.122 ч.2
КУпАП –скасувати.

Постанова
є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:суддя

ОСОБА_5