Справа № 9101/113839/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

"03" грудня 2013 р. справа №
2а/0470/3307/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Шелеповій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державного
підприємства "СМОЛИ"

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
03.04.2012 р.

у справі № 2а/0470/3307/12

за позовом управління Пенсійного фонду
України в Баглійському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області (далі - позивач)

до Дніпропетровського підприємства
"СМОЛИ" (далі - відповідач),

про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, в
якому, з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог, просив
стягнути з відповідача суму витрат на
виплату і доставку пенсій особам, які
були зайняті на роботах з особливо
шкідливими і важкими умовами праці за
Списком № 1, Списком № 2 виробництв,
робіт професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України в розмірі 2 405 763,23 грн. на
користь позивача.

Постановою суду першої інстанції позов
задоволено. Постанова суду вмотивована
тим, що відповідач в порушення приписів
чинного законодавства України не
відшкодував позивачу витрати на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до п. "а", п.п.
"б"-"з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за період з 01.07.2011 р. по
29.02.2012 р., у зв'язку із чим
заборгованість відповідача складає 2 405
763,23 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права.

Просить скасувати постанову суду та
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
зазначив, що суд першої інстанції не
звернув увагу на пропущення позивачем
строку звернення до адміністративного
суду, оскільки заборгованість
складається за 8 місяців, а ст. 99 КАС
України передбачено 6 місячний строк
звернення до суду. Зазначає, що
заборгованість у сумі 766 443,43 грн. станом
на 01.03.2012 року повністю погашена.

У судовому засіданні представник
позивача - Конопатчикова А.А.
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги та просила залишити
постанову суду першої інстанції без
змін.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час і
місце судового розгляду був
повідомлений належним чином.

Дослідивши обставини справи,
перевіривши дотримання судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
відповідач є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування", а також
платником страхових внесків
відповідно до Закону № 1058-IV.

Відповідно до п. 15 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 01.03.2001р.
за № 121/2001, повноваження Пенсійного
фонду України здійснюється через
утворені в установленому порядку
відповідні управління та відділи.

Згідно з абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування" від 26.06.1997р. для
платників збору, крім тих, які є
платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б" - "з" статті 13 закону України
"Про пенсійне забезпечення" до
досягнення працівниками пенсійного
віку передбаченого статтею 12 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень
Закону України № 1058-V пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком №1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на признання пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку вищевказаних пільгових
пенсій.

У відповідності до ч. 1 п.п 6.1 п. 6
Інструкції "Про порядок обчислення та
сплати підприємствами, установами,
організаціями та громадянами збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, інших платежів, а також
обліку їх надходження до Пенсійного
фонду України" № 21-1 від 31.12.2003 р. (далі -
Інструкція № 21-1) відшкодуванню
підлягають витрати Пенсійного фонду на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до частини 2 "Прикінцевих
положень" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Згідно Положення про Пенсійний фонд
України, затвердженого Указом
Президента України від 01.03.2001 № 121/2001,
Пенсійний фонд України є центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує своєчасне і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій.
Одним із основних завдань Пенсійного
фонду України є забезпечення збирання
та акумулювання коштів, призначених
для пенсійного забезпечення, повного і
своєчасного фінансування витрат на
виплату пенсій. Пенсійний фонд України
має право стягувати з платників
страхових внесків несплачені суми
страхових внесків.

Позивачем були здійснені витрати на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України № 1058-V в
частині пенсій, призначених відповідно
до пунктів "а", "б" - "з" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" за
період з 01.07.2011 р. по 29.02.2012 р. в сумі 2 405
763,23 грн.

За приписами пункту 6.4 Інструкції № 21-1
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у повідомленнях про
розрахунок сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», які
надсилаються підприємствами до 20-го
січня поточного року протягом десяти
днів з новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, що
визначено пунктом 6.8 Інструкції № 21-1.

Позивачем було здійснено розрахунок
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за списком № 1 та
списком № 2 за 2011-2012 р.р. та вручено їх
відповідачеві. Відповідач
заборгованість по відшкодуванню сум
витрат на виплату і доставку пенсій за
період з 01.07.2011 р. по 29.02.2012 р. в сумі 2 405
763,23 грн. не погасив.

Щодо доводів заявника апеляційної
скарги про застосування строку
звернення до суду передбаченого ст.99
КАС України, то колегія суддів зазначає
наступне.

Строки, передбачені ст. 99 КАС України
при зверненні до суду з позовними
заявами Пенсійного фонду України про
стягнення заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
не застосовуються, оскільки на ці
правовідносини поширюється положення
п. 15 ст. 106 Закону України від 09.07.2003р. №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», а саме -
незастосування строку звернення до
суду.

Доводи заявника апеляційної скарги
щодо погашення ним частини суми боргу
станом на 01.03.2012 року в розмірі 766 443,43
грн., колегія суддів не приймає до
уваги, оскільки позивач не підтвердив
даний факт належними письмовими
доказами.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку, що суд першої інстанції
об'єктивно, повно, всебічно дослідив
обставини, які мають суттєве значення
для вирішення справи, та ухвалив судове
рішення без порушення норм
матеріального права, тому постанову
суду у даній адміністративній справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "СМОЛИ" залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
03.04.2012 р. у справі № 2а/0470/3307/12 залишити
без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун