Справа № 2а/0570/20896/2011
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Загацька Т.В.
Суддя-доповідач - Василенко Л. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року справа
№2а/0570/20896/2011

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів:
Арабей Т.Г., Гімона М.М.,

секретар судового засідання
Білоцерковець Д.О.,

з участю представника позивача
Сафонової І.С.,

представника відповідача Вєдь А.А.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську Донецької області,
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Дзержинську
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
р. у справі № 2а/0570/20896/2011 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Дзержинську
Донецької області про стягнення
заборгованості з виплати та доставки
пенсій,-

В С Т А Н О В
И В :

Позивач - Управління Пенсійного фонду
України в м. Дзержинську Донецької
області (далі за текстом - УПФУ в
м.Дзержинську) звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача - Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Дзержинську Донецької
області про стягнення заборгованості
витрат з виплати та доставки пенсій по
втраті годувальника за період з 01.04.2011
року до 30.09.2011 року у розмірі 436572,12грн. (
т.1 а. с. 2 - 5).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року позовні вимоги УПФУ в
м.Дзержинську до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Дзержинську Донецької
області задоволені частково, а саме,
стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Дзержинську Донецької
області суму витрат з виплати та
доставки пенсій по втраті годувальника
за період з 01.04.2011 року до 30.09.2011 року у
розмірі 93428,93грн. ( дев'яносто три тисячі
чотириста двадцять вісім гривень 93
коп.). У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено ( т.3 а. с. 13 - 15).

Позивач подав апеляційну скаргу на
постанову суду першої інстанції в
частині не задоволених позовних вимог,
які стосуються стягнення понесених
пенсійним органом витрат на виплату та
доставку державної адресної допомоги
особам, які отримують пенсію по втраті
годувальника. Доводи апеляційної
скарги обґрунтовані порушенням судом
норм матеріального права, а саме,
положення статті першої підпунктів
першого та четвертого статті 25 та
частини четвертої статті 26 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
страхування від 14.01.1998 року відповідно
до яких неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат з надання застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг. Просив скасувати
постанову суду першої інстанції в
частині не задоволених позовних вимог,
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов в повному обсязі (
т.3 а. с. 35 - 36).

Відповідачем подано апеляційну скаргу
на постанову суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги грунтуються
на тому, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального та
процесуального права і просив
скасувати постанову суду в цій частині
в зв'язку з неповним з'ясуванням судом
першої інстанції обставин, що мають
значення для справи; недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважає встановленими;
невідповідністю висновків суду
обставинам справи. Просив скасувати
постанову суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог,
постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі ( т.3 а. с. 16 - 19).

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала апеляційну
скаргу, надала пояснення, аналогічні
викладеним в апеляційній скарзі і
просила задовольнити апеляційну
скаргу. Водночас заперечувала проти
доводів апеляційної скарги
відповідача, просила залишити її без
задоволення.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги від відповідача,
просив її задовольнити водночас
заперечував проти доводів апеляційної
скарги позивача, вважав її
необґрунтованою, просив в задоволенні
скарги відмовити, а постанову суду
першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухала
суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, дослідила
матеріали справи і дійшла до висновку,
що апеляційна скарга позивача не
підлягає задоволенню, а апеляційна
скарга відповідача - частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлені наступні обставини справи,
які підтверджені матеріалами справи.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Дзержинську
Донецької області відмовило у
прийнятті до заліку, виплачених УПФУ в
м.Дзержинську сум витрат на виплату та
доставку пенсій у в зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та адресної
допомоги за період з 01.04.2011 року до
30.09.2011 року у загальному розмірі
436572,12грн. відповідно до актів
щомісячних звірок витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Суд першої інстанції дійшов
правильного та обґрунтованого
висновку про те, що витрати з виплати та
доставки адресної допомоги за період з
01.04.2011 року до 30.09.2011 року у розмірі
343143,19 грн. не підлягають задоволенню,
оскільки жодним нормативним актом не
передбачено обов'язку відповідача
відшкодовувати Пенсійному Фонду
України витрати на виплату та доставку
державної адресної допомоги.

З набранням чинності Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-14 (надалі - Закон № 1105)
обов'язок відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсій по інвалідності у
зв'язку із втратою годувальника,
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Відповідно до пункту 5 статті 24 Закону
№ 1105, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 26 березня 2008 року
№ 265 "Про деякі питання
пенсійного забезпечення" запроваджена
державна адресна допомога, яка
сплачується у разі, якщо розмір пенсії
не досягає встановленого відсотка
прожиткового мінімуму. За своїм
характером вона є додатковою
компенсаційною виплатою.

З положень статті 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» не вбачається
обов'язку Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відшкодувати
Пенсійному фонду витрати, пов'язані з
виплатою державної адресної допомоги
та підвищення до пенсій.

Пунктом 4 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року № 5-4/4, встановлено перелік виплат,
які відшкодовуються Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду.

Цим положенням не передбачено
відшкодування витрат на виплату
державної адресної допомоги до пенсії.
А отже апеляційна скарга позивача
задоволенню не підлягає.

Водночас суд дійшов помилкового
висновку про задоволення в повному
обсязі позовних вимог в частині
стягнення сум витрат на виплату та
доставку пенсій по втраті годувальника
за період з 01.04.2011 року до 30.09.2011 року у
розмірі 93428,93 грн. Невірне вирішення
судом спору в цій частині зумовлено
тим, що суд ретельно не дослідив
матеріали справи та пенсійних справ 110
осіб, яким призначено пенсію по втраті
годувальника. Факт призначення та
виплати пенсії особі по втраті
годувальника не є підтвердженням того,
що годувальник помер ( або загинув)
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, або помер внаслідок
професійного захворювання і виплата
пенсії по втраті годувальника, яка
призначена на підставі ст. 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не
свідчить про обов'язок відповідача
відшкодувати витрати, пов'язані з
виплатою та доставкою пенсії.

Судом апеляційної інстанції
дослідженням матеріалів справи та
пенсійних справ осіб, яким виплачені
пенсії по втраті годувальника за
спірний період, витрати по виплаті та
доставці яких позивач просить стягнути
з відповідача встановлено, що за період
з 01.04.2011 року до 30.09.2011 року позивачем
виплачені пенсії по втраті
годувальника у розмірі 93428,93 грн.
наступним 110 особам: ОСОБА_5 - 471,24грн.;
ОСОБА_6 - 907,14 грн.; ОСОБА_7 - 750 грн.; ОСОБА_8
- 614,16 грн.; ОСОБА_9 - 900 грн.; ОСОБА_10 - 578,72
грн.; ОСОБА_11 - 914,04 грн.; ОСОБА_12 - 1047,14
грн.; ОСОБА_13 - 907,14 грн.;ОСОБА_14 - 843,84
грн.;ОСОБА_15 - 908,29 грн.; ОСОБА_16 - 764,94 грн.;
ОСОБА_17 - 914,04 грн.; ОСОБА_18 - 900 грн.;
ОСОБА_19 - 902,38 грн.; ОСОБА_20 - 900 грн.;
ОСОБА_21 - 902,38 грн.; ОСОБА_22 - 914,04 грн.;
ОСОБА_23 - 900 грн.; ОСОБА_24 - 889,98 грн.;
ОСОБА_25 - 900 грн.; ОСОБА_26 - 900 грн.; ОСОБА_27
- 907,14 грн.; ОСОБА_28 - 907,14 грн.; ОСОБА_29 - 907,14
грн. ОСОБА_30 - 702,06 грн. ОСОБА_31 -904,68 грн.;
ОСОБА_32 - 900 грн.; ОСОБА_33 - 900 грн.; ОСОБА_34
- 900 грн.; ОСОБА_35 - 66,70 грн.; ОСОБА_36 - 900
грн.; ОСОБА_37 - 900 грн.; ОСОБА_4 - 902,38 грн.;
ОСОБА_38 - 914,04 грн.; ОСОБА_39 - 900 грн.;
ОСОБА_40 - 914,04 грн.; ОСОБА_41 - 900 грн.;
ОСОБА_42 - 900 грн.; ОСОБА_43 - 900 грн.; ОСОБА_44
- 900 грн.; ОСОБА_45 - 732,66 грн.; ОСОБА_46 - 900
грн.; ОСОБА_47 - 900 грн.; ОСОБА_48 - 900 грн.;
ОСОБА_49 - 900 грн.; ОСОБА_50 - 900 грн.;
ОСОБА_51 - 900 грн.; ОСОБА_52 - 900 грн.; ОСОБА_53
- 900 грн.; ОСОБА_54 - 900 грн.; ОСОБА_55 - 900
грн.; ОСОБА_56 - 900 грн.; ОСОБА_57 - 762,66 грн.;
ОСОБА_58 - 900 грн.; ОСОБА_59 - - 900 грн.;
ОСОБА_60 - 900 грн.; ОСОБА_61 - 900 грн.;
ОСОБА_62 - 900 грн.; ОСОБА_63 - 914,04 грн.;
ОСОБА_64 - 900 грн.; ОСОБА_65 - 900 грн.; ОСОБА_66
- 900 грн.; ОСОБА_67 - 900 грн.; ОСОБА_68 - 900 грн.;
ОСОБА_69 - 900 грн.; ОСОБА_70 - 904,68 грн.;
ОСОБА_71 - 900 грн.; ОСОБА_72 - 914,04 грн.;
ОСОБА_73 - 907,14 грн.; ОСОБА_74 - 900 грн.;
ОСОБА_75 - 900 грн.; ОСОБА_76 - 900 грн.; ОСОБА_77
- 900 грн.; ОСОБА_78 - 900 грн.; ОСОБА_79 - 839,88
грн.; ОСОБА_80 - 900 грн.; ОСОБА_81 - 900 грн.;
ОСОБА_82 - 900 грн.; ОСОБА_83 - 900 грн.; ОСОБА_84
- 900 грн.; ОСОБА_85 - 900 грн.; ОСОБА_86 - 907,14
грн.; ОСОБА_87 - 914,04 грн.; ОСОБА_88 - 900 грн.;
ОСОБА_89 - 900 грн.; ОСОБА_90 - 900 грн.; ОСОБА_91
- 900 грн.; ОСОБА_92 - 907,14 грн.; ОСОБА_93 - 753,18
грн.; ОСОБА_94 - 867 грн.; ОСОБА_95 - 770,4 грн.;
ОСОБА_96 - 1050 грн.; ОСОБА_97 - 904,68 грн.;
ОСОБА_98 - 900 грн.; ОСОБА_99 - 907,14 грн.;
ОСОБА_100 - 68,15 грн.; ОСОБА_101 - 530,68 грн.;
ОСОБА_102 - 339,07 грн.; ОСОБА_103 - 1147,07 грн.;
ОСОБА_104 - 914,04 грн.; ОСОБА_105 - 900 грн.;
ОСОБА_106 - 900 грн.; ОСОБА_107 - 900 грн.;
ОСОБА_108 - 907,14 грн.; ОСОБА_109 - 749,45 грн.;
ОСОБА_110 - 895,44 грн.; ОСОБА_111 - 900 грн.;
ОСОБА_112 - 350,94 грн.; ОСОБА_113 - 237,12 грн.

Відповідач оскаржує постанову суду
першої інстанції саме в цій частині
задоволених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, зокрема,
ґрунтуються на тому, що більшості з
наведених осіб на дату втрати
годувальника від нещасного випадку не
виповнилося 55 років і ці особи на той
час були працездатними, а тому підстави
для відшкодування витрат з виплати та
доставки пенсій по втраті
годувальника, які призначені цим
особам лише після досягнення ними 55
віку відсутні.

Представниками сторін на підставі
ухвали суду апеляційної інстанції була
проведена звірка та складений акт, в
якому відображені всі особи, яким
виплачено пенсію по втраті
годувальника за спірний період та
заперечення відповідача щодо
відсутності правових підстав для
відшкодування цих витрат ( т.3 а. с. 105 -
131). Обставини, викладені в акті,
представники сторін визнають і не
спростовують.

Матеріалами справи та пенсійними
справами підтверджено, що
нижченаведеним особам, яким виплачено
пенсію по втраті годувальника, на дату
смерті годувальника не виповнилося 55
років і ці особи не були
непрацездатними: ОСОБА_5.; ОСОБА_6;
ОСОБА_7; ОСОБА_8; ОСОБА_9; ОСОБА_10; ОСОБА_11;
ОСОБА_12; ОСОБА_13.; ОСОБА_14; ОСОБА_15;
ОСОБА_16; ОСОБА_17 грн.; ОСОБА_18.; ОСОБА_19;
ОСОБА_20; ОСОБА_21; ОСОБА_22; ОСОБА_23;
ОСОБА_24; ОСОБА_25.; ОСОБА_26; ОСОБА_27;
ОСОБА_28; ОСОБА_29; ОСОБА_30; ОСОБА_31;
ОСОБА_32; ОСОБА_33; ОСОБА_34; ОСОБА_35;
ОСОБА_36; ОСОБА_37; ОСОБА_4.; ОСОБА_38;
ОСОБА_39; ОСОБА_40; ОСОБА_41; ОСОБА_42;
ОСОБА_43; ОСОБА_44; ОСОБА_45; ОСОБА_46;
ОСОБА_47; ОСОБА_48; ОСОБА_49; ОСОБА_50;
ОСОБА_51; ОСОБА_52; ОСОБА_53; ОСОБА_54;
ОСОБА_55; ОСОБА_56; ОСОБА_57; ОСОБА_58;
ОСОБА_59.; ОСОБА_60; ОСОБА_61; ОСОБА_62;
ОСОБА_63; ОСОБА_64;. ОСОБА_65; ОСОБА_66;
ОСОБА_67; ОСОБА_68; ОСОБА_69; ОСОБА_70;
ОСОБА_71; ОСОБА_72; ОСОБА_73; ОСОБА_74;
ОСОБА_75; ОСОБА_76; ОСОБА_77; ОСОБА_78;
ОСОБА_79; ОСОБА_80; ОСОБА_81; ОСОБА_82;
ОСОБА_83; ОСОБА_84; ОСОБА_85; ОСОБА_89;
ОСОБА_91 ОСОБА_94; ОСОБА_95; ОСОБА_97;
ОСОБА_100; ОСОБА_101; ОСОБА_102.; ОСОБА_103;
ОСОБА_107; ОСОБА_108; ОСОБА_109; ОСОБА_110;
ОСОБА_111; ОСОБА_113

Одним із спірних питань у справі є
наявність обов'язку у відповідача
відшкодувати витрати по виплаті
пенсій, призначених особам по втраті
годувальника, при тому, що на дату
втрати годувальника особи, яким
призначена та виплачується пенсія, не
досягли пенсійного віку та не були
непрацездатними.

Позивач вважає, що відшкодуванню
підлягають всі суми пенсій, які
виплачені особам по втраті
годувальника, незалежно від того чи
були ці особи працездатними на дату
смерті годувальника, оскільки
достатньо підстав, що ці особи мали
дітей до 8-річного віку або не
працювали за власним бажанням,
перебуваючи на утриманні годувальника.

Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 року № 1105-XIV
(далі за текстом Закон №1105) визначено,
що у разі настання страхового випадку
обов'язок своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, зокрема,
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання чи пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, а також організація
поховання померлого та відшкодування
вартості пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов,
покладений на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (ст.ст. 21, 28
вказаного Закону).

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений Постановою
правління Пенсійного фонду України,
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України 04.03.2003 № 5-4/4,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 16.05.2003 р. за № 376/7697 (далі Порядок
№5-4/4).

Частиною 2 статті 24 Закону №1105
встановлено, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг,
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого і звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

При вирішенні даних правовідносин
необхідно враховувати відмінності у
правовому регулюванні виплат пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, згідно
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV
(далі Закон №1058), на який посилається
позивач в обґрунтування заявлених
вимог, та Закону № 1105, яким встановлено
право на страхові виплати у разі смерті
потерпілого, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Статтею 36 Закону №1058 встановлені умови
призначення пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, згідно якої пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по інвалідності, а в
разі смерті пенсіонера або осіб,
зазначених у частині другій статті 32
цього Закону, - незалежно від
тривалості страхового стажу. При цьому
дітям пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається незалежно
від того, чи були вони на утриманні
годувальника. Батьки і чоловік
(дружина) померлого, які не були на його
утриманні, мають право на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, якщо
втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім'ї
вважаються: 1) чоловік (дружина), батько,
мати, якщо вони є інвалідами або
досягли пенсійного віку, передбаченого
статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому
числі діти, які народилися до спливу 10
місяців з дня смерті годувальника)
померлого годувальника, які не досягли
18 років або старші цього віку, якщо вони
стали інвалідами до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою
навчання у загальноосвітніх
навчальних закладах системи загальної
середньої освіти, а також
професійно-технічних, вищих навчальних
закладах, - до закінчення такими дітьми
навчальних закладів, але не довше ніж
до досягнення ними 23 років, та
діти-сироти - до досягнення ними 23 років
незалежно від того, навчаються вони чи
ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх
відсутності - один з батьків або брат чи
сестра, дідусь чи бабуся померлого
годувальника незалежно від віку і
працездатності, якщо він (вона) не
працюють і зайняті доглядом за дитиною
(дітьми) померлого годувальника до
досягнення нею (ними) 8 років.

3.До членів сім'ї, які вважаються такими,
що були на утриманні померлого
годувальника, відносяться особи,
зазначені в частині другій цієї статті,
якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого
годувальника; 2) одержували від
померлого годувальника допомогу, що
була для них постійним і основним
джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для
яких його допомога була постійним і
основним джерелом засобів до
існування, але які й самі одержували
пенсію, мають право, за бажанням,
перейти на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника.

Відмінними між Законами №1105 та №1058 є
те , що статтею 33 Закону № 1105
передбачено, що у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті. Такими непрацездатними
особами є: 1) діти, які не досягли 16
років; діти з 16 до 18 років, які не
працюють, або старші за цей вік, але
через вади фізичного або розумового
розвитку самі не спроможні заробляти;
діти, які є учнями, студентами
(курсантами, слухачами, стажистами)
денної форми навчання - до закінчення
навчання, але не більш як до досягнення
ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55
років, і чоловіки, які досягли 60 років,
якщо вони не працюють; 3) інваліди -
члени сім'ї потерпілого на час
інвалідності; 4) неповнолітні діти, на
утримання яких померлий виплачував або
був зобов'язаний виплачувати аліменти;
5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Тобто, коло осіб, які мають право на
одержання щомісячних страхових виплат
відповідно до Закону № 1105 вужче, ніж
коло осіб, яким призначається пенсія у
зв'язку з втратою годувальника на
загальних умовах.

Згідно ст. 28 Закону № 1105 страховими
виплатами є грошові суми, які згідно із
статтею 21 цього Закону Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків виплачує застрахованому чи
особам, які мають на це право, у разі
настання страхового випадку. Зазначені
грошові суми, в тому числі, складаються
із страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника.

Водночас, для визнання суми пенсії по
втраті годувальника саме страховою
виплатою в розумінні Закону № 1105,
підставою для такої виплати Закон
визначає обов'язкову наявність
страхового випадку.

Згідно ст. 13 Закону № 1105 страховим
випадком є нещасний випадок на
виробництві або професійне
захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у статті 14 цього Закону, з
настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або
соціальних послуг. Факт нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання
розслідується в порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України,
відповідно до Закону України "Про
охорону праці". Підставою для оплати
потерпілому витрат на медичну
допомогу, проведення медичної,
професійної та соціальної
реабілітації, а також страхових виплат
є акт розслідування нещасного випадку
або акт розслідування професійного
захворювання (отруєння) за
встановленими формами.

За змістом статей 8, 10, 81 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" пенсійне
забезпечення громадян, призначення
пенсій і оформлення документів для їх
виплати здійснюється органами
Пенсійного фонду України з виплатою
пенсій за рахунок його коштів.
Матеріалами справи підтверджено, що
основна кількість осіб, яким виплачено
пенсію по втраті годувальника, про
відшкодування суми якої просить
позивач, на дату втрати годувальника не
досягли пенсійного віку та не були
непрацездатними з інших причин, що не
заперечує позивач.

Отже, позовні вимоги щодо
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій вищезазначеним особам
не підлягають задоволенню, оскільки ці
особи, яким пенсійним органом
виплачується пенсія по втраті
годувальника, в даному випадку, не
мають право на одержання щомісячних
страхових виплат згідно спеціальної
норми Закону № 1105.

Доводи представника пенсійного органу
про те, що відшкодуванню підлягають
витрати з виплати та доставки пенсій по
втраті годувальника особам, яким
призначена така пенсія після
досягнення ними пенсійного віку, хоча
на дату втрати годувальника вони не
досягли пенсійного віку і не були
непрацездатними, але мали дітей до
восьмирічного віку (ОСОБА_5; ОСОБА_6;
ОСОБА_7; ОСОБА_8; ОСОБА_9; ОСОБА_16; ОСОБА_19;
ОСОБА_20; ОСОБА_25.; ОСОБА_31; ОСОБА_36;
ОСОБА_45; ОСОБА_49; ОСОБА_50; ОСОБА_59.;
ОСОБА_60; ОСОБА_64; ОСОБА_100; ОСОБА_102.;
ОСОБА_107; ОСОБА_111; ОСОБА_113) є
неспроможними з огляду на
вищезазначені норми Закону №1105,
оскільки наявність дітей до 8-річного
віку не є підставою для відшкодування
відповідачем витрат з виплати пенсії
по втраті годувальника, яка призначена
зазначеним особам після досягнення
ними пенсійного віку.

Крім того, за вказаний період
відповідачем не прийняті до
відшкодування витрати позивача з
виплати та доставки пенсій по втраті
годувальника наступним особам: ОСОБА_96,
ОСОБА_98, ОСОБА_99 з мотивів того, що
вказані особи хоча і досягли
пенсійного віку на час втрати
годувальника, але працювали, що
підтверджується матеріалами пенсійних
справ та не спростовується позивачем.
Відповідач правомірно відмовив з
прийнятті до заліку цих сум, оскільки
ці особи не мали права на одержання
щомісячних страхових виплат, як
непрацездатні особи в розумінні ст. 33
Закону № 1105-XIV, а тому позовні вимоги
щодо відшкодування витрат на виплату
та доставку пенсій зазначеним особам
не підлягають задоволенню.

Відповідач також не прийняв до
відшкодування витрати позивача по
виплаті та доставці пенсій особам:
ОСОБА_86 - 907,14 грн.; ОСОБА_87 - 914,04 грн.;
ОСОБА_88 - 900 грн.; ОСОБА_89 - 900 грн.; ОСОБА_90
- 900 грн.; ОСОБА_91 - 900 грн.; ОСОБА_92 - 907,14
грн.; ОСОБА_93 - 753,18 грн.; ОСОБА_94 - 867 грн.;
ОСОБА_95 - 770,4 грн.; ОСОБА_104 - 914,04 грн.;
ОСОБА_110 - 895,44 грн.; ОСОБА_112 - 350,94 грн.
через відсутність документів, що
встановлюють причинний зв'язок смерті
годувальника з нещасним випадком на
виробництві чи професійним
захворюванням, яким є медичний
експертний висновок, оскільки надані
позивачем документи на підтвердження
факту причинного зв'язку смерті з
ушкодженням здоров'ю (травмою),
отриманою на виробництві, а саме: копія
свідоцтва про смерть або висновок МСЕК
при отриманні виробничої травми не є
належними доказами причинного зв'язку
смерті з отриманою трвмою.

Відповідно до пункту 2 частини 9
статті 34 Закону № 1105 у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

З Інструкції про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, затвердженою
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 15 листопада 2005 року № 606
вбачається, що органом, який встановлює
причинний зв'язок смерті з професійним
захворюванням (отруєнням) або трудовим
каліцтвом, є МСЕК.

Пенсійний орган не надав відповідачу
або суду довідку про причинний зв'язок
смерті годувальника та отриманим
ушкодженням здоров'ю на виробництві і
тому відповідач правомірно відмовив у
прийнятті до заліку на відшкодування
суми пенсій, виплачених вищезазначеним
особам, внаслідок чого позовні вимоги і
цій частині задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції також не
приймає доводи пенсійного органу про
те, що підлягають відшкодуванню
витрати на виплату та доставку пенсій
по втраті годувальника особам, які є
непрацездатними в зв'язку з
інвалідністю: ОСОБА_70 - 904,68 грн.; ОСОБА_71
- 900 грн.; ОСОБА_72 - 914,04 грн.; ОСОБА_73 - 907,14
грн.; ОСОБА_74 - 900 грн.; ОСОБА_75 - 900 грн.;
ОСОБА_76 - 900 грн.; ОСОБА_77 - 900 грн.;
ОСОБА_78 - 900 грн.; ОСОБА_79 - 839,88 грн.;
ОСОБА_80 - 900 грн.; ОСОБА_81 - 900 грн.; ОСОБА_82
- 900 грн.; ОСОБА_83 - 900 грн.; ОСОБА_88 - 900 грн.;
ОСОБА_94 - 867 грн.; ОСОБА_104 - 914,04 грн.,
оскільки зазначені особи не були
інвалідами на дату втрати годувальника
та не досягли 55-річного віку, що
підтверджується матеріалами справи та
пенсійними справами зазначених осіб і
не заперечується представником
позивача.

Також колегія суддів не приймає доводи
позивача щодо наявності підстав для
відшкодування витрат з виплати та
доставки пенсій по втраті
годувальника, зокрема, ОСОБА_66,
ОСОБА_85, ОСОБА_88, ОСОБА_90, які хоча й не
досягли пенсійного віку і не були
непрацездатними, але за твердженням
позивача перебували на утриманні
годувальників, що підтверджується
відповідними довідками з місця
проживання або рішенням суду про
перебування на утриманні, з огляду на
те, що перелічені обставини не
зазначені в ст.33 Закону №1105, тобто не є
підставами для отримання страхових
виплат, а тому відсутні правові
підстави для зобов'язання відповідача
відшкодовувати зазначені витрати.

Колегія суддів вважає, що з усіх витрат
з виплати та доставки пенсій, які
заявлені позивачем в позові,
підлягають задоволенню тільки витрати
на виплату та доставку пенсій ОСОБА_105 -
900,00грн. та ОСОБА_106 - 900,00 грн.

Встановлено, що ОСОБА_105, ІНФОРМАЦІЯ_1,
отримує пенсію по втраті годувальника (
батько загинув у 1992 році внаслідок
нещасного випадку на виробництві) з
01.01.2009 року, та на час виникнення
спірних правовідносин навчалася у
вищому навчальному закладі на денній
формі навчання.

ОСОБА_106, ІНФОРМАЦІЯ_2, годувальник ( син)
загинув у 1985 році, на час втрати
годувальника була пенсіонеркою,
отримує пенсію по втраті годувальника
з 1997 року.

Встановлені обставини не
заперечуються сторонами.

У цих двох випадках відповідач
відмовив у відшкодування витрат на
виплату та доставку пенсій лише через
відсутність страхової справи у Фонді.

Таку відмову суд вважає безпідставною,
оскільки матеріали пенсійних справ є у
відповідача. Матеріалами пенсійних
справ підтверджено, що виплати цим
особам є страховими у розумінні Закону
№1105 і підлягають відшкодуванню
відповідачем на користь пенсійного
органу.

Отже, суд першої інстанції внаслідок
неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи частково невірно
вирішив справу, в зв'язку з чим
постанова суду підлягає скасуванню, з
ухваленням нової, про часткове
задоволення позову.

Постанова в повному обсязі складена 26
травня 2014 року.

Керуючись ст.195 ч.1, ст.196, ст.198 ч.1 п.3, ст.202
ч.1 п.4, ст.205 ч.2, ст. 207, ст. 212, ст. 254 ч.5
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И
В :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Дзержинську
Донецької області задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Дзержинську Донецької області
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року у справі № 2а/0570/20896/2011 скасувати.

Позовні вимоги Управління Пенсійного
фонду України в м. Дзержинську
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Дзержинську
Донецької області про стягнення
заборгованості витрат з виплати та
доставки пенсій задовольнити
частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Дзержинську
Донецької області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську Донецької області
заборгованості суми витрат на виплату
і доставку пенсій по втраті
годувальника за період з 01.04.2011 року до
30.09.2011 року у розмірі 1800,00грн. ( одна
тисяча вісімсот гривень).

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі.

Головуючий
Л.А. Василенко

Судді
Т..Г.Арабей

М.М. Гімон