Справа № 810/2725/14
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року 12:02
810/2725/14

м. Київ

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючий суддя Журавель
В.О., при секретарі судового засідання
Ігнатко Ю.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Броварського районного відділу
Управління Державної міграційної
служби України в Київській області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 (далі-позивач) з позовом до
Броварського районного відділу
Управління Державної міграційної
служби України в Київській області
(далі-відповідач) про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що він проживає у власному
садовому будинку і подав до
відповідача документи для здійснення
реєстрації за місцем проживання, проте
відповідачем у проведенні реєстрації
відмовлено з тих підстав, що садовий
будинок не є житлом, не призначений для
постійного проживання і не
зараховується до житлового фонду.
Позивач не погоджується з такими
твердження відповідача, оскільки цей
садовий будинок є єдиним та постійним
місцем проживання позивача з 2005 року, в
іншому місце він не зареєстрований, а
чинне законодавство не містить
визначення поняття житлового фонду та
не встановлює обмежень у реєстрації за
адресою приміщення, яке не відноситься
до житлового фонду.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали,
просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
прибув, про дату, час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином, явку свого представника в судове
засідання не забезпечив, будь-яких
клопотань, заяв чи документів до суду
не надав.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, дослідивши матеріали
справи, надавши оцінку доказам, суд
встановив наступні обставини справи та
правовідносини, що склалися між
сторонами.

ОСОБА_1 є членом садового товариства
«Хвиля» і з 2005 року по теперішній час
проживає на його території за адресою:
АДРЕСА_1.

Оглядом копії паспорта ОСОБА_1
встановлено, що з 01.04.2014 позивача знято
з реєстрації за попереднім місцем
проживання, що також підтверджується і
відповідним талоном від 01.04.2014.

Згідно з свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно та витягом
з державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності ОСОБА_1 є власником
приватного садового будинку, на цей
будинок оформлено технічний паспорт.

Згідно з довідкою СТ «Хвиля» від 04.04.2009
садовий будинок позивача має постійну
адресу: АДРЕСА_1 і знаходиться в межах
населеного пункту с. Пухівка.

Відповідність садового будинку за
адресою АДРЕСА_1 державним стандартом,
будівельним нормам і правилам, які
пред'являються до житлових будинків, і
придатність для постійного
(всесезонного) проживання,
підтверджується висновком експертного
будівельно-технічного дослідження від
14.02.2014 за №50, виданого ТОВ
«Науково-технічний центр «Будівельна
експертиза».

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
відповідача із заявою про проведення
реєстрації його за місцем проживання в
садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

5 квітня 2014 року відповідачем за
наслідками розгляду заяви позивача
надано йому відповідь, в якій з
посиланням на норми чинного
законодавства повідомлено, що підстави
для реєстрації місця проживання
позивача за вищевказаною адресою
відсутні, оскільки житло зареєстровано
як садовий будинок, отже не призначено
для постійного проживання і не
зараховується до житлового фонду.

Не погоджуючись з відмовою в
реєстрації місця проживання, позивач
звернувся до суду з позовом про захист
порушеного права.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Реєстрація та знаття з реєстрації
місця проживання фізичних осіб
регулюється Законом України від 11.12.2003
№1382-ІV «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні».

Відповідно до статті 2 Закону України
від 11.12.2003 № 1382-IV "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" громадянам
України, а також іноземцям та особам
без громадянства, які на законних
підставах перебувають в Україні,
гарантуються свобода пересування та
вільний вибір місця проживання на її
території, за винятком обмежень, які
встановлені законом.

Статтею 3 цього Закону визначено, що
реєстрація є внесенням інформації до
Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції. При цьому,
під місцем проживання розуміється
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік.

Згідно зі ст. 4 Житлового кодексу
України дачні та садові будинки не
зараховуються до житлового фонду.

Інструкцією про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна, затвердженою наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України від 24.05.2001 № 127, визначено,
що окремо від житлових будинків
виділяються садові та дачні будинки.
Так, пунктом. 2.4 Інструкції зазначено,
що садовий будинок - це будинок для
літнього (сезонного) використання.

Виходячи з вищезазначених норм,
садовий будинок не є жилим, оскільки
призначений для сезонно використання.

Згідно з вимогами статей 35 та 38
Земельного кодексу України землі
садових товариств не належать до
земель житлової та громадської
забудови, а призначені для садівництва,
вирощування сільськогосподарських
культур, що не виключає можливості
зведення будинків, господарських
споруд.

Як встановлено судом, житло позивача
зареєстровано як садовий будинок, отже
не призначене для постійного
проживання і не зараховується до
житлового фонду.

Суд не бере до уваги твердження
позивача про те, що надане Законом
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» визначення терміну
«реєстрація» не передбачає реєстрацію
саме в житлі, оскільки позивачем
використано це визначення без
урахування інших статей цього ж закону.
Так, зокрема, статтею 6 цього Закону
передбачено проведення реєстрації
саме в житлі. Такі ж вимоги до
приміщення, з якого здійснюється
зняття з реєстрації місця проживання
визначено у ст. 7 цього Закону. Отже,
вказаним Законом передбачено
здійснення реєстрації виключно в
житлі, до якого згідно з наведеними
приписами Житлового кодексу України
садовий будинок не належить.

Доводи позивача щодо належності йому
цього садового будинку, належній
реєстрації ним права власності на
вказану нерухомість (садовий будинок)
та придатності будинку для проживання,
що підтверджено висновком експерта,
суд враховує, проте ці доводи не
змінюють статусу цієї нерухомості з
садового будинку на житло, відтак не
утворюють підстав для проведення
реєстрації місця проживання позивача у
садовому будинку.

Це означає, що дії відповідача щодо
відмови в реєстрації позивача за
вказаною ним адресою у садовому
будинку є правомірними, а підстави для
зобов'язання відповідача
зареєструвати позивача у вказаному
садовому будинку відсутні.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Відповідач не надав суду
доказів понесення ним будь-яких
судових витрат. Таким чином, судові
витрати стягненню з позивача на
користь відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Журавель В.О.

Дата виготовлення і підписання
повного тексту постанови - 24 травня 2014
р.