Справа № 2а-6774/11/1412
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

27 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-6774/11/1412

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Корнешова Т.В.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів -
Крусяна А.В.

-
Шляхтицького О.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у Заводському
районі м. Миколаєва на ухвалу
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 04 лютого 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва про стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги «дітям війни»,

ВСТАНОВИВ :

Державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Миколаївській області
звернувся до Заводського районного
суду м. Миколаєва із поданням про зміну
способу виконання рішення суду.

У поданні державний виконавець просив
змінити спосіб виконання рішення суду
у справі №2а-6774/11 про зобов'язання УПФУ
в Заводському районі м. Миколаєва
здійснити нарахування та виплату
ОСОБА_2 підвищення до пенсії як «дитині
війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком за період з 01 січня по 19 червня
2011 року. Державний виконавець вказував
на здійснення боржником нарахування
суми богу стягувачу, проте її невиплату
у зв'язку з припиненням державного
бюджетного фінансування на проведення
виплат.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Миколаєва від 04.02.2014 р. подання
державного виконавця задоволено. На
виконання постанови від 10.10.2011 року про
зобов'язання УПФУ в Заводському районі
м. Миколаєва перерахувати та виплати
підвищення до пенсії як дитині війни за
період з 01.01.2011 р. по 19.06.2011 р. за
виконавчим листом у справі №2а-6774/11
стягнуто з УПФУ в Заводському районі м.
Миколаєва на користь ОСОБА_2 992,04 грн.

Управлінням Пенсійного фонду України у
Заводському районі м. Миколаєва на
вказану ухвалу подано апеляційну
скаргу. Апелянт просить скасувати
оскаржувану ухвалу та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
подання державного виконавця.

Відповідно до пп. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження на основі наявних у справі
доказів.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

В управлінні ДВС Головного управління
юстиції у Миколаївській області на
виконанні знаходиться виконавчий лист
від 31.10.2013 року про зобов'язання УПФУ в
Заводському районі м. Миколаєва
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
підвищення до пенсії як «дитині війни»
за період з 01.01.2011 р. по 19.06.2011 р.

Як було встановлено та не
заперечувалось сторонами у справі,
вказане рішення було виконано
боржником лише в частині проведення
нарахування підвищення у розмірі 992,04
грн., що також підтверджується копією
протоколу про індивідуальний
перерахунок пенсії ОСОБА_2

Однак, до теперішнього часу виплата
нарахованих коштів боржником не
здійснена.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно необхідності задоволення
подання про зміну порядку виконання
судового рішення, виходячи з
наступного.

Статтею 7 Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
передбачено, що у разі, якщо рішення
суду не виконано протягом двох місяців
з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження,
крім випадків, коли стягувач
перешкоджає провадженню виконавчих
дій, державний виконавець зобов'язаний
звернутись до суду із заявою про зміну
способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до статті 2 вищеназваного
Закону держава гарантує виконання
рішення суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є, зокрема,
державний орган. Водночас, судові
рішення у справах, пов'язаних із
соціальними виплатами, які мають
зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Ця норма не містить виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Підставою
для зміни чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення є
обставини, що роблять виконання
судового рішення неможливим.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення.

У цій категорії справ зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат. Така
зміна можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат.

Враховуючи наведене суд приходить до
висновку, що неможливість виконання
судового рішення яке вступило в
законну силу у зв'язку із його
зобов'язальним характером, є підставою
для зміни способу виконання цього
судового рішення, оскільки кінцевим
результатом його виконання у даній
справі є виплата позивачеві належних
йому коштів державним органом.

Крім цього відмова у задоволенні заяви
про зміну способу виконання судового
рішення буде суперечити змісту цього
рішення, оскільки призведе до
подальшого порушення прав стягувача.

За викладених обставин суд вважає, що
подання з приводу заміни способу
виконання рішення суду підлягає
задоволенню.

Доводи апелянта про те, що оскаржуваною
ухвалою фактично змінено судове
рішення по суті є хибними, оскільки
зобов'язання виплатити кошти та
стягнення тих самих коштів не змінює
суті судового рішення.

Посилання апелянта на неможливість
задовольнити вимоги позивача у зв'язку
з відсутністю у Державному бюджеті
видатків для здійснення такої виплати
не може бути підставою для відмови у
задоволенні заяви, оскільки Рішенням
Європейського суду «Кечко проти
України» встановлено, що органи
державної влади не можуть посилатися
на відсутність коштів, як на підставу
невиконання зобов'язань.

Таким чином, колегія суддів вважає
вірним висновок суду першої інстанції
про необхідність задоволення подання
про зміну способу виконання рішення
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплату на стягнення цієї виплати.

Враховуючи зазначене колегія суддів
вважає висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України
та не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що ухвала
підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції порушень норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні справи не допустив, а
наведені в апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 200, 206, 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва залишити без
задоволення, а ухвалу Заводського
районного суду м. Миколаєва від 04
лютого 2014 року - без змін.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
О.В.Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян

Суддя:
О.І. Шляхтицький