Справа № К/9991/8561/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/8561/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою державного
підприємства "Спеціалізована державна
експертна організація -Центральна
служба Української державної
будівельної експертизи" на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 11 березня 2010 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 січня 2011
року у справі за позовом Державної
інспекції з контролю за цінами в м.
Києві до державного підприємства
"Спеціалізована державна експертна
організація - Центральна служба
Української державної будівельної
експертизи" про стягнення економічних
санкцій, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
березня 2010 року залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 січня 2011
року позов Державної інспекції з
контролю за цінами в м. Києві
задоволено. Стягнуто з державного
підприємства "Спеціалізована державна
експертна організація - Центральна
служба Української державної
будівельної експертизи" в дохід
держбюджету України необґрунтовано
одержану виручку в розмірі 336126 грн. 07
коп. та суму штрафу у розмірі 672 252 грн.14
коп.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями у справі, відповідач
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, провадження у
справі закрити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, Державною інспекцією з
контролю за цінами в м. Києві проведено
планову перевірку з питань дотримання
державної дисципліни цін при наданні
ДП «Укрдержбудекспертиза» платних
послуг, за результатами якої був
складений акт №234 від 19.10.2009р.

В подальшому Держінспекцією цін в м.
Києві було прийнято рішення від 26.10.2009р.
№115 про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін на загальну суму 1 008
378,21грн.

Дане рішення було направлено для
виконання в 10-денний термін ДП
«Укрдержбудекспертиза». Відповідач
самостійно дані санкції на суму 1008 378,221
грн. не сплатив. Відомостей про
оскарження прийнятого позивачам
рішення відповідачем надано не було.

Актом перевірки було встановлено
порушення відповідачем вимог
постанови Кабінету Міністрів України
від 05.04.2006р. № 427 «Питання комплексної
державної експертизи проектів
будівництва» та затвердженого даною
постановою Порядку визначення
вартості комплексної державної
експертизи проектів будівництва.

Зокрема було встановлено, що
відповідач проводив розрахунок
кошторисної вартості об'єкту без
врахування понижуючого коефіцієнту в
розмірі 0,91, а також в деяких випадках
розраховували кошторисну вартість
об'єкту застосовуючи опосередковану
вартість 1м2 з врахуванням податку на
додану вартість.

Всього сума необґрунтовано
нарахованої та отриманої виручки при
нарахуванні плати за проведення
комплексної державної експертизи
проектів будівництва внаслідок
застосування вільних цін на платні
послуги, за умови запровадження для них
режиму державного регулювання, за
період з 05.11.2008 року по 20.07.2009 року
склала 336126,07 грн., розрахунок якої
наведено у додатку №10 до акту
перевірки.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками судів та вбачає за
доцільне зазначити про таке.

Статтею 7 Закону України «Про ціни і
ціноутворення» передбачено, що вільні
ціни і тарифи встановлюються на всі
види продукції, товарів і послуг, за
винятком тих, по яких здійснюється
державне регулювання цін і тарифів.

Відповідно до статті 8 Закону державне
регулювання цін і тарифів здійснюється
шляхом встановлення: державних
фіксованих цін (тарифів); граничних
рівнів цін (тарифів) або граничних
відхилень від державних фіксованих цін
і тарифів.

Згідно із статтею 14 Закону вся
необґрунтовано одержана
підприємством, організацією сума
виручки в результаті порушення
державної дисципліни цін підлягає
вилученню в доход відповідного бюджету
залежно від підпорядкованості
підприємства, організації. Крім того, в
позабюджетні фонди місцевих рад
стягується штраф у двократному розмірі
необґрунтовано одержаної суми виручки.

Зміст наведених норм законодавства
вказує на те, що державному контролю
підлягає питання щодо визначення ціни
комплексної вартості експертизи, яка
не повинна перевищувати відсоток,
встановлений Порядком. При цьому
питання вартості окремих складових
експертизи не підлягає державному
регулюванню.

Постановою КМУ від 05 квітня 2006 року № 427
"Питання комплексної державної
експертизи проектів будівництва"
затверджено Порядок визначення
вартості комплексної державної
експертизи проектів будівництва (далі
Порядок) та Показники визначення даної
вартості.

Відповідно до п.1 згаданого Порядку,
вартість комплексної державної
експертизи проекту будівництва
визначається шляхом застосування
показників, установлених у відсотках
його кошторисної вартості, а
кошторисна вартість будівництва
визначається як сума вартості робіт, що
виконуються згідно із главами 1-9
зведеного кошторисного розрахунку,
складеного відповідно до ДБН Д.1.1-1-2000,
та 10 відсотків вартості устаткування.

Згідно з п.3 Порядку, вартість складової
частини експертизи визначається
виходячи з її питомої ваги. Розподіл
суми вартості експертизи між
виконавцями її складових частин
провадиться з урахуванням вартості
кожної складової частини.

Сам Порядок не визначає розподіл
вартості частин експертизи у
відсотках. Такий розподіл наведений у
листі Державного комітету України з
будівництва і архітектури від 24 січня
2003 року № 7/7-58.

При цьому, слід враховувати, що
зазначений лист, не носить
обов'язкового характеру.

По-перше, органом, що може
встановлювати порядок визначення
вартості комплексної експертизи
проектів є Кабінет Міністрів України, а
не Державний комітет України з
будівництва та архітектури, що
встановлено пунктом 11 Порядку
затвердження інвестиційних програм і
проектів будівництва та проведення їх
державної експертизи, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 жовтня 2007 року № 1269.

По-друге, відповідно до п.7 Положення
про Державний комітет України з
будівництва та архітектури,
затвердженого Указом Президента
України від 20 серпня 2002 року № 725/2002 (що
діяв на момент видання спірного листа)
Держбуд України у межах своїх
повноважень на основі та на виконання
актів законодавства видає накази,
організовує і контролює їх виконання.
Держбуд України в разі потреби видає
разом з іншими центральними та
місцевими органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування
спільні акти. Нормативно-правові акти
Держбуду України підлягають
реєстрації в установленому
законодавством порядку. Лист
Державного комітету України з
будівництва та архітектури від 24 січня
2003 року №7/7-58 та додані до нього
Рекомендації щодо удосконалення
порядку проведення комплексної
державної експертизи проектів
будівництва та взаємодії виконавців її
складових частин (далі Рекомендації) не
є наказом, зареєстрованим у порядку, що
встановлений Указом Президента
України "Про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади" від 3
жовтня 1992 року № 439/92 та Постановою КМУ
"Про затвердження Положення про
державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади" від
28 грудня 1992 року № 731.

Відтак, порушення приписів листа
Державного комітету України з
будівництва і архітектури від 24 січня
2003 року № 7/7-58 не може бути підставою
для накладення позивачем штрафних
санкцій. Тому, висновок судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для задоволення позову є
помилковим.

Відповідно до статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанції та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанції
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Оскільки обставини справи встановлені
з достатньою повнотою, але судові
рішення ухвалені з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
вони підлягають скасуванню з
ухваленням нового рішення.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу державного
підприємства "Спеціалізована державна
експертна організація -Центральна
служба Української державної
будівельної експертизи" задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 березня 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 січня 2011
року скасувати та ухвалити у справі
нове рішення.

В позові Державної інспекції з
контролю за цінами в м. Києві до
державного підприємства
"Спеціалізована державна експертна
організація - Центральна служба
Української державної будівельної
експертизи" про стягнення економічних
санкцій - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: