Справа № 812/155/14
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Широка К.Ю.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2014 року справа №812/155/14

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Бишова М.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційну
скаргу Луганської митниці Міндоходів
на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 12.03.2014 р. в
справі № 812/155/14 за позовом Публічного
акціонерного товариства «Алчевський
коксохімічний завод» до Луганської
митниці, начальника сектору митного
оформлення митного поста «Алчевськ»
Луганської митниці Савостіна Миколи
Миколайовича про визнання
протиправним та скасування рішення про
визначення митної вартості, скасування
картки відмови у прийнятті митної
декларації, визнання протиправними
дій,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Алчевський коксохімічний завод» (далі
- ПАТ «Альчевськкокс») звернулось до
Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
Луганської митниці, начальника сектору
митного оформлення митного поста
«Алчевськ» Луганської митниці
Савостіна Миколи Миколайовича про
визнання протиправним та скасування
рішення про визначення митної вартості
№ 702020001/2012/00177/1 від 21.02.2012 р., скасування
картки відмови у прийнятті митної
декларації від 21.02.2012 р. № 702020001/2/00029,
визнання протиправними дій, в
обґрунтування якого зазначило, що між
позивачем та фірмою «Unicoal AG» (Швейцарія)
26.12.2011 р. укладено зовнішньоекономічний
контракт № U-2012.60.028.01, в межах якого
позивачем на митну територію України в
січні 2012 р. на умовах DАР RU станція
Соловей (ІНКОТЕРМС 2010) ввезено вантаж -
вугілля марки «КС». Товар надійшов для
митного оформлення на Луганську
митницю за періодичною митною
декларацією №702020001/2012/000233 в якій
позивачем заявлено до митного
оформлення в режимі імпорту ввезений
товар за ціною контракту - 182 долара США
за одну тону та надано необхідний пакет
документів. 15.02.2012 р. начальник сектору
митного оформлення митного поста
«Алчевськ» Луганської митниці
Савостін М.М. висунув позивачу вимогу
про надання договору на закупівлю
товару з третіми особами та від
виробника, витягів з періодичних
видань «Металл Курьер», «Металл.
Експерт.Уголь», «Информация на рынке
коксующегося угля». Луганською
митницею карткою відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
від 21.02.2012 р. №702020001/2/00029 відмовлено у
митному оформленні товару. Підставою
для відмови в митному оформленні
зазначено проведення митної оцінки
(рішення про визначення митної
вартості № 702020001/2012/000177/1 від 21.02.2012 р.).
Луганською митницею 21.02.2012 р. також
прийняте рішення № 702020001/2012/000177/1 до
вантажної митної декларації №
702020001/2012/0001049, яким митна вартість
визначена за 2 методом згідно з
додатком №U-2011.60.028.01 від 22.11.2011 р. до
контракту від 31.05.2011 р. № U-2011.60.028.01 із
розрахунку 205 долларів США за тону.
Позивач вважає, що дії митного органу
не відповідають нормам законодавства
України щодо митного оформлення товару
та самостійного визначення митної
вартості, оскільки ПАТ «Алчевськкокс»
надано весь необхідний пакет
документів для митного оформлення
товару, тому позивач просив визнати
протиправним та скасувати рішення
Луганської митниці про визначення
митної вартості товарів від 21.02.2012 р. №
702020001/2012/000177/1; скасувати картку відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України від 21.02.2012 р. № 702020001/2/00029;
визнати протиправними дії начальника
сектору митного оформлення митного
поста «Алчевськ» Луганської митниці
Савостіна М.М. щодо висування вимоги
від 15.02.2012 р. про надання позивачем
договору на закупівлю товару фірмою
«Unicoal AG».

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 22.10.2012 р.
позов задоволено частково, визнано
протиправним та скасовано рішення
Луганської митниці про визначення
митної вартості товарів від 21.02.2012 р. №
702020001/2012/000177/1, скасовано картку відмови
у прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України від 21.02.2012 р. №702020001/2/00029.
В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанова залишена без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2012 р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 17.12.2013 р. скасовано
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 22.10.2012 р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2012 р. із
направленням справи до суду першої
інстанції на новий розгляд.

За наслідками нового судового
розгляду постановою Луганського
окружного адміністративного суду від
12.03.2014 р. позов задоволено частково,
визнано протиправним та скасовано
рішення Луганської митниці про
визначення митної вартості товарів від
21.02.2012 р. № 702020001/2012/000177/1, скасовано
картку відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
від 21.02.2012 р. №702020001/2/00029. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідача
просить скасувати постанову, ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову через неправильне встановлення
обставин, які мають значення для
справи, неправильного дослідження та
оцінки доказів, порушення норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає про невиконання судом
першої інстанції вказівок, викладених
в ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 17.12.2013 р., та зазначає, що
товар ввезений підприємством на митну
територію України за непрямим
зовнішньоекономічним контрактом.
Згідно з митною декларацією вугілля
відвантажено фірмою ОАО «УК
«КУЗБАССРАЗРЕЗУГОЛЬ» (Кемерово,
Російська Федерація), продається з
Російської Федерації до Швейцарії за
ціною 159,45 дол. США/тн, на умовах
поставки FCA-Тирган. Позивач імпортує
зазначене вугілля на умовах поставка DAP
- ст. Соловей, що теж не передбачено
несення витрат на транспортування до
митного кордону України. Ні відправник,
ні одержувач вугілля витрат на
транспортування до митного кордону не
сплачує. При цьому вантаж продається з
Російської Федерації на Україну,
зовнішньоекономічна операція від
виробника до отримувача через
швейцарського посередника
здійснюється за двома різними умовами
поставки, при цьому є незрозумілою роль
посередника. З метою відслідкування
етапів формування ціни, а також
перевірки, чи включені витрати на
перевезення товарів до митного
кордону, в якому обсязі (залізничний
тариф, вартість оренди вагонів)
позивачу запропоновано надати договір
купівлі-продажу між фрмою «Unicoal AG» та
виробником, а також офіційні друковані
видання щодо котирування цін на
вугілля. При цьому рівень цін на
вугілля на ринку Росії в період з 13.01.2012
р. по 20.01.2012 р. складав 200-280 доларів на
тону, а за висновком ДП
«Держзовнішінформ» вартість вугілля
має складати від 180 до 265 доларів. Таким
чином, відповідач враховуючи надану
позивачем інформацію щодо цін на
вугілля саме в період поставки 17-18
січня та приймаючи до уваги здійснення
митних оформлень тотожних товарів
іншими імпортерами за ціною 210 доларів
США, заявлена позивачем митна вартість
на рівні 182 дол. США не могла бути
визнана. Відповідач зазначає, що 02.02.2012
р. позивач здійснював поставку товару
за зовнішньоекономічним контрактом за
ціною 205 дол.США/тн., тому ціна була
скорегована за ціною попередньої
поставки позивача від того ж виробника.
Судом першої інстанції не встановлено,
хто конкретно ніс витрати по
транспортуванню, не надано оцінки ролі
фірми «Транс Груп АС», яка зазначена у
залізничних квитанціях та якою
здійснена оплата транспортування по
території Російської Федерації, не
перевірено, чи включені витрати з
оренди вагонів у вартість товару.

Особи, які беруть участь у справі, до
судового засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, у зв'язку з
чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС
України справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши
доводи апеляційної скарги матеріалами
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що між ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» та фірмою «Unicoal AG»
(Швейцарія) 26.12.2011 р. укладено
зовнішньоекономічний контракт
№U-2012.60.028.01, в межах якого позивачем на
митну територію України в січні 2012 р. на
умовах DАР RU станція Соловей (Інкотермс
2010) ввезено вантаж - вугільний
концентрат марки «КС» за ціною
договору, а саме 182 долара США за одну
тону. Вугільний концентрат марки «КС»
за контрактом № U-2012.60.028.01 від 26.12.2011 р.
надійшов на митну територію України у
січні 2012 року. У періодичній митній
декларації від 06.01.2012 р. № 702020001/2012/000233
відправником вугільного концентрату
зазначено фірму «Unicoal AG» (Швейцарія), а у
декларації № 702020001/2012/001049 від 15.02.2012 р.
відправник - ВАТ «Вугільна компанія
«Кузбассразрезуголь» (Російська
Федерація). Вказане підтверджує
непрямі поставки. Про те, що фірма «Unicoal
AG» (Швейцарія) є посередником, також
зазначено і у п. 1.1 контракту №
U-2012.60.028.01. Зазначена поставка товару
здійснюється на умовах поставки DAP ст.
Соловей за Інкотермс 2010.

До декларації митної вартості за
формою ДМВ-1 позивачем надано
необхідний пакет документів,
передбачений Порядком декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20.12.2006 р. У декларації митної
вартості № 702020001/2012/0001049 від 15.02.2012 р.
митним органом на виконання п. 11
постанови Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 р. № 1766, для підтвердження
заявленої митної вартості зобов'язано
позивача надати договір на закупівлю
товару фірмою «Unicoal» та витяги з
періодичних видань «Металл Курьер»,
«Металл. Эксперт. Уголь», «Информация
на рынке костующегося угля» станом на
січень 2012 р., щодо формування ціни на
вугілля.

На вимогу відповідача декларантом
надано лист від 20.02.2012 р. № 40 про
неможливість надати договір з третіми
особами, витяги з журналу «Новости
рынков угля» від 23.01.2012 р. № 4, від 30.01.2012
р. № 5 та від 06.02.2012 р. № 6, а також лист
ПАТ «Алчевськкокс» від 21.02.2012 р. № 003-0510.
21.02.2012 р. Луганською митницею складено
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
702020001/2/00029, у якій зазначено, що митна
декларація не може бути прийнята у
зв'язку із проведенням митної оцінки
(рішення про визначення митної
вартості № 702020001/2011/000177/1 від 21.02.2012 р.)
згідно з Митним кодексом України та
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 р. № 1766, а також прийнято
рішення про визначення митної вартості
товарів від 21.02.2012 р. № 702020001/2012/000177/1,
згідно з яким митним органом визначено
вартість товару за 2 методом у розмірі
205 доларів США за одну тону. Отже,
підставою для прийняття спірного
рішення було ненадання позивачем
договору на закупівлю вугілля фірмою
«Unicoal».

Також встановлено, що позивач
намагався надати договір на закупівлю
вугілля фірмою «Unicoal», оскільки з листа
фірми «Unicoal» від 20.02.2012 р. № 40 слідує, що
позивач 16.02.2012 р. звертався до вказаної
фірми з проханням надати необхідні
документи, проте фірмою «Unicoal»
відмовлено в наданні документів,
оскільки запитувана інформація є
комерційною таємницею, тому
розголошенням такої інформації буде
порушено домовленість між сторонами
договору про нерозголошення
інформації.

Згідно з митною декларацією країни
експорту (Російська Федерація) від
10.01.2012 р. №10608010/100112/0000007 вугілля
відвантажене фірмою ОАО «УК
«КУЗБАССРАЗРЕЗУГОЛЬ» (Кемерово,
Російська Федерація), продається з
Російської Федерації до Швейцарії за
ціною 159,45 дол. США за 1 тн. на умовах
поставки FCA - ТЫГРАН. На умовах DAP
Інкотермс 2010, за якими було придбано
позивачем товар, товар надійшов на ст.
Соловей, обумовленим місцем
призначення, за ціною 159,45дол. США. Умови
DAP Інкотермс 2010 також не передбачають
сплату витрат пов'язаних з
транспортуванням товару. Коли товар
постачається за вказаними умовами
витрати на транспортування товару
включаються продавцем в загальну ціну
товару.

Крім того, відповідно до
зовнішньоекономічного контракту та
митних декларації позивачем
задекларовано суму вартості
придбаного вугільного концентрату
марки «КС» як 182,00 дол. США за 1 тн. Тобто
різниця між вартістю товару в 159,45 дол.
США за 1 тн. та задекларованою позивачем
сумою в 182,00 дол. США за 1 тн., яка складає
22,55 дол. США, з наданих представником
позивача в судовому засіданні пояснень
і складає витрати на транспортування
товару.

Задовольняючи часткового позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
відсутності будь-яких умов для
визначення вартості імпортованого
вугілля за 2 методом.

Колегія суддів вважає такий висновок
необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ПАТ «Алчевський
коксохімічний завод» та фірмою «Unicoal AG»
(Швейцарія) 26.12.2011 р. укладено
зовнішньоекономічний контракт
№U-2012.60.028.01, в межах якого позивачем на
митну територію України в січні 2012 р. на
умовах DАР RU станція Соловей (Інкотермс
2010) ввезено вантаж - вугільний
концентрат марки «КС» за ціною
договору, а саме 182 долара США за одну
тону. Вугільний концентрат марки «КС»
за контрактом № U-2012.60.028.01 від 26.12.2011 р.
надійшов на митну територію України у
січні 2012 року. У періодичній митній
декларації від 06.01.2012 р. № 702020001/2012/000233
відправником вугільного концентрату
зазначено фірму «Unicoal AG» (Швейцарія), а у
декларації ІМ-40 № 702020001/2012/001049 від 15.02.2012
р. відправник - ВАТ «Вугільна компанія
«Кузбассразрезуголь» (Російська
Федерація).

Відтак, в даному випадку має місце
непряма поставка, фірма «Unicoal AG»
(Швейцарія) є посередником, що
зазначено і у п. 1.1 контракту №
U-2012.60.028.01. Зазначена поставка товару
здійснюється на умовах поставки DAP ст.
Соловей за Інкотермс 2010.

До декларації митної вартості за
формою ДМВ-1 позивачем надані
документи, передбачені Порядком
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20.12.2006 р. У декларації митної
вартості № 702020001/2012/0001049 від 15.02.2012 р.
митним органом на виконання п. 11
постанови Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 р. № 1766, для підтвердження
заявленої митної вартості зобов'язано
позивача надати договір на закупівлю
товару фірмою «Unicoal» та витяги з
періодичних видань «Металл Курьер»,
«Металл. Эксперт. Уголь», «Информация
на рынке костующегося угля» станом на
січень 2012 р., щодо формування ціни на
вугілля.

На вимогу відповідача декларантом
надано лист від 20.02.2012 р. № 40 про
неможливість надати договір з третіми
особами, витяги з журналу «Новости
рынков угля» від 23.01.2012 р. № 4, від 30.01.2012
р. № 5 та від 06.02.2012 р. № 6, а також лист
ПАТ «Алчевськкокс» від 21.02.2012 р. № 003-0510.

21.02.2012 р. Луганською митницею прийнято
рішення про визначення митної вартості
товарів від 21.02.2012 р. № 702020001/2012/000177/1,
згідно з яким митним органом визначено
вартість товару за 2 методом у розмірі
205 доларів США за одну тону. На підставі
цього рішення Луганською митницею
складено картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
702020001/2/00029, у якій зазначено, що митна
декларація не може бути прийнята у
зв'язку із проведенням митної оцінки
(рішення про визначення митної
вартості № 702020001/2011/000177/1 від 21.02.2012 р.)
згідно з Митним кодексом України та
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 р. № 1766.

Відтак, підставою для прийняття
спірного рішення було ненадання
позивачем договору на закупівлю
вугілля фірмою «Unicoal».

Також встановлено, що позивач
намагався надати договір на закупівлю
вугілля фірмою «Unicoal», оскільки з листа
фірми «Unicoal» від 20.02.2012 р. № 40 слідує, що
позивач 16.02.2012 р. звертався до вказаної
фірми з проханням надати необхідні
документи, проте фірмою «Unicoal»
відмовлено в наданні документів,
оскільки запитувана інформація є
комерційною таємницею, тому
розголошенням такої інформації буде
порушено домовленість між сторонами
договору про нерозголошення
інформації.

Згідно з експортною митною декларацією
(Російська Федерація) від 10.01.2012 р.
№10608010/100112/0000007 вугілля відвантажене
фірмою ОАО «УК «Кузбассразрезуголь»
(Кемерово, Російська Федерація),
продається з Російської Федерації до
Швейцарії за ціною 159,45 дол. США за 1 тн.
на умовах поставки FCA - Тирган. На умовах
DAP Інкотермс 2010, за якими було придбано
позивачем товар, товар надійшов на ст.
Соловей, обумовленим місцем
призначення, за ціною 159,45дол. США. Умови
DAP Інкотермс 2010 також не передбачають
сплату витрат пов'язаних з
транспортуванням товару. Коли товар
постачається за вказаними умовами
витрати на транспортування товару
включаються продавцем в загальну ціну
товару.

Крім того, відповідно до
зовнішньоекономічного контракту та
митних декларації позивачем
задекларовано суму вартості
придбаного вугільного концентрату
марки «КС» як 182,00 дол. США за 1 тн. Тобто
різниця між вартістю товару в 159,45 дол.
США за 1 тн. та задекларованою позивачем
сумою в 182,00 дол. США за 1 тн., яка складає
22,55 дол. США, з наданих представником
позивача в судовому засіданні пояснень
і складає витрати на транспортування
товару.

Аналізуючи вказане, судом апеляційної
інстанції встановлено, що позивачем
товар, дійсно, ввезено на митну
територію України з Російської
Федерації за непрямими
зовнішньоекономічним контрактом. Так,
ОАО «Угольная компания
«Кузбассразрезуголь» на підставі
контракту № U-2012.10.437.00.01 від 13.12.2011 р.
продає вугілля фірмі «Unicoal AG»
(Швейцарія) на умовах поставки FCA
Тирган. В свою чергу, фірма «Unicoal AG»
(Швейцарія) продає товар ПАТ
«Алчевськкокс» за контрактом №
U-2012.60.028.01 на умовах поставки DAP кордон
Росія/Україна, при цьому вантаж напряму
транспортується залізничним
транспортом зі станції відправлення
Тирган до станції Коммунарськ, особою,
яка здійснює оплату перевезення
вантажу по Російській залізниці, є
фірма «ТрансГруппАС», тобто ані
відправник (виробник), ані продавець
товару, що підтверджується
залізничними накладними.

До матеріалів справи не надано
договорів на перевезення або оплату
фірмою «ТрансГруппАС» послуг на
перевезення.

З додаткових пояснень позивача,
наданих до суду апеляційної інстанції,
вбачається, що вартість товару від
виробника ОАО «Угольная компания
«Кузбассразреуголь» до фірми «Unicoal AG»
(Швейцарія) складає 120 доларів США/тн.,
вартість товару на кордоні з
урахуванням всіх затрат фірми «Unicoal AG»
(Швейцарія) на транспортування - 159,45
дол. США/тн., загальні витрати на
транспортування по території
Російської Федерації, яка понесла
фірма «Unicoal AG» (Швейцарія) - 39,45 дол.
США/тн., ціна по контракту, за якою
позивач придбав товар у фірми «Unicoal AG»
(Швейцарія) - 182 дол. США/тн., тобто
комерційна вигода фірми «Unicoal AG»
(Швейцарія) складає 22,55 дол. США/тн.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, регулювались Митним
кодексом України 2002 року.

Стаття 260 МК України встановлює, що
митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень цього Кодексу.
Порядок визначення митної вартості
товарів поширюється на товари, які
переміщуються через митний кордон
України. Для цілей визначення митної
вартості використовується інформація,
підготовлена у спосіб, сумісний з
принципами бухгалтерського обліку,
прийнятими у відповідній країні і
доцільними для певного методу
визначення митної вартості. Методи
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та умови їх застосування
встановлюються цим Кодексом.

Стаття 261 Митного кодексу України
встановлює, що відомості про митну
вартість товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
використовуються для нарахування
податків і зборів (обов'язкових
платежів), ведення митної статистики, а
також у відповідних випадках для
розрахунків у разі застосування
штрафів, інших санкцій та стягнень,
встановлених законами України.

Система визначення митної вартості
товарів ґрунтується на загальних
принципах митної оцінки, прийнятих у
міжнародній практиці.
Міжнародно-правовим стандартом, на
який зорієнтоване українське митне
законодавство, є угоди по застосуванню
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року (ГААТ). Згідно з ч. 2
статті VII ГААТ оцінка ввезеного товару
для митних цілей повинна бути
заснована на дійсній вартості товару,
що обкладається митом, або
аналогічного товару, і не повинна
ґрунтуватися на вартості товару
вітчизняного походження або на
довільних або фіктивних оцінках.

Згідно зі ст. 262 Митного кодексу України
митна вартість товарів і метод її
визначення заявляються (декларуються)
митному органу декларантом під час
переміщення товарів через митний
кордон України шляхом подання
декларації митної вартості.

Як встановлює ст. 264 МК України,
заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Стаття 266 Митного кодексу України
визначає методи визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну. Так, визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, здійснюється за такими
методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

3) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, відповідно до вимог статей 268 і
269 цього Кодексу за основу може братися
або ціна, за якою оцінювані ідентичні
або подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю відповідно до вимог
статті 271, або обчислена відповідно до
вимог статті 272 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на розсуд
декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
установлених статтею 273 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 267 МК України митною
вартістю за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, є вартість
операції, тобто ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за товари,
якщо вони продаються на експорт в
Україну, скоригована в разі потреби
відповідно до частини другої цієї
статті. Ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті, - це загальна сума
всіх платежів, які були здійснені або
які повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів на користь продавця
та/або на користь продавця через третіх
осіб, та/або на пов'язаних з продавцем
осіб. Такі платежі можуть бути
здійснені прямо або опосередковано
шляхом переказу грошей, акредитиву,
інкасування або за допомогою інших
розрахунків (вексель, передача цінних
документів тощо). Термін "ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті"
стосується тільки ціни оцінюваних
товарів. Дивіденди або інші платежі
покупця на користь продавця, не
пов'язані з оцінюваними товарами, не є
частиною митної вартості. Додавання до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, згідно з цією статтею
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
подальші витрати, якщо вони не
включалися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, зокрема:
витрати, понесені покупцем, витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України;
витрати на завантаження, розвантаження
та обробку оцінюваних товарів,
пов'язані з їх транспортуванням до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України;
витрати на страхування цих товарів
тощо.

Використані декларантом відомості
повинні бути об'єктивними, піддаватися
обчисленню та підтверджуватися
документально.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що декларантом не надані
митному органі усі необхідні документи
для підтвердження заявленої митної
вартості, зокрема, не надано
документів, які б підтверджували
включення до митної вартості,
задекларованої за першим методом,
витрат на транспортування товару.

Митні органи у відповідності до ст. 41
Митного кодексу України повинні
здійснювати митний контроль, який
включає в себе контроль за
правильністю визначення декларантом
митної вартості.

Пунктом 11 Порядку декларування митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України і подачі
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.2006 р. № 1766,
передбачено, що для підтвердження
митної вартості товарів на вимогу
митного органу декларант зобов'язаний
подати додаткові документи.

На виконання зазначених вимог митним
органом запитані у декларанта
додаткові документи для підтвердження
митної вартості, про що був зроблений
запис у декларації митної вартості.
Так, відповідачем вимагалось від
позивача надати договір на закупівлю
товару фірмою «Unicoal» та витяги з
періодичних видань «Металл Курьер»,
«Металл. Эксперт. Уголь», «Информация
на рынке костующегося угля» станом на
січень 2012 р., щодо формування ціни на
вугілля.

Тобто, підставою для витребування
додаткових документів стала
неможливість відповідача перевірити
повноту включення витрат на
транспортування до ціни угоди, а також
ким саме ці витрати сплачувались та чи
включені до цих витрат щі й витрати на
оренду вагонів.

Позивачем не надано договору на
закупівлю товару фірмою «Unicoal», а також
відомості про включення до митної
вартості послуг на перевезення.

Таким чином, відомості про заявлену
позивачем митну вартість неможливо
вважати об'єктивними, такими, що
піддаються обчисленню та
підтверджуються документально.

Крім того, митним органом при
порівнянні рівня заявленої митної
вартості з рівнем митної вартості
ідентичних товарів, митне оформлення
яких вже завершено, встановлено, що
ідентичний товар - вугілля марки «КС»
ввозився на митну територію України за
ціною 205 дол.США/тн., тому ціна була
скорегована за ціною попередньої
поставки позивача від того ж виробника.

При цьому суд апеляційної інстанції
зазначає про відповідачем проводились
з декларантом позивача консультації з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості щодо
послідовного визначення методу митної
вартості.

Оскільки позивачем не надані усі
витребувані митним органом документи
на підтвердження заявленої митної
вартості, надані документи
обґрунтовано давали достатньо підстав
для сумніву в правильності митної
оцінки товару, суд апеляційної
інстанції вважає, що митним органом
правомірно скоригована митна вартість
товару з урахуванням положень ст. 266-268
Митного кодексу України.

Сукупність зазначених обставин
свідчить про неправильний висновок
суду першої інстанції про задоволення
позову.

З урахуванням викладеного колегія
суддів прийшла до висновку, що висновки
суду першої інстанції не відповідають
обставинам справи, судом першої
інстанції постанова прийнята з
порушенням норм матеріального права,
що є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198,
202, 205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Луганської митниці
Міндоходів на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
12.03.2014 р. в справі № 812/155/14 задовольнити.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 12.03.2014 р. в
справі № 812/155/14 за позовом Публічного
акціонерного товариства «Алчевський
коксохімічний завод» до Луганської
митниці, начальника сектору митного
оформлення митного поста «Алчевськ»
Луганської митниці Савостіна Миколи
Миколайовича про визнання
протиправним та скасування рішення про
визначення митної вартості, скасування
картки відмови у прийнятті митної
декларації, визнання протиправними дій
скасувати.

Прийняти у справі № 812/155/14 нову
постанову.

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Алчевський
коксохімічний завод» до Луганської
митниці, начальника сектору митного
оформлення митного поста «Алчевськ»
Луганської митниці Савостіна Миколи
Миколайовича про визнання
протиправним та скасування рішення про
визначення митної вартості, скасування
картки відмови у прийнятті митної
декларації, визнання протиправними дій
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць І.Д.

Бишов М.В.