Справа № 9101/4259/2012
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2014 рокусправа № 2а-1945/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В.
Туркіної Л.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Енергодарської
міської ради Запорізької області

на постанову Енергодарського міського
суду Запорізької області від 25 червня
2011 року у справі № 2а-1945/2011

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Енергодарської
міської ради Запорізької області

про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання дій
відповідача неправомірними та
зобов'язання останнього здійснити
нарахування та виплату позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення
згідно із ст..48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі
5-ти мінімальних заробітних плат за
період з 2002 року по 2010 рік. В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що має статус учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, віднесений до
категорії « 2» осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
повинна виплачуватись щорічна
допомога на оздоровлення в розмірі 5-ти
мінімальних заробітних плат, але
всупереч вказаним нормам відповідач не
нарахував та не виплатив позивачу
вищезазначену надбавку до пенсії.

Постановою суду першої інстанції позов
задоволено частково; визнано
неправомірними дії відповідача та
зобов'язано останнього здійснити та
виплатити позивачу одноразову щорічну
допомогу на оздоровлення за 2010 рік
згідно до ст..48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат з
урахуванням фактично виплачених сум у
цей період. В іншій частині позовних
вимог відмовлено.

Відповідач оскаржує судове рішення в
апеляційному порядку. Просить
постанову суду скасувати, та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів зазначає наступне.

Сторони не сперечаються щодо статусу
позивача.

Нормами статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції
Закону України №2638-111 від 11.07.2001 року
передбачена виплата щорічної допомоги
на оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильської АЕС
другої категорії в розмірі п'яті
мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Виплату позивачу допомоги на
оздоровлення здійснено відповідачем у
2011 - в розмірі 100,00 грн. з посиланням на
постанови Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 № 836, від 12.07.05 № 562.

На момент здійснення відповідачем
відповідних виплат позивачу розміри
щорічної допомоги на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, кожній дитині,
яка втратила внаслідок Чорнобильської
катастрофи одного з батьків, особам,
евакуйованим із зони відчуження у 1986
році, включаючи дітей, встановлені
Законом України № 796-ХІІ в редакції,
відновленій згідно Рішенню
Конституційного Суду України №10рп/2008
від 22.05.2008р.

Відповідно до вимог ч.2 ст.152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Так, згідно зі ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" щорічна
допомога на оздоровлення учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії
виплачується в розмірі - п'ять
мінімальних заробітних плат.

Щорічна допомога на оздоровлення
виплачується громадянам за місцем їх
проживання органами соціального
захисту населення. У разі виникнення
права на щорічну допомогу з різних
підстав, передбачених частиною
четвертою цієї статті, надається одна з
них, за вибором особи. При цьому розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Посилання відповідача на
обґрунтування своїх дій, зокрема, на
ст.ст.63,67 Закону України № 796-ХІІ є
помилковим, оскільки вказаними нормами
визначено повноваження Кабінету
Міністрів України підвищувати
конкретні розміри всіх доплат, пенсій і
компенсацій відповідно до зміни
індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати, але не
про можливість даного органу
зменшувати розмір доплат відносно
встановлених Законом.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції. Так, Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі -
Закон України № 796-ХІІ) Кабінет
Міністрів України не уповноважено на
свій розсуд змінювати, у тому числі
зменшувати конкретні розміри
компенсацій і допомоги, зокрема
допомоги на оздоровлення, встановлені
цим Законом. Натомість частиною першою
ст.67 зазначеного Закону України №796-Х11
від 28.02.1991 року встановлено, що
конкретні розміри всіх передбачених
ним доплат, пенсій та компенсацій
підвищуються Кабінетом Міністрів
України відповідно до зміни індексу
вартості життя і зростання заробітної
плати.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання відповідача на постанову
Кабінету Міністрів України від 12.07.05 №
562. Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над іншими
підзаконними нормативними актами,
нарахування позивачу одноразової
допомоги на оздоровлення повинно
здійснюватися відповідно до ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відсутність грошових коштів на виплату
допомоги на оздоровлення в даному
випадку не позбавляє позивача, як
особу, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, права на
отримання цієї допомоги. Закон України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не обмежує
таке право відсутність фінансування.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Доводи апелянта
не спростовують висновків суду.
Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, постанову суду слід залишити
без змін.

Керуючись ст..197, ст. п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.
200, ст.ст. 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Енергодарської міської ради
Запорізької області на постанову
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 25 червня 2011
року у справі № 2а-1945/2011 залишити без
задоволення.

Постанову Енергодарського міського
суду Запорізької області від 25 червня
2011 року у справі № 2а-1945/2011 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
Л.П. Туркіна