Справа № 607/6485/14-а
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року Справа №607/6485/14-а

Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого судді
Черніцької І.М.

при секретарі с/з
Круцько О.Б.,

за участю осіб, які беруть
участь в справі:

представник позивача
Мулик Т. І.,

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
Управління Державної міграційної
служби України у Тернопільській
області до ОСОБА_3 про затримання та
примусове видворення громадянина
Алжирської Народно-Демократичної
Республіки, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Державної міграційної
служби України у Тернопільській
області (далі УДМС) звернулося до суду
з адміністративним позовом до ОСОБА_3
про примусове затримання та видворення
за межі України.

В обґрунтування вимог вказує, що
відповідач останній раз в'їхав на
територію України 30 липня 2008 року через
КПП "Бориспіль" за паспортним
документом НОМЕР_1, виданим 04.06.2010р.,
посольством Алжиру в м.Києві, термін
дії якого визначений до 31.12.2014 року.
14.06.2008 року відповідач одружився з
громадянкою України ОСОБА_6 15 вересня
2010 року відповідачу, як такому, що
перебуває у шлюбі із громадянкою
України понад два роки прийнято
рішення про надання дозволу на
імміграцію в Україну та видано
повістку на постійне проживання в
Україні серії НОМЕР_2, терміном діє
безстроково. 02.04.2013 року прийняло
рішення про скасування дозволу на
імміграцію в Україну ОСОБА_3. Протягом
місця відповідач не покинув території
України. 05.06.2013 року посадовими особами
Тернопільського міського відділу УДМС
у Тернопільській області прийнято
рішення про примусове повернення з
України громадянина Алжирської
Народно-Демократичної Республіки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, копію якого
вручено відповідачу. Останнього
зобов'язано покинути територію України
у строк до 03.07.2013 року. Однак, по даний
час відповідач без поважних причин
вимоги територіального підрозділу
УДМС у Тернопільській області не
виконав та території України не
покинув.

Крім того, позивач вважає, що наявні всі
підстави стверджувати, що відповідач
буде ухилятися від виконання рішення
про примусове видворення з України.
Зокрема, відповідач неодноразово
притягувався до адміністративної
відповідності, відносно нього порушена
кримінальна справа за ч. 1 ст. 185 КК
України. При наданні пояснень про
причини нелегального перебування в
Україні вказав, що повертатися в країну
походження не бажає. Відповідач
порушив встановлені правила
перебування іноземців та осіб без
громадянства на території держави та
проживання без дозволів на право
перебування на території України,
тобто своїми діями грубо порушив
вимоги ст. ст. 9, 16, 23, ч.5 ст.26 Закону
України ,,Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства" щодо
самостійного залишення території
України. На думку позивача, це є
підставою вважати, що відповідач буде
ухилятися від виконання рішення про
примусове видворення. Посилаючись на
наведене, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, з мотивів вказаних у позовній
заяві.

Відповідач позов не визнав та вказав,
що перебуває на території України на
підставі посвідки, яка є безстроковою.

Адвокат ОСОБА_4 пояснив, що заперечень
проти позову не має.

Судом встановлено, що відповідач
останній раз в'їхав на територію
України 30.07.2008 р. через КПП "Бориспіль"
за паспортним документом НОМЕР_1,
виданим посольством Алжиру в м.Києві,
термін дії якого визначений до 31.12.2014
року.

14.06.2008 року відповідач одружився з
громадянкою України ОСОБА_6

Рішенням ВГІ та РФО УМВС України в
Тернопільській області від 15.09.2010 року
надано дозвіл громадянину Алжирської
Народно-Демократичної Республіки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на імміграцію в
Україну строком до 15.09.2011 року.

На підставі вказаного рішення,
начальником СГІ РФО Тернопільського МВ
УМВС України в Тернопільській області,
ОСОБА_3 видано дозвіл за №155 від 15.09.2010
року на імміграцію в Україну. Того ж
дня, відповідачу видало посвідчу на
постійне проживання в Україні,
терміном дії безстроково.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 21.12.2012 року, яке
вступило у законну силу, шлюб між
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було розірвано.

06 березня 2013 року в УДМС України
надійшла заява від громадянки ОСОБА_6
щодо видворення за межі України її
колишнього чоловіка ОСОБА_3, оскільки
він вчиняє скандали, погрожує їй та не
дає виховувати малолітню доньку,
конфліктує з матір'ю.

Рішенням Тернопільського МВ УДМС
України в Тернопільській області від 02
квітня 2013 року скасовано дозвіл на
імміграцію в Україну громадянина
Алжирської НДР ОСОБА_3 та вилучено
посвідку на постійне місце проживання.

Управління Державної міграційної
служби України у Тернопільській
області 05 червня 2013 року прийнято
рішення про примусове повернення з
України громадянина Алжирської
Народно-Демократичної Республіки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язано
покинути територію України у строк до 03
липня 2013 року.

Про вищевказані рішення відповідача
було повідомлено, що визнається
останнім. Дані рішення відповідач не
оскаржував.

У встановлений строк у добровільному
порядку відповідач не покинув
території України та по даний час
продовжує перебувати на території
України без законних підстав і жодних
заходів щодо виїзду за межі України не
вживає.

Відповідач не має на території України
постійного місця проживання.

З листів Тернопільської міської ради
від 24.03.2014 року та вокзал ст.Тернопіль
ДТГО «Львівська залізниця» від 24.03.2014
року встановлено, що що в будівлі
Вокзалу ст.Тернопіль близько шести
місяців перебуває(проживає) громадянин
Алжирської Народно-Демократичної
Республіки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Суд, вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового розгляду справи, дослідивши
наявні у справі докази, вважає, що позов
підлягає до задоволення, виходячи із
наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства",
статтею 1 якого передбачено, що
іноземець - це особа, яка не перебуває у
громадянстві України, є громадянином
(підданим) іншої держави або держав.

Згідно із вимогами ст. 3 цього Закону,
іноземці та особи без громадянства, які
перебувають в Україні на законних
підставах, користуються тими самими
правами і свободами, а також несуть
такі самі обов'язки, як і громадяни
України, за винятками, встановленими
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України

Положеннями ч.ч. 5, 6 ст. 26 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» встановлено, що
іноземець або особа без громадянства
зобов'язані самостійно залишити
територію України у строк, зазначений у
рішенні про примусове повернення.
Контроль за правильним і своєчасним
виконанням рішення про примусове
повернення іноземця або особи без
громадянства здійснюється органом, що
його прийняв.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 цього
Закону, центральний орган виконавчої
влади, що забезпечує реалізацію
державної політики у сфері міграції,
може лише на підставі винесеної за їх
позовом постанови адміністративного
суду примусово видворити з України
іноземця та особу без громадянства,
якщо вони не виконали в установлений
строк без поважних причин рішення про
примусове повернення або якщо є
обґрунтовані підстави вважати, що
іноземець або особа без громадянства
ухилятимуться від виконання такого
рішення, крім випадків затримання
іноземця або особи без громадянства за
незаконне перетинання державного
кордону України поза пунктами пропуску
через державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

Судом встановлено, що починаючи з
червня 2013 року відповідач перебуваючи
на території України без законних
підстав, жодних заходів щодо виїзду за
межі України не вжив, продовжував
знаходитись на території України без
законних на те підстав.

З матеріалів справи встановлено та
визнається сторонами спору, що рішення
Управління Державної міграційної
служби України у Тернопільській
області від 05 червня 2013 року про
примусове повернення з України
громадянина Алжирської
Народно-Демократичної Республіки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на час
розгляду цієї справи відповідачем не
виконано без поважних причин, що
свідчить про ухилення від виїзду за
межі України.

При вирішенні даного спору судом не
встановлено перешкод для прийняття
рішення про затримання відповідача.
Крім того, відсутні будь-які дані для
висновку про те, що на відповідача
поширюється дія Закону України "Про
біженців та осіб, які потребують
додаткового або тимчасового захисту"

Відповідно до вимог ч.5 ст.30 «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства», рішення суду про
примусове видворення іноземця або
особи без громадянства виконується
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
міграції, а стосовно іноземців та осіб
без громадянства, затриманих ним у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України, - органом охорони
державного кордону. Контроль за
правильним і своєчасним виконанням
рішення про примусове видворення
здійснюється органом, за чиїм позовом
суд прийняв рішення про примусове
видворення. З метою контролю за
виконанням іноземцем або особою без
громадянства рішення про примусове
видворення службові особи органу
охорони державного кордону або
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, здійснюють
супровід такого іноземця або особи без
громадянства.

Попередня поведінка відповідача дає
достатні підстави для висновку, що
після ухвалення судом рішення про
примусове видворення відповідач буде
ухилятися від його виконання.

Суд враховує особу відповідача, який
неодноразово притягувався до
адміністративної відповідальності,
відносно якого було порушено
кримінальну справу за ч. 1 ст. 185 КК
України, який тривалий час ухиляється
від виконання рішення про примусове
повернення з України, продовжував
знаходитись на території України без
законних на те підстав, а тому
приходить до висновку, що є підставі
вважати, що він буде ухилятись від
виконання рішення суду про примусове
видворення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону
та встановленні обставини справи,
приймаючи до уваги те, що відповідач
законних підстав перебування на
території України та необхідних коштів
для виїзду за межі України не має,
відсутність у нього постійного місця
його проживання, суд вважає, що є
обґрунтовані підстави для затримання
та примусового видворення із
поміщенням відповідача у Волинський
пункт тимчасового перебування
іноземців та осіб без громадянства
Державної міграційної служби України,
с. Журавичі Ківерцівського району
Волинської області.

В силу вимог ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Відповідачем не представлено суду
жодних доказів на спростування доводів
позивача та безпідставність позовних
вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 50, 68, 70, 71, 79, 158, 162, 163, 167, 183-5, 185 - 187, 254, 256
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Управління Державної
міграційної служби України у
Тернопільській області до ОСОБА_3 про
затримання та примусове видворення
громадянина Алжирської
Народно-Демократичної Республіки
задовольнити.

Примусово видворити громадянина
Алжирської Народно-Демократичної
Республіки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м.Уед-Рі, Алжир за межі
України.

Затримати громадянина Алжирської
Народно-Демократичної Республіки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на строк до
дванадцять місяців, з поміщенням у
Волинський пункт тимчасового
перебування іноземців та осіб без
громадянства ДМС України, с. Журавичі,
Ківерцівського району Волинської
області .

Постанову суду у відповідності до
вимог ст. 256 КАС України, допустити до
негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені статтею 1835
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом
п'яти днів з дня її проголошення, за
правилами, встановленими статтями 1835,
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
апеляційної скарги до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Тернопільський міськрайонний
суд Тернопільської області.

Постанова складена в повному обсязі та
підписана 25 квітня 2014 року.

Головуючий - суддя
І.М. Черніцька

Копія вірна з оригіналом

Суддя Тернопільського
міськрайонного суду

Тернопільської області
І.М. Черніцька