Справа № 805/5381/14
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 р.
Справа № 805/5381/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Череповський
Є.В., розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Державної податкової
інспекції у м. Краматорську Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції про
визнання дій протиправними, скасування
постанови від 28.02.2014 року № 42281565 та
зобов'язання прийняти до виконання
виконавчий лист Донецького окружного
адміністративного суду від 27.11.2013 року
по справі № 805/15953/13-а,-

В С Т А
Н О В И В:

Державна податкова інспекція у м.
Краматорську Головного управління
Міндоходів у Донецькій області (надалі
ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у
Донецький області) звернулась до суду з
позовною заявою до Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції (надалі
ВДВС Краматорського МУЮ) про визнання
дій протиправними, скасування
постанови від 28.02.2014 року № 42281565 та
зобов'язання прийняти до виконання
виконавчий лист Донецького окружного
адміністративного суду від 27.11.2013 року
по справі № 805/15953/13-а.

В обґрунтування позовних вимог вказав,
що ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у
Донецькій області звернулася до
Донецького окружного
адміністративного суду із позовом до
ФОП ОСОБА_1 щодо стягнення суми
податкового боргу у розмірі 340 грн.
Постановою суду від 27.11.2013 року по
справі 805/15953/13-а позов задоволений у
повному обсязі, рішення суду набрало
законної сили 10.12.2013 року.

Виконавчий лист та відповідну заяву
про відкриття провадження було
отримано ВДВС Краматорського МУЮ 25.02.2014
року.

28.02.2014 року державним виконавцем
відповідача було винесено постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження на підставі п.4.ч.1 ст. 26
Закону України "Про виконавче
провадження" з посиланням на те, що
виконавчий документ до органу
державної виконавчої служби був
пред'явлений не за місцем або не за
підвідомчістю виконання рішення.

Позивач вважав оспорюванні дії та
рішення відповідача такими, що
порушують його права як стягувача у
виконавчому провадженні, а тому,
посилаючись на положення п.6 ч.2 ст.17, п.1
ч.1 ст.19, ч.1 ст.11, ч.1 ст.20, ст.82, ст.83 Закону
України "Про виконавче провадження",
просив задовольнити позов.

21 травня 2014 року через відділ
діловодства та документообігу
Донецького окружного
адміністративного суду представник
позивача надав заяву про розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином, про що свідчить
розписка, яка є в матеріалах справи.
Клопотань про відкладення розгляду
справи до суду не надходило. Думка
стосовно заявлених позовних вимог суду
невідома.

З урахуванням наведеного та на
підставі положень ч.ч.4, 6 ст.128, ч.5 ст.181
КАС України розгляд справи здійснено в
письмовому провадженні на підставі
наявних у справі доказів.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
яку правову норму належить застосувати
до цих правовідносин, суд встановив
наступне.

Позивач - Державна податкова інспекція
у м. Краматорську Головного управління
Міндоходів у Донецькій області є
суб'єктом владних повноважень - органом
виконавчої влади, який в цих
правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього
Законом України "Про Державну
податкову службу в Україні".

Відповідач - Відділ державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції -
державного органу який входить до
системи органів Міністерства юстиції
України і здійснює виконання рішень
судів, третейських судів та інших
органів, а також посадових осіб
відповідно до законів України (ст. 1
Закону України "Про державну виконавчу
службу").

Судом встановлено, що постановою
Донецького окружного
адміністративного суду від 27.11.2013 року
по адміністративній справі № 805/15953/13-а
задоволений позов ДПІ у м.
Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій
області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення
суми податкового боргу у розмірі 340 грн.

27.01.2014 року Донецьким окружним
адміністративним суд по вказаній
справі видано виконавчий лист.

19.02.2014 року ДПІ у м. Краматорську ГУ
Міндоходів у Донецькій області на
адресу ВДВС Краматорського МУЮ було
надіслано заяву про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа, виданий 27.11.2013 року по
адміністративній справі № 805/15953/13-а,
для відкриття виконавчого провадження
по стягненню з ФОП ОСОБА_1 перед
бюджетом по сплаті єдиного податку з
фізичних осіб у сумі 340 грн.

Вищевказана заява, згідно з штемпелем
ВДВС Краматорського МУЮ, отримана
відповідачем 25.02.2014 року.

28.02.2014 року за результатами розгляду
заяви про примусове виконання
державний виконавець ВДВС
Краматорського МУЮ виніс постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову у прийнятті до
провадження виконавчого документа).

Зміст постанови від 28.02.2014 року
свідчить про те, що державний
виконавець ВДВС Краматорського МУЮ
відмовив в прийнятті до провадження
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження ВП № 42281565 з
примусового виконання виконавчого
листа, виданий 27.11.2013 року по
адміністративній справі № 805/15953/13-а за
позовом ДПІ у м. Краматорську ГУ
Міндоходів у Донецькій області до ФОП
ОСОБА_1 про стягнення суми податкового
боргу у розмірі 340 грн. на підставі п.4
ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче
провадження". Постанова мотивована тим,
що у процесі проведеної перевірки було
встановлено, що виконавчий документ
пред'явлений до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання.

Жодного іншого обґрунтування відмови в
прийнятті до провадження виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження спірна постанова не
містить.

Докази, які б спростовували наведені
вище обставини, суду не надані.

Вирішуючи справу по суті, до спірних
правовідносин суд застосовує
нижченаведені правові норми.

Завданням адміністративного
судочинства, зокрема, є захист прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, їхніх посадових і службових осіб
при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії або
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких дій Конституцією чи законами
України встановлено інший порядок
судового провадження (ч.ч.1-2 ст.2 КАС
України).

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень, та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії; 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення; 9) з урахуванням права на
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку, що передбачено ч.3 ст.2
КАС України.

Згідно з приписами ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Положення ст.1, ч.2 ст.4 Закону України
"Про державну виконавчу службу" 24
березня 1998 року № 202/98-ВР (далі - Закон №
202/98-ВР), ч.ч.1-2 ст.2, ч.ч.1-3 ст.3 Закону
України "Про виконавче провадження" від
21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон №
606), а також п.7 ч.1 ст.2 КАС України,
свідчать, що ВДВС та його державні
виконавці є суб'єктами владних
повноважень, як наслідок, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності цих суб'єктів суд має
перевірити їх відповідність критеріям,
наведеним у ч.3 ст.2 КАС України.

Згідно з приписами ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади, їхні
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 606
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Як вбачається з ч.ч.1, 3 ст.6 Закону № 606,
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону № 606 державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Наведені норми свідчать, що державний
виконавець зобов'язаний забезпечити
реальне виконання виконавчого
документа шляхом своєчасного і в
повному обсязі виконання виконавчих
дій, не допускаючи при цьому порушення
прав та законних інтересів фізичних та
юридичних осіб.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону № 606 примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до Закону № 606 державною
виконавчою службою виконуються такі
виконавчі документи, зокрема як,
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом, що
визначено п.6 ч.2 ст.17 Закону № 606.

Як вбачається із виконавчого листа,
місцем проживання боржника ФОП ОСОБА_1
зазначено - АДРЕСА_1. Таким чином,
виконавчий документ пред'явлено саме
за місцем та підвідомчістю виконання
судового рішення.

Із змісту вказаної спірної постанови
державного виконавця неможливо
встановити, що виконавчий документ
пред'явлено до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення.
Крім того, відповідачем суду не надано
доказів зміни місця мешкання боржником
тощо.

Вимоги до виконавчого документа
визначені ст.18 Закону № 606, а саме у
виконавчому документі зазначаються: 1)
назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо; 4)
резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; 6) строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.
Скріплення виконавчого документа
гербовою печаткою є обов'язковим у
разі, якщо орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України,
що визначено ч.3 ст.18 Закону № 606.

Законом можуть бути встановлені також
інші додаткові вимоги до виконавчих
документів, що передбачено ч.4 ст.18
Закону № 606.

Підстави для відкриття виконавчого
провадження визначені ст.19 Закону № 606.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону № 606
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
ст.17 цього Закону за заявою стягувача
або його представника про примусове
виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону № 606 у
заяві про відкриття виконавчого
провадження стягувач вправі зазначити
відомості, що ідентифікують боржника
чи можуть сприяти примусовому
виконанню рішення (рахунок боржника,
місце роботи чи отримання ним інших
доходів, місцезнаходження його майна
тощо), а також шляхи отримання ним
коштів, стягнутих з боржника.

Ч.1 ст.20 Закону № 606 визначено, що
виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання,
перебування, роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. Право
вибору місця виконання між кількома
органами державної виконавчої служби,
що можуть вчиняти виконавчі дії з
виконання рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Аналіз наведеної норми зумовлює
наступні висновки: виконавчий документ
може бути пред'явлений органу
державної виконавчої служби за місцем
проживання боржника, або за місцем його
роботи, або за місцезнаходженням його
майна. В тому випадку, коли за вказаними
критеріями здійснювати примусове
виконання можуть кілька органів
державної виконавчої служби, право
вибору місця виконання належить
стягувачу у виконавчому провадженні.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону № 606 державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.25 Закону № 606
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. Копії постанови про
відкриття виконавчого провадження
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня стягувачу та боржникові.

Судом встановлено, що державний
виконавець ВДВС Краматорського МУЮ
відмовив у прийнятті до виконання
виконавчого листа, виданий 27.11.2013 року
по адміністративній справі № 805/15953/13-а
за позовом ДПІ у м. Краматорську ГУ
Міндоходів у Донецькій області до ФОП
ОСОБА_1 про стягнення суми податкового
боргу у розмірі 340 грн. та у відкритті
виконавчого провадження за цим
виконавчим документом на підставі п.4
ч.1 ст.26 Закону № 606.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону № 606 державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі: 1)
пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання; 2)
неподання виконавчого документа,
зазначеного у ст.17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; 3) якщо
рішення, на підставі якого видано
виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання; 4) пред'явлення виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення; 5)
якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення; 6)
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим ст.18 цього
Закону; 6-1) офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури; 7) якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; 8) наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону № 606 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову протягом трьох
робочих днів, а за рішенням, що підлягає
негайному виконанню, - не пізніше
наступного робочого дня з дня
надходження виконавчого документа і не
пізніше наступного дня надсилає її
заявникові разом з виконавчим
документом.

Постанова державного виконавця про
відмову у відкритті виконавчого
провадження може бути оскаржена
заявником у десятиденний строк з дня її
надходження у порядку, встановленому
цим Законом, що визначено ч.4 ст.26 Закону
№ 606.

Отже, п.4 ч.1 ст.26 Закону № 606, на яку
посилався державний виконавець,
відмовляючи у прийнятті до виконання
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження, містить дві
самостійні підстави для такої відмови,
а саме: пред'явлення виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем
виконання рішення та пред'явлення
виконавчого документа до органу
державної виконавчої служби не за
підвідомчістю виконання рішення.

Зі змісту спірної постанови слідує, що
державний виконавець обмежився
винятково цитуванням правової норми,
наведеної у п.4 ч.1 ст.26 Закону № 606, не
вказавши конкретно, яка ж саме
обставина, передбачена п.4 ч.1 ст.26
Закону № 606, слугувала підставою для
відмови у відкритті виконавчого
провадження.

Жодного посилання на фактичні
обставини, які б свідчили про наявність
підстав для відмови у відкритті
виконавчого провадження, спірна
постанова взагалі не містить.

На підставі вище викладено суд
зазначає, що постанова про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову у прийнятті до провадження
виконавчого документа) від 28.02.2014 року
підлягає визнанню протиправною та
скасуванню, яка така, що винесена з
порушенням вимог ст.ст.20, 21, 25 Закону №
606, та не відповідає критеріям,
наведеним у п.п.1, 3, 5 ч.3 ст.2 КАС України.

Як наслідок, позовні вимоги ДПІ у м.
Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій
області про скасування постанови
державного виконавця ВДВС
Краматорського МУЮ про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову у прийнятті до провадження
виконавчого документа) від 28.02.2014 року
за № 42281565 є законними та
обґрунтованими, а тому підлягають
задоволенню.

Стосовно позовних вимог про
зобов'язання ВДВС прийняти до
виконання виконавчий лист Донецького
окружного адміністративного суду від
27.11.2013 року по справі № 805/15953/13-а, суд
відзначає таке.

Як вказано вище, згідно з вимогами ч.1
ст.25 Закону № 606 державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Судом встановлено, що виконавчий лист
Донецького окружного
адміністративного суду від 27.11.2013 року
по справі № 805/15953/13-а відповідає
вимогам до виконавчого документа,
визначеним ст.18 Закону № 606, пред'явлена
до виконання в межах строку,
встановленого ст.22 Закону № 606, до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

За цих обставин належним способом
захисту порушеного права позивача має
бути покладання на ВДВС обов'язку
вирішити питання про прийняття до
виконання виконавчого листа
Донецького окружного
адміністративного суду від 27.11.2013 року
по справі № 805/15953/13-а та відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання цього виконавчого документа
у відповідності до вимог Закону № 606 з
урахуванням встановлених судом
обставин.

З приводу позовних вимог ДПІ у м.
Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій
області про визнання протиправними дій
державного виконавця ВДВС
Краматорського МУЮ щодо відмови у
відкритті виконавчого провадження суд
відзначає наступне.

Самостійних правових наслідків для
позивача у вигляді впливу на його права
чи обов'язки оспорюванні дії не мали, а
тому, з огляду на завдання
адміністративного судочинства,
окремої правової оцінки судом вони не
потребують. Правові наслідки для
позивача мала постанова про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову у прийнятті до провадження
виконавчого документа), яка підлягає
визнанню протиправною та скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, беручи до уваги, що ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
достатність і взаємний зв'язок доказів
у їх сукупності, суд дійшов висновку
про часткове задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ст.94 КАС України та
Закону України "Про судовий збір"
судові витрати присудженню не
підлягають.

Керуючись Конституцією України,
ст.ст.2-15, 17-20, 23, 26, 69-72, 94, 98, 159-163, 167, 181,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у м. Краматорську
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області до Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції про
визнання дій протиправними, скасування
постанови від 28.02.2014 року № 42281565 та
зобов'язання прийняти до виконання
виконавчий лист Донецького окружного
адміністративного суду від 27.11.2013 року
по справі № 805/15953/13-а - задовольнити
частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову у
прийнятті до виконання виконавчого
документа) від 28 лютого 2014 року ВП №
42281565.

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції вирішити
питання про прийняття до виконання
виконавчого листа Донецького
окружного адміністративного суду від
27.11.2013 року по справі № 805/15953/13-а та
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання цього
виконавчого документа у відповідності
до вимог Закону України "Про виконавче
провадження" з урахуванням
встановлених судом обставин.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня її проголошення
апеляційної скарги. У разі
застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У випадку подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
Череповський Є.В.