Справа № 872/13372/13
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2014 рокусправа № 808/2355/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - Левченко В.В., дов.
від 01.01.14 р.

відповідача: - Ратієв Д.С.,
дов. від 27.06.13 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Запоріжжі Державної податкової
служби

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 10 липня 2013
р. у справі № 808/2355/13-а

за позовом Публічного акціонерного
товариства "ЗАПОРІЖКОКС"

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Запоріжжі Державної податкової служби

про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2013 р. Публічне акціонерне
товариство "ЗАПОРІЖКОКС" звернулось до
суду з адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Запоріжжі
Державної податкової служби в якому
просило скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача від
16.10.12012 року:

- №, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів в сумі 34 067,50 грн., з яких
27 254 грн. за основним платежем та 6 813,50
грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- №, яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 13 448 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані на думку
позивача тим, що висновок податкового
органу про нікчемність та нереальність
операцій, укладених між ПАТ
"ЗАПОРІЖКОКС" та TOB "Ельтон", ПП "КФ
"Інтердикт" є лише припущенням та не має
під собою жодних юридичних і фактичних
підстав. Позивач стверджує, що товари,
які надійшли до ПАТ "ЗАПОРІЖКОКС" від
продавців були належним чином
оформлені, оприбутковані і відображені
в бухгалтерському обліку підприємства.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 10 липня 2013
р. у справі № 808/2355/13-а адміністративний
позов Публічного акціонерного
товариства "ЗАПОРІЖКОКС" до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Запоріжжі
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкових повідомлень-рішень -
задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що
позивачем надані всі необхідні
документи (податкові накладні,
видаткові накладні, акти
приймання-передачі товару, банківські
виписки тощо), на підставі яких
підприємством сформовано податковий
кредит з податку на додану вартість та
відображено їх у звітності. Судом
зазначено, що пов'язування реальності
вчинення господарської операції
позивачем з обставинами діяльності
третьої особи є неприпустимим для
податкового органу як за
законодавством України та і за
міжнародними нормами.

Не погодившись з постановою суду,
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією по роботі з великими
платниками податків у м. Запоріжжі
Державної податкової служби подано
апеляційну скаргу, згідно якої особа,
яка подає апеляційну скаргу просить
скасувати постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 10
липня 2013 р. у справі № 808/2355/13-а, як таку
що винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що суд не встановив реальний
товарний характер операцій позивача з
контрагентами. Відсутність документів
що підтверджують факт передачі товару,
а також його транспортування, на думку
податкового органу свідчить про
відсутність реального здійснення
господарських операцій.

Представники сторін в судовому
засіданні апеляційної інстанції
підтримали визначені сторонами
правові позиції по суті спірних питань
даної справи, надали пояснення та
заперечення щодо доводів апеляційної
скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, заслухавши пояснення
представників сторін, колегія суддів
не вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги відповідача ,
внаслідок наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджується , що працівниками
відповідача на підставі направлень від
13.09.2012 № 0385, 0386 згідно із пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.
75, п. п. 78.1.1 п. 78.1, п. 78.2 ст. 78 ПК України та
відповідно до наказу від 13.09.2012 № 387
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ПАТ "ЗАПОРІЖКОКС" з
питання реальності та правомірності
відображення в податковому обліку
правових відносин з платниками
податків у періоді з 01.01.2010 по 31.03.2011, в
т.ч. з TOB "Ельтон" у періоді січень
2010-березень 2011 року та з ПП "КФ
"Інтердикт" у лютому 2011 року, про що
складено акт від 27.09.2012 № 382/26-0/00191224.

Перевіркою встановлено, порушення ПАТ
"ЗАПОРІЖКОКС", зокрема, п.4.5 ст.4, п.7.2.3,
пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.4.4, пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1. п.7.5
ст.7, пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України "Про
податок на додану вартість", в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в періоді, що
перевірявся, на загальну суму 40702,00 грн.,
в т.ч.:

- заниження податку на додану вартість
в сумі 27524 грн. за періоди: червень 2010 р. -
1904 грн., липень 2010 р. - 4650,0 грн., вересень
2010 р., - 14700,0 грн., листопад 2010 р. - 1500,0 грн.,
грудень 2010 р., - 4500,0 грн.;

- завищення від'ємного значення різниці
між сумою податкових зобов'язань та
податкового кредиту на суму 13448 грн. в
лютому 2011 р.

16.10.2012, на підставі акту перевірки від
27.09.2012 № 382/26-0/00191224, СДПІ по роботі з ВПП
у м. Запоріжжі ДПС України прийняті
податкове повідомлення-рішення №
, яким ПАТ "ЗАПОРІЖКОКС" збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму
34067,00 грн., в т.ч. 27254,00 грн. за основним
платежем та 6813,50 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями, та податкове
повідомлення-рішення № , яким ПАТ
"ЗАПОРІЖКОКС" зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість в розмірі 13448,0 грн.

Позивач , з метою оскарження вказаних
податкових повідомлень - рішень
здійснив процедуру адміністративного
оскарження, в результаті якої в
подальшому оскаржувані рішення
залишені без змін, що спонукало
позивача до звернення до суду.

Матеріалами справи підтверджується
укладення між ПАТ "ЗАПОРІЖКОКС" та TOB
"Ельтон" у перевіряємий період часу 14
договорів поставки, та 2 договори
поставки з ПП "КФ "Інтердикт".

Згідно пояснень представників сторін,
донараховані суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість виникли лише за договорами
поставки шпал дерев'яних, а саме: № 128
від 19.01.2010 та № 1181 від 09.06.2010.

Відповідно до умов вищевказаних
договорів, сторони домовились про
постачання шпал дерев'яних, кількість,
якість та ціну яких наведено у
специфікаціях, що є невід'ємними
частинами договору.

За договором № 128 від 19.01.2010 постачання
здійснюється на умовах EXV, м.
Новомосковськ, Новомосковський
шпалопропиточний завод, згідно
Інкотермс 2000, на склад покупця
транспортом постачальника.

За умовами договору № 1181 від 09.06.2010
постачання здійснюється на умовах EXV, м.
Запоріжжя, Кичкаский промвузол, згідно
Інкотермс 2000 на склад покупця
транспортом покупця.

Також, за умовами договорів, на момент
постачання товару постачальник
передає покупцю наступні документи на
поставку товару: сертифікат якості -
оригінал або завірена копія;
рахунок-фактура - оригінал, накладна на
товар - оригінал, податкова накладна -
оригінал, акт прийому-передачі товару -
оригінал; товарно-транспортна накладна
- оригінал.

На підтвердження виконання умов
договорів поставки, позивачем надані
суду: податкові накладні від ПП "КФ
"Інтердикт" за червень, листопад 2010 р.,
лютий 2011 р., первинні документи
(видаткові накладні, рахунки) від ПП "КФ
"Інтердикт" за листопад 2010 р., лютий 2011
р., виписки банку, які свідчать про
розрахунки з ПП "КФ "Інтердикт" за 2010, 2011
роки, виписки банку, які свідчать про
розрахунки з ТОВ "Ельтон" за 2010, 2011 роки,
податкові накладні від ТОВ "Ельтон" за
2010 рік, лютий, березень 2011 року,
первинні документи (видаткові
накладні, рахунки) за лютий-грудень 2010
р., товарно-транспортні накладні та
подорожні листи автомобіля за 2010 рік,
пов'язані з транспортуванням товару
від ТОВ "Ельтон", а також акти
приймання-передачі придбаного товару
(копії у справі).

Товар за видатковими накладними
отримувала уповноважена особа ПАТ
"ЗАПОРІЖКОКС" на підставі довіреностей,
реквізити яких зазначені у видаткових
накладних.

Перевезення придбаного товару
здійснювалось позивачем власним
автотранспортом, що підтверджується
долученими до справи подорожніми
листами вантажного автомобілю, та
товарно-транспортними накладними.

Поставлені товари рибутковані
позивачем згідно прибуткових ордерів
відповідальною особою на склад ПАТ
"ЗАПОРІЖКОКС" (перелік яких зазначений
податковим органом на стор. 7-10 акту
перевірки від 27.09.2012 № 382/26-0/00191224, копії
долучені до справи).

На підставі виставлених
рахунків-фактур (перелік яких також
зазначений податковим органом на
стор.7-10 акту перевірки від 27.09.2012 №
382/26-0/00191224, копії долучені до справи)
позивачем здійснена оплата за
придбаний товар безготівковим
розрахунком, що підтверджується
долученими до справи копіями платіжних
доручень та банківських виписок.
Заборгованість у розрахунках між
контрагентами відсутня.

Придбаний у TOB "Ельтон" товар в
подальшому використаний для ремонту
власних основних фондів, про що зокрема
зазначено на стор. 22 акту перевірки від
27.09.2012 № 382/26-0/00191224 (заявки-вимоги на
списання товарів по Кт pax. 201-02 - Дт 233, 234).

В акті перевірки податковий орган
зазначив, що позивачем не були надані
до перевірки сертифікати якості,
подорожні листи та акти
приймання-передачі товару.

При розгляді справи, суд першої
інстанції врахував пояснення
представників позивача щодо
відсутності на час проведення
перевірки частини первинних
документів, які не були надані до
перевірки , тому суд першої інстанції
визнав за можливе та долучив до
матеріалів справи надані
представниками позивача первинні
документи по взаємовідносинам
позивача з TOB "Ельтон", ПП "КФ "Інтердикт",
а саме акти приймання-передачі товару,
подорожні листи та прибуткові ордери.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні",
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

З посиланням на закон України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» суд першої
інстанції, надавши оцінку первинним
документам позивача як доказам
підтвердження господарських операцій,
при цьому зазначив , що визначальною
ознакою господарської операції є те, що
вона повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Відповідно до матеріалів справи всі
придбані ТМЦ своєчасно та в повному
обсязі оприбутковані ПАТ "ЗАПОРІЖКОКС"
на підставі прибуткових накладних та
актів приймання-передачі товару,
оплачені, та в подальшому використані у
власній господарській діяльності, що в
свою чергу призвело до змін в активах
підприємства та його зобов'язаннях і
реально спричинило зміни майнового
стану платника податків.

Суд першої інстанції вказав, що
оглянуті первинні документи містять
назву документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції;
особистий підпис особи, яка брала
участь у здійсненні господарської
операції; первинні документи виписані
реально існуючими на час вчинення
угоди суб'єктами права.

Тобто, надані первинні бухгалтерські
документи по формі та за змістом
відповідають вимогам Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність" та Положенню про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку.

Відсутність на момент проведення
перевірки сертифікатів якості ,
вказує суд, не може бути вирішальною та
єдиною підставою для наявності
сумніву в реальності вчинення
господарських операцій, оскільки
зберігання останніх після
використання товару не є обов'язковим ,
а також сертифікат якості не є
документом що підтверджує поставку
товару.

На думку судової колегії, при
визначених обставинах , суд першої
інстанції обґрунтовано і цілком
слушно зазначив, що перевірка
реальності здійснення господарських
операцій повинна здійснюватись на
підставі доказів фактичного
здійснення господарських операцій у їх
сукупності.

Надаючи оцінку первинним документам
позивача по взаємовідносинам позивача
з контрагентами, суд першої інстанції
вважав їх достатніми та такими, що
підтверджують факт придбання
позивачем товару у TOB "Ельтон", та ПП "КФ
"Інтердикт".

Щодо реальності вчинених операцій між
ПАТ "ЗАПОРІЖКОКС" та його контрагентами
TOB "Ельтон", ПП "КФ "Інтердикт" то суд з
урахуванням підстав, викладених в акті
перевірки, зважаючи на висновок
податкового органу щодо нікчемності
правочинів позивача з контрагентами TOB
"Ельтон", ПП "КФ "Інтердикт" в силу
приписів ч. 1, 2 ст. 215, ч. 5 ст. 203 ЦК України
і в силу ст. 216 ЦК України як таких що не
створюють юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані з їх недійсністю,
такий висновок не підтримав та
зазначив, що відповідачем по справі не
надано суду жодних доказів наявності
обвинувального вироку відносно
посадових осіб платника податків та
наявності судового рішення про
визнання правочинів недійсними.

Доводи апеляційної скарги відносно
контрагентів позивача щодо висновків
про відсутність реального товарного
характеру зокрема:

- із ТОВ «Ельтон» щодо того, що на
даному підприємстві чисельність
працюючих складає 2 особи, а у
перевіряємому періоді відсутні
складські приміщення та транспортні
засоби , а в процесі проведення
перевірки податковим органом не
встановлено факту передачі товарів
від продавця до покупця у зв'язку з
відсутністю актів приймання-передачі
товарів, товарно-транспортних
накладних, сертифікатів якості,
спростовуються висновками суду першої
інстанції, яким надана оцінка
аналогічним доводам, які зазначалися в
запереченнях відповідача.

Суд вірно зазначив, що такі висновки
податкового органу ґрунтуються лише на
даних податкової звітності
контрагентів, податковим органом не
враховано можливості здійснення
контрагентом господарських операцій
без використання власних активів.

Слід зазначити, що відповідачем в
процесі розгляду даної справи як в суді
першої інстанції так і в процесі
апеляційного розгляду всупереч вимог
ст. 71 КАС України не надано доказів
того, що правочин укладений позивачем
з ТОВ « Ельтон» суперечить актам
цивільного законодавства України,
зміст даної угоди не відповідає
намірам на виконання яких вона
укладена, чи свідчить про намір сторін
ухилитися від оподаткування доходів,
отриманих внаслідок виконання
зазначеного договору.

При цьому реальність вчинення
господарської операції пов'язується
податковим органом лише з обставинами
діяльності третіх осіб, що з
урахуванням принципу індивідуальної
відповідальності є неприпустимим.

Щодо висновків відповідача про
відсутність реального товарного
характеру операцій з ПП «КФ
«Інтердикт» доводи апеляційної скарги
в повному обсязі повторюють висновки
акту перевірки стосовно надання оцінки
договору поставки № 1232 ВІД 16.06.10 р. При
цьому відповідач зазначає, що під час
перевірки не були надані документи,
надання яких постачальником
передбачене договорами, а саме
сертифікат якості, паспорт виробника,
товарно-транспортні накладні.

Перевіряючи отримання продукції, яка в
подальшому була поставлена позивачеві
від ПП «КФ «Інтердикт», по ланцюгу
постачання, відповідачем надана оцінка
договору поставки від 05.10.2010 року №
5/10/20 з постачальником ТОВ
«Промспецтех». Неотримання інформації
та документів щодо транспортування
товару до покупців ПП «Комерційна
фірма Інтердикт», спонукало податковий
орган зробити висновок щодо
відсутності реального товарного
характеру операції з ПП «КФ
«Інтердикт». При цьому податковим
органом зазначається, що актом
перевірки жодним чином не
встановлюється нікчемність
правочинів. Однак інформація ,
викладена в актах перевірки в своїй
сукупності свідчить про відсутність
реального товарного характеру
операцій позивача з контрагентами.
Частиною 2 статті 71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається саме на відповідача (якщо
він заперечує проти адміністративного
позову).

Доказів порушень відображення
вищевказаних господарських операцій в
бухгалтерському та податковому обліку
позивача матеріали справи не містять.
Також податковим органом не надано
суду доказів недійсності усних та
письмових угод, використання придбаних
товарів та робіт у неоподатковуваних
операціях.

Щодо посилань скаржника на нікчемність
правочинів постачання, то колегія
суддів дійшла висновку, що відповідно
до презумпції правомірності правочину
всі укладені між сторонами правочини є
чинними, якщо їх недійсність прямо не
встановлена законом (нікчемні
правочини). В усіх інших випадках
питання про недійсність правочину має
бути встановлена судом на підставі
заяви зацікавленої особи після
розгляду питання про недійсність
такого правочину. Тобто, про
недійсність правочину має
ухвалюватись відповідне судове
рішення.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, на якого покладено
обов'язок доказування правомірності
свого рішення згідно приписів ст.71 КАС
України, не надано суду рішень, які б
визнавали недійсними вказані вище
правочини.

Норми закону, якими би прямо
встановлювалась нікчемність
правочинів, укладених між позивачем та
його контрагентами, скаржником не
наведені.

Стаття 203 ЦК України, на яку посилається
скаржник, як на підставу для
нікчемності вищевказаних правочинів,
містить загальні вимоги, додержання
яких є необхідним для чинності
правочину і не містить «прямого»
положення про те, що наслідком
недодержання саме цих вимог може бути
нікчемність правочину.

Також хибним є посилання на ч.1 ст.215 ЦК
України, оскільки даною нормою
передбачені підстави недійсності
правочину, а не його нікчемності.

При цьому, судом першої інстанції
правомірно зазначено, що органам ДПС
чинним законодавством не надано
повноваження щодо встановлення в актах
перевірки нікчемності правочинів,
укладених суб'єктами господарювання.

Крім цього, і практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст.17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, свідчить про те, якщо
державні органи мають інформацію про
зловживання в системі оподаткування
конкретною компанією, вони повинні
застосовувати відповідні заходи саме
до цього суб'єкту, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб при
відсутності зловживання з їх боку
(Рішення Європейського суду з прав
людини від 09.01.2007 р. у справі
«Інтерсплав проти України»).

Податковий орган не надав жодних
доказів на підтвердження того, що
позивач, як платник податку, діяв без
належної обачності й обережності і
йому було відомо про можливі порушення,
які допускав його контрагент, або що
самостійною діловою метою здійснення
господарських операцій з
вищевказаними підприємствами було
одержання позивачем податкової вигоди.

Позивачем надані всі необхідні
документи (податкові накладні,
видаткові накладні, акти
приймання-передачі товару, банківські
виписки тощо), на підставі яких
підприємству дозволяється формувати
податковий кредит з податку на додану
вартість та відображати їх у звітності.

З огляду на встановлені в даній справі
обставини, вимоги чинного податкового
законодавства, враховуючи наявність у
позивача податкових накладних,
видаткових накладних, актів
приймання-передачі товару,
рахунків-фактур, документів на про
оплату придбаного товару, приймаючи до
уваги, що зазначені документи не
визнані недійсними, будь-яких посилань
щодо невідповідності порядку їх
оформлення вимогам Законів України
"Про податок на додану вартість" акт
перевірки не містить, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку щодо того, що ПАТ
"ЗАПОРІЖКОКС" цілком правомірно
включило суми до складу податкового
кредиту з податку на додану вартість,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, оскільки його
право на податковий кредит з податку на
додану вартість підтверджується
єдиними і належними, з точки зору
діючого законодавства, доказами.

В той же час, суд зазначає, що чинним
законодавством України на одну із
сторін цивільно-правової угоди покупця
товару (робіт, послуг), яка є платником
податків, не покладено обов'язку
здійснення контролю за дотриманням
постачальниками вимог законодавства
щодо здійснення господарської
діяльності, сплати податку і в
подальшому за можливі будь-які
неправомірні дії будь-кого з
постачальників або через відсутність
висновків зустрічних перевірок таких
постачальників зазнавати певних
негативних наслідків у вигляді
позбавлення права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість згідно із Законом
України "Про податок на додану
вартість" та Податковим кодексом
України.

Надаючи правову оцінку спірному
рішенню відповідача суд виходив з
приписів ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, з чим погоджується судова
колегія Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду, з
огляду на встановлені зазначеним
кодексом завдання, які покладаються на
судові органи.

З огляду на викладене, суд вважає, що
висновок податкового органу,
викладений в акті перевірки від 27.09.2012
№ 382/26-0/00191224, про порушення ПАТ
"ЗАПОРІЖКОКС" вимог п. 4.5 ст. 4, п. 7.2.3, пп.
7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.4, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.5.1. п. 7.5
ст. 7, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість", п. 198.1, п. 198.3
ст. 198, ст. 200 Податкового кодексу
України є помилковим та спростовується
дослідженими під час розгляду справи
доказами.

Отже, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про
наявність підстав для задоволення
позову, а тому податкові
повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Запоріжжі Державної податкової
служби від 16.10.2012 № та №
правомірно визнані протиправними та
скасовані.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правового обґрунтування, покладеного в
основу судового рішення, тому не можуть
бути підставою для скасування
постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Запоріжжі Державної податкової
служби на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
10 липня 2013 р. у справі № 808/2355/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 10 липня 2013
р. у справі № 808/2355/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко