Справа № К/9991/13397/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/13397/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Обласного комунального підприємства
"Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації", третя особа
товариства з обмеженою
відповідальністю "Барс" про визнання
протиправною бездіяльність та
зобов'язання здійснити реєстрацію
права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 14
грудня 2009 року позов ОСОБА_4 задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність
Обласного комунального підприємства
"Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації" щодо ухилення від
реєстрації за позивачем права
власності на водно-спортивну базу,
розташовану у АДРЕСА_1, що складається з
будівлі елінгу з прибудовою, загальною
площею 280,00 кв.м., будівлі гаражу, площею
55,7 кв.м., бону, площею 40,00 кв.м., паркану
металевого довжиною 120 м. Зобов'язано
Обласне комунальне підприємство
"Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації" при надані всіх
необхідних документів зареєструвати
за позивачем право власності на
водно-спортивну базу, розташовану у
АДРЕСА_1, що складається з будівлі
елінгу з прибудовою, загальною площею
280,00 кв.м., будівлі гаражу, площею 55,7
кв.м., бону площею 40,00 кв.м., паркану
металевого довжиною 120 м.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17 лютого 2011 року рішення суду
першої інстанції скасовано, в позові
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням апеляційного суду, позивач
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить постанову апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, а постанову суду першої
інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, рішенням Постійно діючого
третейського суду "Південно-східний
Міжрегіональний" від 13.03.2007 року у
справі № 1303/07 за позовом ОСОБА_4 до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Барс" було визнано
дійсним договір купівлі-продажу
водно-спортивної бази по АДРЕСА_1,
укладений 02.02.2007 року між ТОВ "Барс" та
ОСОБА_4; визнано за ОСОБА_4 право
власності на водно-спортивну базу по
АДРЕСА_1, до складу якої входять будівлі
елінгу з прибудовою, загальною площею
280,00 кв.м., будівлі гаражу площею - 55,7 кв.
м., бони площею 40,00 кв.м., паркан
металевий довжиною 120 м.

Позивач звернувся до Новомосковського
районного суду Дніпропетровської
області із заявою про видачу
виконавчого документа.

16.03.2007 року вказаним судом було
задоволено заяву позивача про видачу
виконавчого документа, зобов'язано
Обласне комунальне підприємство
"Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації" зареєструвати рішення
третейського суду "Південно-східний
Міжрегіональний" від 13.03.2007 року та
видано відповідний виконавчий лист.
Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10.12.2007
року вказану ухвалу скасовано.

05.06.2008 року ухвалою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області відмовлено позивачу у видачі
виконавчого листа на виконання рішення
третейського суду "Південно-східний
Міжрегіональний" від 13.03.2007 року та
додаткового рішення від 14.03.2007 року.
Апеляційний суд Дніпропетровської
області 04.09.2008 року ухвалу
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 05.06.2008
року залишив без змін, посилаючись на
зміст статті 12 Закону України №1701-IV, а
саме: третейський суд вирішив питання,
яке виходить за межі третейської угоди
щодо зобов'язання Обласного
комунального підприємства
"Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації" зареєструвати право
власності на нерухоме майно.

Апеляційний суд Дніпропетровської
області ухвалою від 04.09.2008 року,
залишивши ухвалу Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 05.06.2008 року без змін, тим
самим передав спір між позивачем та
відповідачем щодо зобов'язання
відповідача зареєструвати право
власності на вирішення окружному
адміністративному суду.

Відповідач своїм листом, вих. № 1372 від
25.06.2009 року, повідомив про неможливість
виконання замовлення про державну
реєстрацію права власності на об'єкт
нерухомості: водно-спортивну базу по
АДРЕСА_1, до складу якої входять будівлі
елінгу з прибудовою, загальною площею
280,00 кв.м., будівлі гаражу площею - 55,7 кв.
м., бони площею 40,00 кв.м., паркан
металевий довжиною 120 м, згідно
підпункту 3.3. пункту 3 Тимчасового
положення, яким встановлено, що подані
правовстановлювальні документи не
відповідають вимогам, установленим цим
положенням та іншими актами чинного
законодавства України, а саме:
відповідно до Закону України № 1701-IV
передбачено, що третейські суди можуть
розглядати будь-які справи, що
виникають з цивільних та господарських
правовідносин, за винятком справ у
спорах щодо нерухомого майна,
включаючи земельні ділянки. Пунктом 2
розділу ІІ Перехідних та прикінцевих
положень Закону України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо діяльності третейських
судів та виконання рішень третейських
судів" від 05.03.2009 року визначено, що не
підлягають примусовому виконанню
рішення третейських судів, прийняті до
набрання чинності цим Законом і не
виконанні на день набрання чинності
цим Законом, у справах, які відповідно
до цього Закону не підвідомчі
третейським судам.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
трактування змісту рішення
третейського суду "Південно-східний
Міжрегіональний" від 13.03.2007 року є
порушенням з боку відповідача
підпункту 3.5 пункту 3 Тимчасового
положення, якими визначено, що
забороняється тлумачення прав
реєстратором відомостей про заявлені
права власності або самостійне
внесення ним змін до відомостей про
заявлені права власності.

Натомість скасовуючи рішення суду
першої інстанції та відмовляючи в
позові, апеляційний суд вказав, що саме
по собі рішення третейського суду без
наявності виконавчого документу не
може бути підставною для вчинення
відповідних дій суб'єктом владних
повноважень. Тому, відповідач діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачений чинним
законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду апеляційної інстанції
з огляду на їх правомірність та
обґрунтованість та вбачає за доцільне
зазначити про таке.

Так, відповідно до ч.1 ст. 2 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 01.07.2004р. № 1952-ІУ, державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Згідно ст.4 Закону № 1952-ІУ обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права на нерухоме майно, що
знаходиться на території України,
фізичних та юридичних осіб, держави,
територіальних громад, іноземців та
осіб без громадянства, іноземних
юридичних осіб, міжнародних
організацій, іноземних держав, а саме
право власності на нерухоме майно.

Частиною 1 ст. 15 Закону № 1952-ІУ
визначений порядок реєстрації прав та
їх обтяжень, а саме, державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку:

прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; внесення записів до
Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону № 1952-ІУ
заява про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень подається до органу
державної реєстрації прав, на
території якого розміщений об'єкт
нерухомого майна або більша за площею
його частина.

Статтею 19 Закону № 1952-ІУ визначено, що
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Згідно з п.2.1 Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації права
власності на нерухоме майно,
затв.наказом Міністерства юстиції
України №7/5 від 07 лютого 2002 року для
реєстрації виникнення, існування,
припинення права власності на нерухоме
майно до БТІ разом із заявою про
реєстрацію права власності подаються
право встановлювальні документи, їх
копії, а також інші документи, що
визначені цим Положенням.

Рішення третейських судів про визнання
права власності на об'єкти нерухомого
майна є одним з правовстановлювальних
документів, на підставі яких
здійснюється реєстрація права
власності (Додаток 1 до п.2.1 Положення).

Частиною 3 ст.55 ЗУ «Про третейські суди»
передбачено, що виконання рішення
третейського суду, якщо воно потребує
вчинення дій органами державної влади,
органами місцевого самоврядування та
їх службовими особами, здійснюється за
умови видачі компетентним судом
виконавчого документу.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно враховано апеляційним судом,
позивачу було відмовлено у видачі
такого виконавчого листа.

Крім цього, відповідно до п.4 рішення
Конституційного Суду України №1-рп/2008
від 10 січня 2008 року, третейські суди
приймають рішення тільки від свого
імені, а саме ці рішення, ухвалені в
межах чинного законодавства, є
обов'язковими лише для сторін спорів.
Забезпечення примусового виконання
рішень третейських судів перебуває за
межами третейського розгляду та є
завданням компетентних судів і
державної виконавчої служби.

Тому, рішення третейських судів є лише
актами недержавної юрисдикційної
діяльності з вирішення спорів сторін у
сфері цивільних і господарських
відносин, які є обов'язковими для
виконання лише сторін спору.
Матеріалами справи підтверджується, що
сторонами у справі № 1303/07 відповідно до
рішення Постійно діючого третейського
суду "Південно-східний
Міжрегіональний" від 13.03.2007 року є
ОСОБА_4 та ТОВ "Барс", тому вказане
рішення є обов'язковим для зазначених
сторін спору.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом
апеляційної інстанцій оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається. Доводи касаційної скарги
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: