Справа № 9101/167553/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

іменем України

21 жовтня 2013 рокусправа № 0827/2а-5769/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А.
Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя

на постанову Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 27
квітня 2011 року

у справі № 0827/2а-5769/2011

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Шевченківському районі м. Запоріжжя

про визнання протиправними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсій відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року ОСОБА_1 звернувся у
Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя
про визнання протиправними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок і
виплату державної пенсії та додаткової
пенсії відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
09 березня 2011 року.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2011 року
позовні вимоги задоволені. Визнано
протиправними дії та зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя
здійснити перерахунок та виплату
державної пенсії та додаткової пенсії
ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 50,
частини 4 статті 54, частини 3 статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 09 березня 2011 року з
розрахунку державної пенсії у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком для
непрацездатних громадян та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю з розрахунку 50% мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
дорівнюючої прожитковому мінімуму,
встановленому відповідно до Закону
України «Про прожитковий мінімум», з
урахуванням різниці, яка виплачена у
цей період.

Не погодившись з постановою суду,
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя,
звернулося з апеляційною скаргою, в
якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, неповноту
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
позову.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, має
інвалідність ІІІ групи, захворювання
пов'язане з виконанням службових
обов'язків по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, перебуває на обліку у
відповідача (а.с.5, 7, 8).

Положеннями статті 14 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» його
віднесено до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

ОСОБА_1 з 09 березня 2011 року управлінням
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя
призначена пенсія по інвалідності у
розмірі фактичних збитків та додаткова
пенсія передбачена статтями 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(а.с. 8-11).

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: державної
пенсії; додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 50 зазначеного Закону
передбачено, що особам віднесеним до
категорії 1, які є інвалідами ІІI групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів
ІІI групи, щодо яких встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 6 мінімальних пенсій за
віком.

Таким чином, позивач має право на
призначення пенсії в розмірі, не
нижчому 6 мінімальних пенсій за віком,
та щомісячної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягають статті 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанова Кабінету
Міністрів України, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
вбачається, що під час визначення
розміру пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за основу їх нарахування
береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції приходить висновку, що судом
першої інстанції повно встановлені
обставини справи та надана правильна
юридична оцінка, у зв'язку з чим
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя -
залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим