Справа № 810/6146/13-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
Справа: № 810/6146/13-а

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Федотова
І.В., Ісаєнко Ю.А.,

за участю секретаря
Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Києві апеляційну скаргу державного
підприємства «Сільськогосподарське
підприємство Кагарлицької виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в місті
Києві та Київській області» на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до державного підприємства
«Сільськогосподарське підприємство
Кагарлицької виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в місті Києві та
Київській області» про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій,

В С Т А Н О В И В :

Київське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів (
далі - позивач ) звернувся до Київського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
державного підприємства
«Сільськогосподарське підприємство
Кагарлицької виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в місті Києві та
Київській області» ( далі - відповідач )
про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 13 958,34 грн.

Київський окружний адміністративний
суд своєю постановою від 24 грудня 2013
року адміністративний позов
задовольнив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року та ухвалити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі, так як, на думку
апелянта, зазначену постанову суду
прийнято з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Згідно до частини 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
державне підприємство
«Сільськогосподарське підприємство
Кагарлицької виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в місті Києві та
Київській області» ( далі - ДП «СП
Кагарлицької виправної колонії УДПС
України в м. Києві та Київській
області» ) є юридичною особою, яка
використовує найману працю.

01 листопада 2013 року територіальним
структурним підрозділом державної
інспекції з питань праці у Київській
області було проведено перевірку
відповідача з питань дотримання ним
вимог законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, за результатами
якої складено акт № 10-30-036/81.

Згідно з висновками зазначеного акту
перевірки, контролюючими органами було
виявлено факт порушення ДП «СП
Кагарлицької виправної колонії УДПС
України в м. Києві та Київській
області» приписів законодавства у
галузі соціального захисту інвалідів
шляхом не подання звітів про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів до Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, що призвело до невиконання
нормативу робочих місць на
підприємстві для зазначеної категорії
осіб.

На підставі та на виконання висновків
акту перевірки від 01 листопада 2013 року
№ 10-30-036/81 позивачем до ДП «СП
Кагарлицької виправної колонії УДПС
України в м. Києві та Київській
області» було застосовано
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 13392,86 грн. та нарахована пеня у
сумі 565,48 грн.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, нормами Законів
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» ( далі
- Закон № 875-XII ), «Про
зайнятість населення» ( далі - Закон №
5067-VI ), Господарським кодексом України (
далі - ГК України ), Порядком подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 31 січня 2007 року №
70 ( далі - Порядок № 70 ).

Так, відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно до частини 3 статті 18-1 Закону №
875-XII, державна служба зайнятості
здійснює пошук підходящої роботи
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань.

У частині 1 статті 19 Закону № 875-XII
закріплено, що для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік,
а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у
кількості одного робочого місця.

Частиною 1 статті 20 Закону № 875-XII
регламентовано, що підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, фізичної особи,
яка використовує найману працю, за
кожне робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не
зайняте інвалідом.

Згідно до пункту 2 Порядку № 70,
звіт про зайнятість і працевлаштування
інвалідів роботодавці подають (
надсилають рекомендованим листом )
щороку до 01 березня відділенням Фонду,
в яких вони зареєстровані, за формою,
затвердженою Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом. Інформацію про
наявність вільних робочих місць (
вакантних посад ) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

У статті 218 ГК України закріплено, що
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
порушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає, зокрема, за порушення
правил здійснення господарської
діяльності, якщо не доведе, що ним вжито
усіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Отже, з викладених правових норм
вбачається, що законодавством у галузі
соціального захисту інвалідів
передбачено зобов'язання суб'єктів
господарювання, які використовують
найману працю, створювати робочі місця
для інвалідів та забезпечувати їх
працевлаштування шляхом подання
звітності до відповідних центрів
зайнятості. Невиконання цього
обов'язку зумовлює накладення на
суб'єкта господарювання
адміністративно-господарських
санкцій, крім випадків, коли
підприємством буде доведено вжиття
всіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Дослідивши обставини справи,
судова колегія встановила, що норматив
робочих місць для інвалідів на ДП «СП
Кагарлицької виправної колонії УДПС
України в м. Києві та Київській
області» у 2012 році становив 1 особу,
однак, відповідачем не було
працевлаштовано жодного інваліда. При
цьому, підприємство не подавало до
центру зайнятості звіти про наявність
вакантних робочих місць для інвалідів.

Тож, викладене надає підстави
стверджувати про те, що відповідач,
діючи у порушення вимог статей 19, 20
Закону № 875-XII, не виконав свого
зобов'язання щодо виконання нормативу
робочих місць для осіб, яким
встановлено інвалідність, шляхом
створення вакантних посад для них та
здійснення інформування відповідних
суб'єктів владних повноважень про
наявність вільних робочих місць шляхом
подання звітів у порядку та формі, що
передбачені законодавством.

Доводи апелянта про те, що до 2012 року
управління підприємством
здійснювалося начальником виправної
колонії, при якій воно створено, а з 2012
року - його заступником, що на думку
апелянта, свідчить про те, що штат
працівників виправної колонії та
підприємства є спільним для них обох, а
тому виконання колонією нормативу
робочих місць обумовлює дотримання
вимог законодавства у галузі
соціального захисту інвалідів й самим
підприємством, колегія суддів вважає
такими, що не можуть бути прийняті до
уваги, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
ДП «СП Кагарлицької виправної колонії
УДПС України в м. Києві та Київській
області» і виправна колонія УДПС
України в м. Києві та Київській області
є окремими юридичними особами, які
зареєстровані в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців під різними кодами
ЄДРПОУ, мають окремі установчі
документи та розрізняються за метою
діяльності. При цьому, проведення
аналізу правових норм статей 19, 20
Закону № 875-XII надає підстави
стверджувати про те, що обов'язок зі
створення вакантних робочих місць для
інвалідів покладається на всіх
суб'єктів господарювання, які
використовують найману працю, не
залежно від порядку створення
підприємств, їх підпорядкування та
управління ними.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що позивач, застосовуючи
адміністративно-господарські санкції
до ДП «СП Кагарлицької виправної
колонії УДПС України в м. Києві та
Київській області» за невиконання
нормативу робочих місць для інвалідів,
діяв на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та
законодавством у галузі соціального
захисту інвалідів.

Враховуючи викладене, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо наявності достатніх
правових підстав для задоволення
адміністративного позову та приходить
до висновку про те, що судом першої
інстанції було повно встановлено
фактичні обставини справи, правильно
визначено норми матеріального та
процесуального права, які підлягають
застосуванню, із дотриманням вимог
статті 159 КАС України.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
державного підприємства
«Сільськогосподарське підприємство
Кагарлицької виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в місті Києві та
Київській області» - залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 24
грудня 2013 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Сільськогосподарське
підприємство Кагарлицької виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в місті
Києві та Київській області» - залишити
без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Епель О.В.

Судді:
Федотов І.В.

Ісаєнко Ю.А.