Справа № 805/16292/13-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 р.
Справа №805/16292/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 15:36

Донецький окружний адміністративний
суд в складі головуючого судді
Кониченка Олега Миколайовича при
секретарі судового засідання Гохман
Е.Д. розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 м.Донецьк

до державного реєстратора Іванюк
Тетяни Сергіївни відділу державної
Реєстраційної служби Ворошиловського
районного управління юстиції у
Донецькій області

за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору 1:
ОСОБА_3 м. Донецьк

за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору 2:
Ворошиловського районного управління
юстиції м. Донецька в особі відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно

про визнання неправомірними дії
державного реєстратора Іванюк Т.С. по
внесенню в Державний реєстр речових
прав на об'єкт власності нерухомого
майна - запису №1732916 про право
власності (реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна №01) в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
щодо об'єкту нерухомого майна, а саме:
спільної часткової власності на 1/2
квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальна
площа 50.4 кв.м, житлова площа 30 кв.м та
реєстрації за ОСОБА_3 права власності
на 1/2 частини вказаного об'єкт
нерухомого майна; скасування рішення
державного реєстратора Іванюк Т.С. про
державну реєстрацію за ОСОБА_3 права
власності на 1/2 частини квартири за
адресою: АДРЕСА_1, загальна площа 50.4
кв.м, житлова площа 30 кв.м.; зобов'язання
відповідача внести запис до Державного
реєстру прав про скасування державної
реєстрації за ОСОБА_3 права власності
на 1/2 частини квартири за адресою:
АДРЕСА_1, загальна площа 50,4 кв.м, житлова
площа 30 кв.м.; зобов'язання відповідача
вилучити з Реєстру прав власності на
нерухоме майно запис №1732916 від 15.07.2013 р.
про здійснення державної реєстрації за
ОСОБА_3 права власності на 1/2 частини
квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальна
площа 50,4 кв.м, житлова площа 30 кв.м.

За участю

позивача: не з'явився

відповідача: Іванюк Т.С.

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4 - за довір.

від третьої особи 1: ОСОБА_5 - за довір.

від третьої особи 2: Іванюк Т.С. - за
довір.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Реєстраційної служби Ворошиловського
районного управління юстиції у м.
Донецьку, за участю третьої особи без
самостійних вимог: ОСОБА_3 м. Донецьк
про визнання неправомірними дії
державного реєстратора по внесенню в
Державний реєстр речових прав на об'єкт
власності нерухомого майна - запису
щодо спільної часткової власності на 1/2
частини квартирі за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 50,4 кв.м., житловою
площею 30 кв. м. та реєстрації за ОСОБА_3
права власності на 1/2 частини вказаного
об'єкту нерухомого майна; про
скасування рішення державного
реєстратора про державну реєстрацію за
ОСОБА_3 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 50,4 кв.м., житловою
площею 30 кв. м.; зобов'язання
Реєстраційної служби Ворошиловського
районного управління юстиції у м.
Донецьку внести запис до Державного
реєстру прав про скасування державної
реєстрації за ОСОБА_3 1/2 квартири за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 50,4
кв.м., житловою площею 30 кв. м.;
зобов'язання Реєстраційної служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку вилучити з
реєстру прав власності на нерухоме
майно запис №1732916 від 15.07.20123 року про
здійснення державної реєстрації за
ОСОБА_3 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 50,4 кв.м., житловою
площею 30 кв. м.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1
зазначила, що згідно договору купівлі -
продажу від 18 серпня 2012 року придбала у
ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1. Договір
посвідчений приватним нотаріусом та
зареєстровано в реєстрі правочинів за
№4805. Згідно витягу з реєстру
правочинів має номер 11723658, номер
правочину 5158766, зареєстровано в реєстрі
прав власності 24.08.2012 року за номером
35277376, реєстраційний номер 14657410. 27
червня 2013 року Київським районним
судом м. Донецька було прийнято заочне
рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_7 про визнання недійсним договору
купівлі - продажу від 18 серпня 2012 року
квартири АДРЕСА_1. Позивачем було
подано заяву про перегляд заочного
рішення суду, яка 12.08.2013 року була
залишена без задоволення. 10 вересня 2013
року під час розгляду зазначеної
справи було задоволено заяву ОСОБА_3
про забезпечення позову та накладено
арешт на вищезазначену квартиру. 22
жовтня 2013 року Апеляційним судом
Донецької області апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задоволено, заочне рішення суду
скасовано, у задоволені позовних вимог
ОСОБА_3 та ОСОБА_8 відмовлено. 21.10.2013
року ОСОБА_1 замовила витяг з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з якого вбачалось, що
15.07.2013 року державним реєстратором
відділу державної Реєстраційної
служби Ворошиловського районного
управління юстиції у Донецькій області
Іванюк Тетяною Сергіївною було внесено
номер запису про право власності 1732916
на підставі рішення Київського
районного суду м. Донецька від 16.12.2011
року та Апеляційного суду Донецької
області від 07.06.2013 року. На цей час
квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована за
ОСОБА_1 на праві приватної власності та
за номером 1733296 було внесено до реєстру
запис щодо обтяження цього майна 10.12.2012
року. Рішення Апеляційного суду
Донецької області від 07.06.2013 року було
прийнято у справі про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 06.05.2006 року між ОСОБА_9
та ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі
№1964. Крім того, рішенням суду визнано
право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_9 у
порядку спадкування по 1/2 частині за
кожною. Однак на той час квартира вже
належала ОСОБА_1 Такими чином позивач
вважає, що державним реєстратором
незаконно проведена реєстрація права
власності на 1/2 частини квартири за
адресою: АДРЕСА_1, яка належала на праві
приватної власності позивачу. Позивач
просив суд визнати неправомірними дії
державного реєстратора по внесенню в
Державний реєстр речових прав на об'єкт
власності нерухомого майна - запису
щодо спільної часткової власності на 1/2
частини квартирі за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 50,4 кв.м., житловою
площею 30 кв. м. та реєстрації за ОСОБА_3
права власності на 1/2 частини вказаного
об'єкту нерухомого майна; скасувати
рішення державного реєстратора про
державну реєстрацію за ОСОБА_3 1/2
квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 50,4 кв.м., житловою площею 30 кв. м.;
зобов'язати Реєстраційну службу
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку внести запис до
Державного реєстру прав про
скасування державної реєстрації за
ОСОБА_3 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 50,4 кв.м., житловою
площею 30 кв. м.; зобов'язати
Реєстраційну службу Ворошиловського
районного управління юстиції у
м.Донецьку вилучити з реєстру прав
власності на нерухоме майно запис
№1732916 від 15.07.20123 року про здійснення
державної реєстрації за ОСОБА_3 1/2
квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 50,4 кв.м., житловою площею 30 кв. м.

02 грудня 2013 року представник позивача
надав через канцелярію суду заяву про
уточнення позовних вимог, відповідно
до яких просив суд визнати незаконними
дії Реєстраційної служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м.Донецьку в особі державного
реєстратора Іванюк Тетяни Сергіївни
щодо внесення запису № 1732916 про право
власності (реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна № 01) в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно щодо об'єкту нерухомого
майка, а саме: спільної часткової
власності на 1/2 квартири за адресою:
АДРЕСА_1, загальна площа 50,4 кв.м, житлова
площа 30 кв.м та реєстрації за ОСОБА_3
права власності на 1/2 частини вказаного
об'єкт нерухомого майна; визнати
неправомірними дії державного
реєстратора Іванюк Т.С. по внесенню в
Державний реєстр речових прав на об'єкт
власності нерухомого майна- запису
щодо спільної часткової власності на 1/2
квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальна
площа 50,4 кв.м, житлова площа 30 кв.м та
реєстрації за ОСОБА_3 права власності
на 1/2 частини вказаного об'єкт
нерухомого майна; скасувати рішення
державного реєстратора Іванюк Т.С, про
державну реєстрацію за ОСОБА_3 права
власності на 1/2 частини квартири за
адресою: АДРЕСА_1, загальна площа 50,4
кв.м, житлова площа 30 кв.м.; зобов'язати
відповідача 1 внести запис до
Державного реєстру прав про скасування
державної реєстрації за ОСОБА_3 права
власності на 1/2 частини квартири за
адресою: м.Донецьк, вулиця Куйбишева.
АДРЕСА_1, загальна площа 50.4 кв.м, житлова
площа 30 кв.м.; зобов'язати відповідача 1
вилучити з Реєстру прав власності на
нерухоме майно запис № 1732916 від 15.07.2013 р.
про здійснення державної реєстрації за
ОСОБА_3 права власності на 1/2 частини
квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальна
площа 50,4 кв.м. житлова площа 30 кв.м.

09 грудня 2013 року представник позивача
надав через канцелярію суду заяву про
уточнення позовних вимог, відповідно
до яких просив суд визнати
неправомірними дії державного
реєстратора Іванюк Тетяни Сергіївни по
внесенню в Державний реєстр речових
прав на об'єкт власності нерухомого
майна - запису №1732916 про право
власності (реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна №01) в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
щодо об'єкту нерухомого майна, а саме:
спільної часткової власності на 1/2
квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальна
площа 50.4 кв.м, житлова площа 30 кв.м та
реєстрації за ОСОБА_3 права власності
на 1/2 частини вказаного об'єкт
нерухомого майна; скасувати рішення
державного реєстратора Іванюк Іванюк
Тетяни Сергіївни про державну
реєстрацію за ОСОБА_3 права власності
на 1/2 частини квартири за адресою:
АДРЕСА_1, загальна площа 50.4 кв.м, житлова
площа 30 кв.м.; зобов'язати відповідача
внести запис до Державного реєстру
прав про скасування державної
реєстрації за ОСОБА_3 права власності
на 1/2 частини квартири за адресою:
АДРЕСА_1, загальна площа 50,4 кв.м, житлова
площа 30 кв.м.; зобов'язати відповідача
вилучити з Реєстру прав власності на
нерухоме майно запис №1732916 від 15.07.2013 р.
про здійснення державної реєстрації за
ОСОБА_3 права власності на 1/2 частини
квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальна
площа 50,4 кв.м, житлова площа 30 кв.м.

Ухвалою від 12 грудня 2013 року суд
залучив до участі у справі у якості
третьої особи яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Ворошиловське
районне управління юстиції м. Донецька
в особі відділу державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою від 05 березня 2014 року суд
залучив до участі у справі в якості
другого відповідача державного
реєстратора реєстраційної служби
Ворошиловського районного управління
юстиції м.Донецька Іванюк Тетяну
Сергіївну.

Ухвалою від 18 березня 2014 року суд
виключив з числа відповідачів -
реєстраційну службу Ворошиловського
районного управління юстиції у м.
Донецьку.

Ухвалою від 24 березня 2014 року суд
забезпечив позов шляхом заборони
ОСОБА_3 (інн НОМЕР_1, паспорт серія
НОМЕР_2, виданий 29.04.2011 року Ленінським
РВ ДМУ МВС України в Донецькій області)
відчужувати 1/2 частини квартирі, що
належить їй на праві спільної
часткової власності, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
50,4 кв.м., житловою площею 30 кв. м. до
ухвалення рішення в адміністративній
справі.

Позивач до судового засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Представник позивача у судовому
засідання з урахуванням уточнень
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі та просив суд задовольнити
позов.

Відповідач проти позову заперечував з
тих самих підстав що викладені у
письмових запереченнях на позов що
долучені до матеріалів справи та
просив суд відмовити у задоволені
позовних вимог.

Представник третьої особи 1 проти
позову заперечував з тих самих підстав
що викладені у письмових запереченнях
на позов та долучені до матеріалів
справи та просив суд відмовити у
задоволені позовних вимог.

Третя особа 2 проти позову заперечував
з тих самих підстав що викладені у
письмових запереченнях на позов та
долучені до матеріалів справи та
просив суд відмовити у задоволені
позовних вимог.

Суд вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача, представника
третьої особи 1 та третьої особи 2
дослідивши матеріали справи, встановив
наступне.

Частиною 2 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії) дій чи
бездіяльності.

Частинами 1, 2 статті 41 Конституції
України унормовано, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право власності
набувається в порядку, визначеному
законом.

За змістом статті 182 Цивільного кодексу
України, право власності та інші речові
права на нерухомі речі, обмеження цих
прав, їх виникнення, перехід і
припинення підлягають державній
реєстрації. Державна реєстрація прав
на нерухомість і правочинів щодо
нерухомості є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом. Відмова у
державній реєстрації права на
нерухомість або правочинів щодо
нерухомості, ухилення від реєстрації,
відмова від надання інформації про
реєстрацію можуть бути оскаржені до
суду. Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

В свою чергу, відносини пов'язані з
державною реєстрацією прав на нерухоме
майно та їх обтяжень регулюється
нормами Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» (далі - Закон).

Систему органів державної реєстрації
прав становлять: Міністерство юстиції
України; центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державної реєстрації прав;
органи державної реєстрації прав,
утворені Міністерством юстиції
України в установленому
законодавством порядку (ч.1 ст.6 Закону).

Згідно пункту 3 Положення про
Міністерство юстиції України,
затвердженого указом Президента
України від 06.04.2011 року №395/2011,
формування і забезпечення реалізації
політики з питань державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень є одним з основних завдань
Міністерства юстиції України.

Пунктом 7 цього положення також
закріплено, що Мін'юст України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через утворені в установленому порядку
головні управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, в областях,
містах Києві та Севастополі, а також
районні, районні у містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні,
міжрайонні управління юстиції.

Поряд з тим, процедура проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав визначаються Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011
року №703 (далі - Порядок, що діяв на час
виникнення спірних правовідносин).

Державну реєстрацію прав шляхом
внесення записів до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
проводять орган державної реєстрації
прав та нотаріус як спеціальний
суб'єкт, на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно (п.2 Порядку).

Таким чином, відповідач - Іванюк Т.С. є
суб'єктом владних повноважень, який в
даних правовідносинах реалізує
повноваження державного реєстратора,
надані йому Законом України «Про
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно та їх обмежень» та Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 згідно договору
купівлі-продажу від 18 серпня 2012 року
придбала у ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1.
Продавець засвідчив, що вказана
квартира не є спільною сумісною
власністю до цього часу нікому іншому
не продана, не подарована, в спорі, під
забороною та у заставі, в податковій
заставі не перебуває, факт відсутності
заборони відчуження зазначеної
квартири підтверджується Витягом з
Єдиного реєстру відчуження об'єктів
нерухомого майна. Вказана квартира
належала продавцю на підставі договору
купівлі-продажу квартири, посвідченого
приватним нотаріусом 06 травня 2006 року
за реєстровим №1964, зареєстрованого в
Державному реєстрі правочинів 06.05.2006
року та зареєстровано в Реєстрі прав
власності на нерухоме майно
Комунальним підприємством бюро
технічної інвентаризації м. Донецька
19.05.2006 року. Продаж квартири вчинено за
100269 грн., які продавець отримав
повністю до підписання договору.
Продавець надала письмову заяву про
належність їй квартири на праві
особистої приватної власності. Ключі
від квартири продавець передала
покупцю до підписання договору.

Вищевказаний договір 18.08.2012 року було
посвідчено приватним нотаріусом
Донецького нотаріального округу
ОСОБА_12 за номером 5158766, згідно витягу з
реєстру правочинів. Зареєстровано в
реєстрі прав власності 24.08.2012 року за
номером 35277376, реєстраційний номер 14657410.

27 червня 2013 року Київським районним
судом м. Донецька у справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_7 до ОСОБА_9, ОСОБА_6,
ОСОБА_1, за участі третьої особи - Шостої
Донецької нотаріальної контори про
скасування свідоцтва про право
власності на спадщину, визнання
правочину недійсним, встановлення
факту прийняття спадщини, визнання
права власності у порядку успадкування
за законом, було прийнято заочне
рішення, яким визнано недійним
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1
від 18.08.2012 року.

Крім того, у ході розгляду вищевказаної
справи, ухвалою Київського районного
суду м. Донецька від 10 вересня 2012 року
за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було
забезпечено позов, шляхом накладання
арешту на квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на вищевказане заочне
рішення Київського районного суду м.
Донецька від 27 червня 2013 року подали
заяву про його перегляд, яку ухвалою
від 12 серпня 2013 року Київський районний
суд м.Донецька заяву залишив без
задоволення.

Позивач, не погодившись з рішення суду
разом з ОСОБА_6, подали апеляційну
скаргу, в результаті чого, рішенням
Апеляційного суду Донецької області
віл 22 жовтня 2013 року заочне рішення
Київського районного суду м. Донецька
від 27 червня 2013 року скасовано, у
задоволені позову ОСОБА_3 та ОСОБА_7
відмовлено.

Позивач, ОСОБА_1 21 жовтня 2013 року
замовивши Витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
отримала інформацію, що 15.07.2013 року
державним реєстратором Іванюк Тетяною
Сергіївною Реєстраційної служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у місті Донецьку було внесено
номер запису про право власності 1732916
на підставі рішення Київського
районного суду м.Донецька від 16.12.2011
року та рішення Апеляційного суду
Донецької області від 07.06.2013 року за
ОСОБА_3 Ѕ частини квартири.

Так, рішенням Київського районного
суду м.Донецька від 16 грудня 2011 року у
справі №22-ц/775/5311/2013 за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_7 до ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_1, за
участі третьої особи - Шостої Донецької
нотаріальної контори про скасування
свідоцтва про право власності на
спадщину, визнання правочину
недійсним, встановлення факту
прийняття спадщини, визнання права
власності у порядку успадкування за
законом, встановлено факт прийняття
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 спадщини у вигляді
квартири АДРЕСА_1, відкрившуюся після
смерті ОСОБА_17. Визнано частково
недійним свідоцтво про право власності
на спадщину за законом після смерті
ОСОБА_17, видане ОСОБА_9 від 20.01.2003 року,
посвідчене нотаріально на 2/3 частки
вказаної квартири. Визнано частково
недійним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_9
та ОСОБА_6 від 06.05.2006 року посвідчений
нотаріально в частині 2/3 частки
зазначеної квартири. Визнано право
власності у порядку спадкування за
законом за ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на квартиру
АДРЕСА_1 по 1/3 частки за кожною. Визнано
право власності на квартиру АДРЕСА_1 по
1/3 частки за кожним: за ОСОБА_7 та ОСОБА_3
у порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_17, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1;
за ОСОБА_6 на підставі договору
купівлі-продажу від 06.05.2006 року
укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_6,
посвідченого приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу, реєстровий №1964.

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 19 квітня 2012 року
апеляційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_9 -
задоволено, рішення Київського
районного суду м. Донецька від 16 грудня
2011 року - скасовано. В задоволені
позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_7 до
ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_1, за участі
третьої особи - Шостої Донецької
нотаріальної контори про скасування
свідоцтва про право власності на
спадщину, визнання правочину
недійсним, встановлення факту
прийняття спадщини, визнання права
власності у порядку успадкування за
законом - відмовлено.

Ухвалою Київського районного суду
м.Донецька від 01 червня 2012 року
задоволено заяву ОСОБА_6 та скасовано
арешт квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 16 січня 2013 року касаційні
скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_7 задоволено
частково, рішення Апеляційного суду
Донецької області від 19 квітня 2012 року -
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 07 червня 2013 року рішення
Київського районного суду м. Донецька
від 16 грудня 2011 року скасовано, позовні
вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_3 до ОСОБА_9 та
ОСОБА_6 про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири,
визнання права власності у порядку
спадкування за законом - задоволено
частково. Визнано недійсним свідоцтво
про право власності на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_17, видане
ОСОБА_9 20.01.2003 року, посвідчене Шостою
Донецькою державною нотаріальною
конторою, зареєстрованого в реєстрі
№2-40 на квартиру АДРЕСА_1. Визнано право
власності у порядку спадкування за
законом за ОСОБА_3 та ОСОБА_9 на квартиру
АДРЕСА_1 по Ѕ частці за кожним. Визнано
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 06.05.2006 року
між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, посвідченого
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу за
реєстровим №1964. У задоволені позову
ОСОБА_7 до ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про
встановлення факту прийняття спадщини,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири, визнання
права власності у порядку спадкування
за законом відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 вересня 2013
року у відкриття касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Київського районного
суду м. Донецька від 16 грудня 2011 року та
рішення апеляційного суду Донецької
області від 07 червня 2013 року -
відмовлено.

Ухвалою від 24 січня 2014 року Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ відкрито касаційне провадження у
справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_3 до
ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про встановлення
факту прийняття спадщини, визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири, визнання права власності у
порядку спадкування за законом та
зупинено виконання рішення
апеляційного суду Донецької області
від 07 червня 2013 року до закінчення
касаційного провадження.

Позивач у своїй позовній заяві просить
суд, зокрема, визнати неправомірними
дії державного реєстратора Іванюк Т.С.
по внесенню в Державний реєстр речових
прав на об'єкт власності нерухомого
майна - запису №1732916 про право
власності (реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна №01) в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
щодо об'єкту нерухомого майна, а саме:
спільної часткової власності на 1/2
квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальна
площа 50.4 кв.м, житлова площа 30 кв.м та
реєстрації за ОСОБА_3 права власності
на 1/2 частини вказаного об'єкт
нерухомого майна. З цього приводу суд
зазначає наступне.

Як встановлено судом під час розгляду
справи, та не заперечується сторонами,
15 липня 2013 року до відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку звернувся ОСОБА_21,
представник за довіреністю ОСОБА_3,
посвідченої 28.05.2012 року приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_22 за
реєстраційним номером №342 із заявою
про державну реєстрацію об'єкта
нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1.
Вказана заява зареєстрована у
державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно 15.07.2013 року 13:49:38 за
реєстраційним номером 1997680, що
підтверджується витягом.

Разом з заявою ОСОБА_21 було додано
рішення Київського районного суду
м.Донецька від 16.12.2011 року та рішення
Апеляційного суду Донецької області
від 07.06.2013 року у справі №22-ц/775/5311/2013,
технічний паспорт, станом на 01.08.2012 рік,
виданий на ім'я ОСОБА_3 Комунальним
підприємством Бюро технічної
інвентаризації та оригінал ухвали
Київського районного суду м.Донецька
від 10.09.2012 року для ознайомлення про
накладення арешту на квартиру з метою
забезпечення позовної заяви ОСОБА_3,
ОСОБА_7

У відповідно до положень статті 9
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» при розгляді
заяви державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); наявність факту виконання
умов правочину, з якими закон та/або
договір (угода) пов'язує можливість
проведення державної реєстрації
виникнення, переходу, припинення прав
на нерухоме майно або обтяження таких
прав; відповідність відомостей про
нерухоме майно, наявних у Державному
реєстрі прав та поданих документах;
наявність обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
вимог цього Закону; у разі потреби
вимагає подання передбачених
законодавством додаткових документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень.

Статтею 15 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачено, що
перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Перелік правовстановлюючих документів
на об'єкти нерухомості зазначений у ч. 1
ст. 19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», це, зокрема,
рішення судів, що набрали законної
сили.

Пунктами 26-28 Постанови Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 р. № 703 «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно» (що діяв на час
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що для проведення державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно,
одним з таких документів с рішення
суду, що набрало законної сили, щодо
права власності.

Як вже зазначалось раніше для
державної реєстрації права власності
на квартиру відповідачу були надані
рішення Київського районного суду
м.Донецька від 16.12.2011 року та рішення
Апеляційного суду Донецької області
від 07.06.2013 року у справі №22-ц/775/5311/2013
якими визнано недійсним свідоцтво про
право власності на спадщину за законом
після смерті ОСОБА_17, видане ОСОБА_9
20.01.2003 року, посвідчене Шостою
Донецькою державною нотаріальною
конторою, зареєстрованого в реєстрі
№2-40 на квартиру АДРЕСА_1; визнано право
власності у порядку спадкування за
законом за ОСОБА_3 та ОСОБА_9 на квартиру
АДРЕСА_1 по Ѕ частці за кожним; визнано
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 06.05.2006 року
між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, посвідченого
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу за
реєстровим №1964.

Стаття 124 Конституції України
встановлює, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

У відповідності до ч. 1 розділу І
Методичних рекомендацій щодо
державної реєстрації прав власності на
об'єкти нерухомого майна на підставі
рішень судів, затверджених наказом
Міністерства юстиції України від 26.05.2009
№914/5, державна реєстрація прав на
нерухоме майно має здійснюватися у
відповідності до резолютивної частини
рішення суду.

Правовстановлюючим документом, на
підставі якого проводилась державна
реєстрація прав власності на об'єкти
нерухомого майна було рішення
Апеляційного суду Донецької області
від 07.06.2013 року про визнання права
власності на об'єкт нерухомого майна, в
резолютивній частині якого зазначено:
визнати право власності у порядку
спадкування за законом за ОСОБА_3 та
ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1 по 1/2 частці
за кожним.

Відповідно до Пункту 10 постанови
Кабінету Міністрів України №1141 від
26.10.2011 року «Про затвердження Порядку
ведення Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно» - під час
розгляду заяви (запиту) державний
реєстратор здійснює пошук у Державному
реєстрі прав відомостей про: нерухоме
майно; право власності та суб'єкта
цього права; інші речові права та
суб'єкта цих прав; іпотеку та суб'єкта
цього права; обтяження прав на нерухоме
майно та суб'єкта цих прав - були
зроблені пошуки: в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна, в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно,
в Реєстрі прав власності на нерухоме
майно, в Державному реєстрі іпотек,
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до відомостей з Реєстру
прав власності на нерухоме майно, право
власності за ОСОБА_1 було зареєстроване
24.08.2012 року, рішення апеляційного суду,
відповідно до якого була проведена
реєстрація права власності за ОСОБА_3
від 07.06.2013 року. Тобто, надане рішення
Апеляційного суду датою було пізніше.

У відповідності до частини 1 статті 24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо: 1)
заявлене право, обтяження не підлягає
державній реєстрації відповідно до
цього Закону; 2) об'єкт нерухомого
майна, розміщений на території іншого
органу державної реєстрації прав; 3) із
заявою про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень звернулася неналежна
особа; 4) подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують; 5)
заяву про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених
щодо цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-1) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 5-2)
заяву про державну реєстрацію речових
прав, похідних від права власності,
подано за відсутності державної
реєстрації права власності, крім
випадків, установлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону;5-3) під
час подання заяви про державну
реєстрацію права власності на
підприємство як єдиний майновий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за
яким правонабувач набуває також
право власності на земельну ділянку,
не подано заяву про державну
реєстрацію права власності на земельну
ділянку; 5-4) після завершення
п'ятиденного строку з дня отримання
заявником письмового повідомлення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав не усунено обставин,
що були підставою для прийняття такого
рішення; 5-5) заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень під час
вчинення нотаріальної дії з
нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6)
заяву про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень в електронній формі
подано особою, яка не є державним
кадастровим реєстратором або
державним виконавцем; 6) заявником
подано ті самі документи, на підставі
яких заявлене право та обтяження
такого права вже зареєстровано у
Державному реєстрі прав.

З урахуванням вищевикладеного суд
приходить до висновку про
правомірність дій державного
реєстратора Іванюк Т.С. по внесенню в
Державний реєстр речових прав на об'єкт
власності нерухомого майна - запису
№1732916 про право власності
(реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна №01) в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
щодо об'єкту нерухомого майна, оскільки
у нього не було законних підстав для
відмови ОСОБА_21, що діяв в інтересах
ОСОБА_3 у державній реєстрації права
власності за останньою на 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1, тобто Іванюк Т.С.

Крім того, суд звертає увагу, що дійсно
згідно з Інформацією з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна на квартиру АДРЕСА_1 згідно
ухвали Київського районного суду
м.Донецька від 10 вересня 2012 року був
накладений арешт нерухомого майна.
Вказану ухвалу як вже зазначалось
раніше, було також надано відповідачу
ОСОБА_21 для ознайомлення під час
подання заяви про реєстрацію права
власності.

Як вбачається з цієї ухвали ОСОБА_3
сама звернулась до суду з проханням
накласти арешт на квартиру до розгляду
справи по суті. Тобто, ОСОБА_21, що діяв в
інтересах ОСОБА_3 повідомив
реєстратора про арешт на квартиру,
накладений у зв'язку з загрозою її
відчуження.

З урахуванням зазначеного, судом не
приймається до уваги, то й факт що
згідно п.5 статті 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», в якому
говориться про те, що реєстратор
повинен відмовити у державній
реєстрації, якщо заяву про державну
реєстрацію прав, пов'язану з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна,
оскільки заявники самі сприяли
накладенню арешту, та по суті
відчуження майна не було, а відбувся
перехід права власності у порядку
спадкування.

Відповідно до п.94 Постанови Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 року № 703
«Про затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно» (що діяв на час
виникнення спірних правовідносин) у
разі наявності записів про обтяження
речових прав на нерухоме майно в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, Державному
реєстрі іпотек та/або Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна
державний реєстратор переносить
відповідні записи до розділу
Державного реєстру прав, відкритого на
об'єкт нерухомого майна».

Відповідачем у відповідності до
вказаних вимог, під час реєстрації
права власності 1/2 частини квартири за
ОСОБА_3 був відкритий розділ за №01
на об'єкт нерухомого майна, а саме на
квартиру АДРЕСА_1 та до цього розділу з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна був
перенесений запис за №13360473
(реєстраційний номер обтяження).

Отже, відповідач, під час проведення
дій по внесенню в Державний реєстр
речових прав на об'єкт власності
нерухомого майна - запису №1732916 про
право власності (реєстраційний номер
об'єкта нерухомого майна №01) в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно щодо об'єкту нерухомого
майна , а саме: спільної часткової
власності на 1/2 квартири за адресою:
АДРЕСА_1, загальна площа 50.4 кв.м, житлова
площа 30 кв.м та реєстрації за ОСОБА_3
права власності на 1/2 частини вказаного
об'єкт нерухомого майна, діяв у межах
повноважень та у спосіб передбачений
законом.

З урахуванням чого, суд приходить до
висновку про відмову у задоволені
позовних вимог щодо зобов'язання
відповідача внести запис до Державного
реєстру прав про скасування державної
реєстрації за ОСОБА_3 права власності
на 1/2 частини квартири за адресою:
АДРЕСА_1, загальна площа 50,4 кв.м, житлова
площа 30 кв.м. та зобов'язання
відповідача вилучити з Реєстру прав
власності на нерухоме майно запис
№1732916 від 15.07.2013 р. про здійснення
державної реєстрації за ОСОБА_3 права
власності на 1/2 частини квартири за
адресою: АДРЕСА_1, загальна площа 50,4
кв.м, житлова площа 30 кв.м., оскільки ці
вимоги є похідними.

Що стосується, вимоги про скасування
рішення державного реєстратора Іванюк
Т.С. про державну реєстрацію за ОСОБА_3
права власності на 1/2 частини квартири
за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа 50.4
кв.м, житлова площа 30 кв.м. суд зазначає
наступне.

Як вже зазначалось судом раніше,
підставою для внесення відповідачем до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно рішення про державну
реєстрацію за ОСОБА_3 права власності
на 1/2 частини квартири було прийнято на
підставі рішення Апеляційного суду
Донецької області від 07.06.2013 року.

Однак, 09 квітня 2014 року ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вказане рішення апеляційного
суду Донецької області від 07 червня 2013
року - скасовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З урахуванням вищевикладеного суд
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог у цій частині.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 статі 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статті 72
цього Кодексу.

З огляду на викладене, позов підлягає
частковому задоволенню у частині
скасуванння рішення державного
реєстратора Іванюк Т.С. про державну
реєстрацію за ОСОБА_3 права власності
на 1/2 частини квартири за адресою:
АДРЕСА_1, загальна площа 50.4 кв.м, житлова
площа 30 кв.м.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалено
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18,
33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111,
121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до державного реєстратора
Іванюк Тетяни Сергіївни відділу
державної Реєстраційної служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у Донецькій області, за участю
третіх осіб без самостійних вимог на
предмет спору: ОСОБА_3 та
Ворошиловського районного управління
юстиції м. Донецька в особі відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно про визнання
неправомірними дії державного
реєстратора Іванюк Т.С. по внесенню в
Державний реєстр речових прав на об'єкт
власності нерухомого майна - запису
№1732916 про право власності
(реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна №01) в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
щодо об'єкту нерухомого майна, а саме:
спільної часткової власності на 1/2
квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальна
площа 50.4 кв.м, житлова площа 30 кв.м та
реєстрації за ОСОБА_3 права власності
на 1/2 частини вказаного об'єкт
нерухомого майна; скасування рішення
державного реєстратора Іванюк Т.С. про
державну реєстрацію за ОСОБА_3 права
власності на 1/2 частини квартири за
адресою: АДРЕСА_1, загальна площа 50.4
кв.м, житлова площа 30 кв.м.; зобов'язання
відповідача внести запис до Державного
реєстру прав про скасування державної
реєстрації за ОСОБА_3 права власності
на 1/2 частини квартири за адресою:
АДРЕСА_1, загальна площа 50,4 кв.м, житлова
площа 30 кв.м.; зобов'язання відповідача
вилучити з Реєстру прав власності на
нерухоме майно запис №1732916 від 15.07.2013 р.
про здійснення державної реєстрації за
ОСОБА_3 права власності на 1/2 частини
квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальна
площа 50,4 кв.м, житлова площа 30 кв.м. -
задовольнити частково.

Скасувати рішення державного
реєстратора Іванюк Тетяни Сергіївни
про державну реєстрацію за ОСОБА_3
права власності на 1/2 частини квартири
за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа 50.4
кв.м, житлова площа 30 кв.м.

В інший частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 45,88 грн. (сорок п'ять гривень
вісімдесят вісім гривень).

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошено вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 19 травня 2014 року в
присутності представника позивача,
відповідача та представників третіх
осіб.

Повний текст постанови складено та
підписано 26 травня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Кониченко О.М.