Справа № 9101/195067/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2014 рокусправа № 2а/0470/8095/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - Маркова О. Е. (дов.
від 01.11.2013 р.)

- Концева М. В. (дов. від
01.11.2013 р.)

відповідача: - Волошина В. В.
(дов. від 14.02.2014 р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
серпня 2012 року

у справі № 2а-0470/8095/12

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Теплогенерація»

до Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби

про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

встановила:

Приватне акціонерне товариство
«Теплогенерація» звернулося до суду з
адміністративним позовом, в якому
просило скасувати повністю податкові
повідомлення-рішення від 22.05.2012
№№, , , , .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
включення до складу валових витрат 2-4
кварталів 2011 року від'ємного значення
об'єкту оподаткування попередніх
звітних періодів (2010 рік - 1-й квартал 2011
року) є правомірним, оскільки пункт 3
підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні
положення» Податкового кодексу
України не містить заборони на облік в
2011 і 2012 роках збитків, які виникли до
01.01.2011, що свідчить про те, що такі
збитки повинні враховуватись у складі
витрат поточних податкових періодів
наростаючим підсумком до повного
погашення від'ємного значення. Позивач
також зазначає, що формування
фінансового результату відбувається
без врахування податку на додану
вартість, який відображається окремо в
податковій декларації по податку на
додану вартість і на рахунках
бухгалтерського обліку у складі
податкового кредиту і податкових
зобов'язань підприємства за
відповідний період. Позивач вказує, що
витрати, здійснені у зв'язку з продажем
товарів пов'язаним з платником
податків особам визнаються в розмірі,
що не перевищує доходи, отримані від
такого продажу, що свідчить про те, що
коригування вказаних витрат не вимагає
проведення коригувань податку на
додану вартість. До того ж, позивач
наголошує, що суми податку на додану
вартість, оплачені/нараховані при
придбанні товарів/послуг, які були
відвантажені на експорт за договором
комісії, пов'язані з господарською
діяльністю підприємства і повинні
відбиватись у складі його податкового
кредиту відповідного звітного
(податкового) періоду.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
28.08.2012 адміністративний позов
задоволено в повному обсязі. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення від 22.05.2012
№№, , , , .

Не погодившись із постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу (т.3
а. с. 111), в якій просить скасувати
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні
адміністративного позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до
складу другого кварталу 2011 року
включається виключно від'ємне значення
об'єкту оподаткування отримане
суб'єктами господарювання за
результатами здійсненої господарської
діяльності за перший квартал 2011 року
без врахування від'ємного значення, що
увійшло до складу першого кварталу 2011
року з 2010 року. Відповідач також
зазначає, що проаналізувавши
фінансово-господарську діяльність
позивача було встановлено, що в 2
кварталі 2011 року в зв'язку із
збільшенням тарифів на постачання
теплоенергії за даними декларацій з
податку на додану вартість позивач
почав отримувати позитивне значення
об'єкту оподаткування податком на
додану вартість та повинен був
сплачувати ПДВ до бюджету, а тому
операції з реалізації на експорт
нетипової для підприємства трубної
продукції були для позивача завідомо
збитковими, здійснювались виключно з
метою ухилення від сплати податків, що
призвело до завищення валових витрат
на суму збитків від реалізації трубної
продукції на експорт на суму 4720956,17 грн.
Відповідач вказує, що оскільки
реалізація трубної продукції без
врахування в ціні продажу понесених
витрат дають підстави стверджувати, що
купівля трубної продукції та її
подальша реалізація на експорт за
ціною нижчою від ціни придбання не була
зумовлена характером виробничої або
іншої господарської діяльності
позивача, оскільки не мала на меті
отримання доходу від цих операцій,
отже, вказана операція є такою, що не
пов'язана з його господарською
операцією та свідчить про
безпідставність формування
податкового кредиту.

Відповідачем подано письмове
клопотання про заміну відповідача у
даній справі Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби правонаступником -
Нікопольською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

З огляду на подані відповідачем
документи на підтвердження вказаного
правонаступництва, колегія суддів
вважає за необхідне відповідно до
статті 55 Кодексу адміністративного
судочинства України здійснити
процесуальне правонаступництво,
замінити відповідача у справі
Нікопольську об'єднану державну
податкову інспекцію Дніпропетровської
області Державної податкової служби
правонаступником - Нікопольською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі.

Представники позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечують. Зазначають, що рішення
судом першої інстанції прийнято
законно та обґрунтовано.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, відповідачем
проведено планову виїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.10.2010 по 31.12.2011, іншого законодавства за
період з 01.10.2010 по 31.12.2011, за
результатами якої складено акт
№195/221/3208305 від 25.04.2012.

Перевіркою встановлено наступні
порушення:

- пп.138.1 ст.138, п.150.1 ст.150 Податкового
кодексу України з урахуванням норм
пп.14.1.36 п.14.1, п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14 та п.3
підрозділу 4 Розділу ХХ Перехідних
положень Податкового кодексу України,
в результаті чого завищено від'ємне
значення об'єкту оподаткування
податком на прибуток всього в сумі
16869172,00 грн., в тому числі за 2 квартал 2011
року в сумі 13129823,00 грн., за 2-3 квартали 2011
року в сумі 13129823,00 грн., за 2-4 квартали в
сумі 16869172,00 грн.;

- пп.138.1 ст.138, п.150.1 ст.150 Податкового
кодексу України з урахуванням норм
п.п.14.1.36 п.14.1, п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14 та п.3
підрозділу 4 Розділу ХХ Перехідних
положень Податкового кодексу України,
в результаті чого завищено від'ємне
значення об'єкту оподаткування
податком на прибуток всього в сумі
225769,61 грн., в тому числі за 2-4 квартали 2011
року у сумі 225769,61 грн.;

- п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість за період з
01.10.2010 р. по 31.12.2011 р. всього сумі 24428,25
грн., в т. ч. за жовтень 2011 року в сумі
24428,25 грн.

- п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України, в результаті чого завищено
показник рядка 24 «Залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 22 - рядок 23)»
податкових декларацій з ПДВ за період з
01.10.2010 р. по 31.12.2011 р. всього в сумі 3561,29
грн., в тому числі за грудень 2011 року в
сумі 3561,29 грн.;

- п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України, в результаті чого завищено
показник рядка 23 «Сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню» податкової
декларації з ПДВ всього в сумі 47818,64
грн., в тому числі за вересень 2011 року в
сумі 47818,64 грн.;

- п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України, в результаті чого завищено
показник рядка 19 «Від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду» податкових
декларацій з ПДВ за період з 01.10.2010 р. по
31.12.2011 р. всього в сумі 62052,43 грн., в тому
числі за грудень 2011 р. в сумі 62052,43 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято наступні
податкові повідомлення-рішення:

№ від 22.05.2012, яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість за 12
місяців 2011 року на суму 3561 грн.;

№ від 22.05.2012, яким зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за 9 місяців 2011 року на
суму 47818 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 11954 грн.;

№ від 22.05.2012, яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість у розмірі
30535,31 грн., в тому числі за основним
платежем - 24428,25 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 6107,06 грн.;

№ від 22.05.2012, яким зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
квартал 2011 року на суму 16869172 грн.;

№ від 22.05.2012, яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток приватних
підприємств на загальну суму 225769,61 грн.,
в тому числі за основним платежем -
225769,61 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 0,00 грн.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про протиправність оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень.

Щодо включення до складу валових
витрат 2-4 кварталів 2011 року від'ємного
значення об'єкту оподаткування
попередніх звітних періодів, колегія
суддів зазначає наступне.

Пунктом 3 підрозділу 4 розділу ХХ
«Перехідні положення» Податкового
кодексу України визначено особливості
застосування у 2011 році пункту 150.1 ст.150
цього кодексу, а саме: якщо результатом
розрахунку об'єкта оподаткування
платника податку з числа резидентів за
підсумками першого кварталу 2011 року є
від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат другого календарного
кварталу 2011 року. Розрахунок об'єкта
оподаткування за наслідками другого,
другого і третього кварталів, другого -
четвертого кварталів 2011 року
здійснюється з урахуванням від'ємного
значення, отриманого платником податку
за перший квартал 2011 року, у складі
витрат таких податкових періодів
наростаючим підсумком до повного
погашення такого від'ємного значення.

Абзацом другим вищезазначеного пункту
передбачено право платника податку на
прибуток відобразити у складі витрат
другого кварталу 2011 року суму
від'ємного значення, що є результатом
розрахунку об'єкта оподаткування за
підсумками першого кварталу 2011 року.

В той же час, розрахунок об'єкта
оподаткування за перший квартал 2011
року здійснюється згідно норм Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» №334/94-ВР від 28.12.1994, які
діяли до 1 квітня 2011 року.

Так, п.6.1. ст.6 Закону №334/94-ВР визначено,
якщо об'єкт оподаткування платника
податку з числа резидентів за
результатами податкового року має
від'ємне значення об'єкта
оподаткування (з урахуванням суми
амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення.

Пунктом 22.4 статті 22 Закону №334/94-ВР
передбачено, що у 2010 році у складі
валових витрат платника податку
враховується 20 відсотків суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток,
яке утворилося станом на 1 січня 2010
року. У 2011 році сума від'ємного
значення, яка відповідно до абзацу
першого цього пункту не була врахована
у складі валових витрат, та від'ємне
значення об'єкта оподаткування, яке
виникло у 2010 році, підлягають включенню
до складу валових витрат у порядку,
встановленому статтею 6 цього Закону,
без обмежень, встановлених цим пунктом.

Відтак - в 2011 році встановлені пунктом
22.4 статті 22 Закону №334/94-ВР обмеження
щодо можливості врахування усієї суми
від'ємного значення об'єкту
оподаткування з податку на прибуток у
складі валових витрат не
застосовувалися. При цьому прямо
передбачалося право врахувати у складі
валових витрат першого кварталу 2011
року всю суму від'ємного значення
об'єкту оподаткування, що виникла у 2010
році.

Отже, відповідно до зазначених
законодавчих норм до складу валових
витрат першого кварталу 2011 року
підлягали включенню всі суми
від'ємного значення об'єкту
оподаткування з податку на прибуток -
ті, що утворилися станом на 1 січня 2010
року та ті, що виникли протягом 2010 року.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що до складу витрат другого та
четвертого календарних кварталів 2011
року підлягає включенню від'ємне
значення об'єкту оподаткування за
період 2010 р. та перший квартал 2011 року,
причому розрахунок суми від'ємного
значення об'єкту оподаткування за
перший квартал 2011 року здійснюється з
урахуванням сум від'ємного значення, що
виникли протягом 2010 року, та які не були
погашені наростаючим підсумком
протягом попередніх звітних періодів.

Щодо завищення валових витрат на суму
збитків від реалізації трубної
продукції на експорт на суму 4720956,17 грн.
та правомірності формування
податкового кредиту, колегія суддів
вказує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у
серпні - грудні 2011 року позивачем
придбана трубна продукція виробництва
ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» в кількості
2415,91 т. на загальну суму 24439954,28 грн., без
врахування ПДВ, яка в подальшому була
реалізована підприємству «INTERPIPE EUROPE»
(Швейцарія) за договором комісії №23/2008
від 03.01.2008.

Фінансовий результат за вказаною
операцією у листопаді та грудні 2011 року
становив від'ємне значення в сумі 925848,52
грн.

Матеріалами справи підтверджено, що
підприємство «INTERPIPE EUROPE» є пов'язаною з
позивачем особою, у зв'язку з чим
останнім в уточнюючому розрахунку до
декларації по податку на прибуток за 2-4
квартали 2011 зменшено витрати за
вказаний період в сумі 925848,52 грн.

Відповідно до п.п.153.2.6 п.153.2 ст.153
Податкового кодексу України витрати,
понесені у зв'язку з продажем/обміном
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг пов'язаним з таким платником
податку особам або за операціями з
давальницькою сировиною, визнаються в
розмірі, що не перевищує доходи,
отримані від такого продажу/обміну.

Таким чином, при здійсненні платником
податку операцій з продажу/обміну
товарів, виконання робіт, надання
послуг з пов'язаними з таким платником
особами або за операціями з
давальницькою сировиною всі витрати,
понесені у зв'язку з такими операціями,
не повинні перевищувати отримані від
таких операцій доходи.

Матеріалами справи підтверджується, що
витрати позивача за вказаними
операціями не перевищують суму доходу,
що повністю узгоджується з приписами
Податкового кодексу України.

Посилання відповідача на необхідність
проведення коригувань сплачених сум
податку на додану вартість не
приймаються колегією суддів до уваги,
оскільки розділ V «Податок на додану
вартість» Податкового кодексу України
положень, аналогічних підпункту 153.2.6
пункту 153.2 ст.153 Податкового кодексу
України, не містить, а відтак
коригування витрат на підставі
підпункту 153.2.6 пункту 153.2 ст.153
Податкового кодексу України не вимагає
проведення будь-яких коригувань
податку на додану вартість.

Також, не погоджується колегія суддів
із висновками податкового органу, про
відсутність правових підстав у
позивача для формування податкового
кредиту, зважаючи на наступне.

Згідно п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду,
зокрема, у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, законодавчою підставою не
віднесення до складу податкового
кредиту відповідних сум є не
підтвердження придбання
товарів/послуг відповідними
документами та відсутність зв'язку
понесених витрат з господарською
діяльністю платника податків.

З матеріалів справи вбачається, що
податковий кредит підтверджений
відповідними податковими накладними,
що повністю узгоджується з приписами
пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України.

До того ж за визначенням, що міститься в
Податковому кодексі України,
господарська діяльність - це
діяльність особи, пов'язана з
виробництвом (виготовленням) і
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, направлена на
здобуття доходу і здійснювана такою
особою самостійно і через свої
відособлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема по договорах
комісії, доручення і агентським
договорам.

З огляду на те, що суми податку на
додану вартість сплачені позивачем під
час придбання товарів за договором
комісії №У23/2008 від 03.01.2008 і вказані
товари були використані у
господарській діяльності позивача,
відтак колегія суддів доходить
висновку про пов'язаність понесених
витрат з господарською діяльністю
позивача, що свідчить про
правомірність формування ним
податкового кредиту відповідного
звітного (податкового) періоду.

Таким чином, проаналізувавши наявні в
матеріалах справи докази, колегія
суддів приходить до висновку про
протиправність прийнятих відповідачем
податкових повідомлень-рішень №,
№, №, №, № від
22.05.2012.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції під час
розгляду даної справи об'єктивно,
повно, всебічно дослідив обставини, які
мають суттєве значення для вирішення
справи, дав їм правильну юридичну
оцінку, застосував до правовідносин, як
виникли між сторонами по справі норми
права, які регулюють саме ці
правовідносини і зробив обґрунтований
висновок про задоволення позовних
вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
28.08.2012 у справі № 2а-0470/8095/12 - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко