Справа № 813/9131/13а
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 травня 2014 року Справа №
876/2494/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Качмара В.Я., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового
засідання: Волошин М.М.

представника відповідача
Кірєєва А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 09
січня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до
Головного державного інспектора
відділу державного контролю за
будівництвом об'єктів Південного
напрямку інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області Мошовського Івана
Дмитровича, інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області про визнання
незаконним та скасування припису, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
суд із зазначеним адміністративним
позовом, в якому просила визнати
протиправним та скасувати припис № 8/15
від 27.08.2013 р. про зупинення підготовчих
та будівельних робіт, які не
відповідають законодавству,
будівельним нормам, державним
стандартам і правилам, архітектурним
вимогам, затвердженим проектним
рішенням, технічним умовам та іншим
нормативно-правовим актам, виконуються
без повідомлення, реєстрації
декларації про початок будівельних
робіт, виданий головним державним
інспектором відділу державного
контролю за будівництвом об'єктів
Південного напрямку інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю (далі - інспекція ДАБК) у
Львівській області Мошовським І.Д.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 09.01.2014 р. в
задоволені позову відмовлено. Суд
першої інстанції виходив з того, що
інспекція ДАБК наділена
повноваженнями видавати такі приписи.
Крім того, у позивача відсутні
документи, які надають їй право
здійснювати будівництво.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, її оскаржила позивач
ОСОБА_2. Апеляційну скаргу мотивує тим,
що у відповідності до вимог ст.38 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» посадова
особа відповідної інспекції ДАБК
вправі видавати припис про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил з
визначенням строку для його
добровільного виконання і у разі його
невиконання вправі звернутися до суду
з позовом про знесення самочинного
будівництва. Оскаржуваний припис не
містив жодної з передбачених
вищезазначених норм Закону вимог.
Вважає, що суд першої інстанції прийняв
постанову з порушенням норм
матеріального права та не повним
з'ясуванням всіх обставин по справі, а
тому просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
її позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача Кірєєва А.Ю.,
який просив апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

З матеріалів справи видно та
встановлено судом першої інстанції, що
Інспекцією ДАБК у Львівській області
27.08.2012 р. було проведено перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил на
земельні ділянці, яка належить до
земель міста і не надана в користування
або приватну власність за адресою :
Львівська область, м. Трускавець, вул.
Данилишиних, 47, за результатами якої
встановлено виконання будівельних
робіт з будівництва, реконструкції
прибудови до квартири № 3 у вказаному
будинку без права на виконання
будівельних робіт, про що складено акт
перевірки № 8/15 від 27.08.2013 р.

Цього ж дня відповідачем на підставі
вищезазначеного акта перевірки було
видано припис № 8/15 від 27.08.2013 р. з
вимогою про знесення самочинно
розпочатої прибудови до квартири
АДРЕСА_1.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції керувався нормами Законів
України «Про основи містобудування»,
«Про архітектурну діяльність», «Про
регулювання містобудівної
діяльності», «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» та
Положенням про державний
архітектурно-будівельний контроль.

Суд першої інстанції вважав, що
оскаржуваний припис № 8/15 від 27.08.2013 р.
на предмет дотримання зазначених
вимог, прийнятий на підставі, в межах
повноважень, що передбачені
Конституцією та законами України, та з
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття припису.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується, оскільки вони не
відповідають фактичним обставинам
справи та зроблені з порушенням норм
матеріального права виходячи з
наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п.1 та п.2 Положення про державний
архітектурно-будівельний контроль,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 225 від 25.03.1993 р. (у
редакції постанови Кабінету Міністрів
України № 253 від 07.04.1995 р. (далі -
Положення), державний
архітектурно-будівельний контроль - це
сукупність організаційно-технічних і
правових заходів, спрямованих на
забезпечення дотримання
законодавства, державних стандартів,
норм і правил, архітектурних вимог і
технічних умов, а також положень
затвердженої містобудівної
документації та проектів конкретних
об'єктів (далі - затверджені проектні
рішення), місцевих правил забудови
населених пунктів усіма суб'єктами
містобудівної діяльності незалежно
від форм власності під час забудови
територій і населених пунктів,
розміщення, будівництва,
реконструкції, капітального ремонту
об'єктів житлово-цивільного,
виробничого та іншого призначення,
реставрації архітектурних пам'яток,
створення інженерної та транспортної
інфраструктури, виробництва
будівельних матеріалів, виробів і
конструкцій. Державний
архітектурно-будівельний контроль і
нагляд з питань будівництва,
містобудування та архітектури
здійснює Державна
архітектурно-будівельна інспекція та
її територіальні органи.

Згідно ч.1 ст.38 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», у разі виявлення факту
самочинного будівництва об'єкта,
перебудова якого з метою усунення
істотного відхилення від проекту або
усунення порушень законних прав та
інтересів інших осіб, істотного
порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису. У
разі якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням.

Пунктом 4 Положення передбачено право
інспекції ДАБК давати у межах своїх
повноважень замовникам, проектним і
будівельним організаціям,
підприємствам, що виготовляють
будівельні матеріали, вироби і
конструкції, обов'язкові для виконання
приписи щодо усунення порушень
законодавства, державних стандартів,
норм і правил, архітектурних вимог,
технічних умов, затверджених проектних
рішень, місцевих правил забудови
населених пунктів, вносити замовникам
пропозиції про припинення
фінансування об'єктів до усунення
виявлених недоліків. Проте правом
вносити приписи про знесення
самочинного будівництва інспекція
ДАБК ні Положенням, ні Законом не
наділені.

Крім того, частиною 7 статті 376
Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі істотного
відхилення від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення
будівельних норм і правил суд за
позовом відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції пославшись на ті
правові норми, які підлягають
застосуванню, проте дав невірну оцінку
вимогам позивача та прийшов до
помилкового висновку про
правомірність оскаржуваного припису.

З врахуванням наведеного вище, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання, що висновки суду першої
інстанції не відповідають фактичним
обставинам справи, постанова суду
винесена з порушенням норм
матеріального права, а тому підлягає
скасуванню з прийняттям нової про
задоволення позову.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 09 січня 2014
року по справі № 813/9131/13-а скасувати та
прийняти постанову, якою задовольнити
позов ОСОБА_2.

Визнати протиправним та скасувати
припис № 8/15 від 27.08.2013 р. про зупинення
підготовчих та будівельних робіт, які
не відповідають законодавству,
будівельним нормам, державним
стандартам і правилам, архітектурним
вимогам, затвердженим проектним
рішенням, технічним умовам та іншим
нормативно-правовим актам, виконуються
без повідомлення, реєстрації
декларації про початок будівельних
робіт, виданий головним державним
інспектором відділу державного
контролю за будівництвом об'єктів
Південного напрямку інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю (далі - інспекція ДАБК) у
Львівській області Мошовським І.Д.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
інстанції протягом 20 днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий :
Р.В. Кухтей

Судді :
В.Я. Качмар

А.Р. Курилець

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 20.05.2014 р.