Справа № 2а-12388/10/1370
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р.
Справа № 8944/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Заверухи
О.Б.,

суддів - Курильця А.Р.,
Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 12
січня 2011 року у справі за позовом
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області до
Головного управління юстиції у
Львівській області, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_1 про визнання дій протиправними
та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2010 року Головне управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області звернулось до суду з позовом до
Головного управління юстиції у
Львівській області, в якому просило
зупинити виконавче провадження щодо
примусового виконання виконавчого
листа по справі № 2а-1841/10, виданого
Галицьким районним судом м. Львова
16.03.2010 року, до набрання чинності
судовим рішенням по даному позову,
визнати протиправними дії державного
виконавця при винесенні постанови від
16.12.2010 року ВП № 23300316 про відкриття
виконавчого провадження та скасувати
зазначену постанову, зобов'язати
державного виконавця винести
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12 січня 2011
року в позові відмовлено повністю.
Постанова мотивована тим, що в
матеріалах справи відсутні докази, які
б підтверджували обставини
неправомірності винесення
відповідачем постанови про відкриття
виконавчого провадження.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив позивач, вважає, що при її
прийнятті судом порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, судом неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, а висновки суду не відповідають
обставинам справи. Просить постанову
скасувати та прийняти нову, якою позов
задовольнити повністю. На
обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що державним
виконавцем порушені норми Закону
України «Про виконавче провадження»,
зокрема, у виконавчому документі
відсутні дата і номер рішення за яким
видано виконавчий документ,
ідентифікаційний номер стягувача.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, хоч були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, тому на підставі п.
2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом, постановою
державного виконавця підрозділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області від 16.12.2010 року ВП № 23300316 було
відкрите виконавче провадження щодо
примусового виконання виконавчого
листа № 2а-1841/10, виданого 09.12.2010 року
Галицьким районним судом м. Львова, про
зобов'язання стягнути з Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області на користь ОСОБА_1
заборгованість по пенсійному
забезпеченню за період з 01.01.2008 року по
30.12.2009 року в розмірі 198 549, 25 грн.

Головне управління Пенсійного фонду
України у Львівській області
вищевказану постанову отримало 20.12.2010
року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
примусове виконання рішень державною
виконавчою службою здійснюється на
підставі виконавчих документів,
визначених цим же Законом.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про виконавче провадження» (тут і далі
в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
виконавчих документів, визначених цим
законом, зокрема підлягають до
виконання виконавчі листи, що
видаються судами, накази господарських
судів, у тому числі на підставі рішень
третейського суду.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належним є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно ч.1 ст. 138 КАС України, предметом
доказування є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить при
ухваленні судового рішення у справі.

Твердження позивача про
невідповідність виконавчого листа у
справі № 2а-1841/10, виданого 09.12.2010 року
Галицьким районним судом м. Львова,
вимогам ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження», у зв'язку з
незазначенням у ньому дати і номеру
рішення, за яким видано вказаний вище
виконавчий документ та
ідентифікаційного номера стягувача, не
слід брати до уваги, оскільки позивачем
не подано належних та допустимих
доказів у їх підтвердження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 цього ж
Закону, державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Згідно ст. 19 цього ж Закону, у
виконавчому документі повинні бути
зазначені: 1) назва документа, дата
видачі та найменування органу,
посадової особи, що видали документ; 2)
дата і номер рішення, за яким видано
виконавчий документ; 3) найменування
(для юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
ім'я та по батькові за його наявності
для фізичних осіб) стягувача і
боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника за його наявності (для
юридичних осіб), індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника за його наявності (для
фізичних осіб - платників податків), а
також інші відомості, якщо вони відомі
суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню, такі як
дата і місце народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника тощо;4)
резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання чинності рішенням; 6) строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 24 вищенаведеного
Закону, державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.
Державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що в матеріалах
справи відсутні докази, які б
підтверджували обставини
неправомірності винесення
відповідачем постанови про відкриття
виконавчого провадження, а тому
органом державної виконавчої служби
правомірно на підставі, у межах та у
спосіб, передбачених законом, винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Твердження позивача, що виконавче
провадження щодо примусового
виконання виконавчого листа № 2а - 1841/10 ,
виданого 09.12.2010 року Галицьким районним
судом м. Львова, не підвідомче
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області не є вірним
оскільки, відповідно до ч.2 ст.20-1
вищенаведеного Закону, на підрозділ
примусового виконання рішень відділів
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, обласних, Київського
та Севастопольського міських
управлінь юстиції покладається
виконання рішень: 1) за якими боржниками
є територіальні підрозділи
центральних органів державної влади,
місцеві суди, міські або районні ради
чи районні державні адміністрації,
міські, районні, міжрайонні, інші
прирівняні до них прокуратури,
військові прокуратури гарнізонів, а
також інші територіальні підрозділи
органів державної влади; 2) за якими
підлягає стягненню сума боргу від п'яти
до десяти мільйонів гривень або
еквівалента сума в іноземній валюті.

Пунктом 1.1. Положення про головні
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 25 лютого
2008 року N5-5, встановлено, що головні
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі утворюють
систему органів Пенсійного фонду
України, який є центральним органом
виконавчої влади.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів апеляційного суду вважає, що суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку, що Головне управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області є територіальним підрозділом
центрального органу державної влади, а
відтак виконавчі провадження по
вищенаведених виконавчих листах
підвідомчі відповідачу.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 12 січня 2011
року у справі № 2а-12388/10/1370 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
О.Б. Заверуха

Судді
А.Р. Курилець

О.І. Мікула