Справа № 206/2774/14-а
Суддя: Мірошниченко Н. В.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
Справа 206/2774/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2014 р.

Самарський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Мірошниченко Н.В.

при секретарі
Ременяк М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
Державної Казначейської служби
України в Індустріальному районі
м.Дніпропетровська Дніпропетровської
області про визнання дії
неправомірними та зобов'язання
провести дії щодо прийняття
виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В :

05 травня 2014 року ОСОБА_1 (позивач)
звернувся до суду з даним позовом,
посилаючись на те, що 06 вересня 2011 року,
Самарським районним судом м.
Дніпропетровська винесена постанова
по адміністративній справі № 2а-3314/11,
відповідно до якої боржник, Управління
праці та соціального захисту населення
Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради, зобов'язаний
здійснити перерахунок та виплатити
йому одноразову щорічну допомогу за 2011
рік відповідно до ч.5 ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

27.12.2012 року на виконання
вищезазначеного судового рішення був
виданий виконавчий лист. Ухвалою
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 26.03.2014 року по
справі № 206/1324/14-а змінений
спосіб і порядок виконання постанови
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 06.09.2011 року по
справі № 2а-3314/11, і зазначено стягнути з
Управління праці та соціального
захисту населення Самарської районної
у м. Дніпропетровську ради на його
користь 5212 грн.. 10.04.2014 року на виконання
вищезазначеного судового рішення був
виданий виконавчий лист.

У квітні 2014 року він звернувся з заявою
та відповідними документами про
виконання судового рішення до
Державної виконавчої служби, яка
постановою відмовила у відкритті
провадження, оскільки зазначений
виконавчий документ подано на
виконання не за підвідомчістю
виконання рішення, та зазначено, що
виконавчий документ необхідно
пред'являти на виконання до
відповідного територіального органу
Державної казначейської служби
України.

У квітні 2014 року він звернувся з заявою
та відповідними документами про
виконання судового рішення до
відповідача. Своїм листом від 22.04.2014
року № 06-14/569, відповідач повернув йому
виконавчі документи про стягнення
боргу з боржника без виконання,
оскільки виконавчий документ, а саме
виконавчий лист від 10.04.2014р. не підлягає
виконанню органом казначейства та
зазначено, що виконавчі документи за
рішенням суду про стягнення коштів
подаються до органу державної
виконавчої служби.

На підставі викладеного позивач
просить визнати дії відповідача, щодо
повернення виконавчого документа без
виконання неправомірними; зобов'язати
відповідача прийняти документи до
виконання та вжити всіх заходів
передбачених ст.3 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», щодо виконання
виконавчого документа.

Представник позивача в судовому
засіданні та в поясненнях зазначає, що
із зазначеними діями відповідача він
не згодний, оскільки з 01.01.2013 року
Державна виконавча служба України
немає повноважень щодо виконання
рішень суду про стягнення коштів з
державних установ, відповідно ст. 3
Закону України № 4901 від 05.06.2012 року,
такі повноваження про стягнення коштів
з державних установ здійснюються
тільки Державною казначейською
службою України.

Представник відповідача проти позову
заперечувала посилаючись на його
необґрунтованість та безпідставність,
просила відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що
чинним законодавством не передбачено
повноважень органу Казначейства на
здійснення списання коштів з рахунків
боржника, відкритих в банківських
установах, натомість такі права мають
органи Державної виконавчої служби,
відповідно до положень Закону України
„Про виконавче провадження".

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
надані сторонами письмові докази:
копію листа Управління Державної
Казначейської служби України в
Індустріальному районі
м.Дніпропетровська Дніпропетровської
області від 22.04.2014 р. про повернення
виконавчого документу без виконання на
адресу ОСОБА_1; копію ухвали
Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 26.03.2014 р. про
заміну способу виконання судового
рішення; копію виконавчого листа від
26.03.2014 р. виданого 10.04.2014 року Самарським
районним судом м.
Дніпропетровська; копію постанови
державного виконавця від 25.03.2014р. про
закінчення виконавчого провадження;
копію постанови державного виконавця
від 25.04.2014р. про відмову у відкритті
виконавчого провадження; - та оцінивши
їх в сукупності та взаємозв'язку,
керуючись законом, дійшов висновку про
задоволення позовних вимог, з
наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2
КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до частини третьої статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішення, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано.

Згідно частини першої статті 69 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої та
четвертої статті 70 КАС України,
належним є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

У відповідності до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу
(ч.1). В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч.2).

Постановою Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 06.09.2011 року по
адміністративній справі № 2а-3314/11,
зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради, здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
одноразову щорічну допомогу за 2011 рік
відповідно до ч.5 ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування (а.с.4.).

Відповідач повернув позивачу без
фактичного виконання виконавчий лист,
виданий 10.04.2014 року на виконання Ухвали
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 26.03.2014 року по
справі № 206/1324/14-а, відповідно до якої
змінений спосіб і порядок виконання
постанови Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 06.09.2011 року по
справі № 2а-3314/11, і зазначено стягнути з
Управління праці та соціального
захисту населення Самарської районної
у м. Дніпропетровську ради на користь
ОСОБА_1 суму в розмірі 5212
грн.(а.с.8-9).

10.04.2014 року на виконання
вищезазначеного судового рішення був
виданий виконавчий лист (а.с.10).

Як передбачено частиною першою статті 2
Закону України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 року (з
наступними змінами та доповненнями),
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України. Частиною
другою статті 3 цього ж Закону
визначено, що рішення про стягнення
коштів з державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами Державного
казначейства України в установленому
Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до частини першої статті 1
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» від
05.06.2012 року № 4901Л/І, який набрав
чинності з 01.01.2013 року, цей Закон
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання. Згідно із
частиною першою статті 2 цього ж Закону
держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є: державний
орган; державні підприємство, установа,
організація (далі - державне
підприємство); юридична особа,
примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).
Частиною першою статті 3 зазначеного
Закону визначено, що виконання рішень
суду про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Згідно із пунктом 1 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (у
редакції постанови Кабінету Міністрів
України від 30.01.2013 року № 45), цей Порядок
визначає механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників (далі -
рішення про стягнення коштів),
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.
Відповідно до п.2 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (у
редакції постанови Кабінету Міністрів
України від 30.01.2013 року № 45), виконавчі
документи - оформлені в установленому
порядку виконавчі листи судів та
накази господарських судів, видані на
виконання рішень про стягнення коштів,
а також інші документи, визначені
Законом України "Про виконавче
провадження".

Судовими рішеннями встановлено, що
виплата державної допомоги, згідно ЗУ
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту»,
забезпечується виключно за рахунок
Державного бюджету України, а згідно
ЗУ«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», та Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
затверджений постановою КМУ від 03.08.2011
року № 845, який набрав чинності у новій
редакції з 06.02.2013 року, рішення, саме,
про стягнення коштів з державного чи
місцевого бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства України.

Механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
регулюються Порядком виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року
(далі - Порядок). Пунктом 33 Порядку
передбачено, що у разі коли судове
рішення стосується спорів фізичних
осіб із суб'єктами владних повноважень
з приводу обчислення, призначення,
перерахунку, здійснення, надання,
одержання пенсійних виплат, соціальних
виплат непрацездатним громадянам,
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
виплат та пільг дітям війни, інших
соціальних виплат, доплат, соціальних
послуг, допомоги, захисту, пільг або
судове рішення неможливо виконати
протягом двох місяців з дня
надходження документів, зазначених у
пункті 6 цього Порядку, орган
Казначейства для виконання рішення про
стягнення передає до Казначейства
документи та відомості згідно з
підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При
цьому органом Казначейства
відновлюється проведення платежів
боржника.

Відповідно до п.п.1 п.47 Порядку
безспірне списання коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання судових
рішень та виконавчих документів,
здійснюється Казначейством на
підставі поданих органом Казначейства:
документів та відомостей, надісланих
стягувачами та боржником; інформації
про неможливість виконання
безспірного списання коштів з рахунків
боржника. Згідно п. 48 для забезпечення
безспірного списання коштів
державного бюджету згідно з пунктом 47
цього Порядку в Казначействі
відкривається в установленому порядку
відповідний рахунок.

Згідно з п.4 ч.1 ст.18 КАС України,
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи щодо спорів
фізичних осіб з суб'єктами владних
повноважень з приводу обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг.

Суд приходить до висновку, що здійснити
виплату нарахованих грошових коштів
стягувачу ОСОБА_1 за рішенням суду
можливо лише шляхом стягнення
(списання) коштів з рахунків державного
органу - боржника, а в разі відсутності
у зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду, в іншому випадку стягувач
буде позбавлений можливості отримати
нараховану йому суму з виплати
одноразової допомоги, як інваліду
війни; що дії з виконання
вищезазначеного виконавчого листа,
згідно закону, зобов'язане здійснити
Управління Державної Казначейської
служби України в Індустріальному
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області, на
обслуговуванні якого перебуває
боржник - Управління праці та
соціального захисту населення
Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради.

Окрім того, позивачем в позовній заяві
та його представником в судовому
засіданні заявлено клопотання про
встановлення судового контролю за
виконанням рішення у справі.

Розглянувши клопотання суд зазначає
наступне.

Частиною1 ст.267 КАС України передбачено
що суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі,
має право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне встановити судовий контроль
за виконанням судового рішення у
справі та зобов'язати Державну
казначейську службу України надати
звіт про виконання судового рішення
протягом місяця з дня закінчення
тримісячного строку, який обчислюється
з дня набрання законної сили судовим
рішенням у справі.

Керуючись ст.ст. 7 - 12, 14, 15, 17, 19, 69 - 71, 86, 87,
94, 98, 128, 158 - 163, 185. 186,254, 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И
В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконними дії Управління
Державної Казначейської служби
України в Індустріальному районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області в частині повернення листом
від 22.04.2014 року вих. 06-14/569 документів, а
саме оригіналу виконавчого листа
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 10.04.2014 року із
доданими документами.

Зобов'язати Управління Державної
Казначейської служби України в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області прийняти на виконання
виконавчий лист Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 10.04.2014 року
по справі № 206/1324/14-а на виконання
постанови Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 06.09.2011 року по
адміністративній справі 2-а-3314/11 та
ухвали Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 26.03.2014 року по
справі № 206/1324/14-а про зміну способу та
порядку виконання постанови
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 06.09.2011 року по
справі 2-а-3314/11 про стягнення на користь
позивача ОСОБА_1 з Управління праці та
соціального захисту населення
Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради суму
перерахованої одноразової допомоги за
2011 рік в розмірі 5212 гривень.

Зобов'язати Управління Державної
Казначейської служби України в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області у місячний строк з дня
закінчення тримісячного строку, який
обчислюється з дня набрання законної
сили цією постановою, надати звіт до
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська про виконання
постанови у справі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
адміністративного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
постанови або отримання копії
постанови апеляційної скарги, у
відповідності до п. 2 ст. 186 КАС України.

Суддя:
Н.В.Мірошниченко