Справа № 523/9106/13-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

27 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 523/9106/13-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Дяченко В.Г.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.

суддів - Бойка А.В.

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м.Одеси
на постанову Суворовського районного
суду м.Одеси від 22 січня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м.Одеси
про визнання дій неправомірними,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду (далі УПФ)
України в Суворовському районі м.Одеси
про визнання неправомірних дій по
відмові позивачу в призначенні пенсії
за вислугою років, скасування рішення
№72 від 02 листопада 2012 року,
зобов'язання зарахувати до
спеціального стажу період роботи
позивача з 17 липня 1986 року по 05 лютого
1992 року на посадах фельдшера та старшої
медичної сестри здоровпункту
Ворошиловградського учбового
авіаційного центру ДОСААФ,
зобов'язання призначити пенсію за
вислугу років, з моменту подання заяви
з 05 вересня 2012 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував, що спірне рішення прийнято
протиправно, посилаючись на записи в
трудовій книжці, яка є основним
документом, що підтверджує наявність
трудового стажу, лист МОЗ України від 18
березня 2013 року №2743-зв, лист ЗОГ
«Луганський авіаційно-спортивний клуб
Товариства сприяння оборони України»
від 02 квітня 2013 року №42.

Відповідач позов не визнав,
посилаючись на вимоги п.«е» ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
Постанови КМУ №909 від 04 листопада 1993
року та пояснив, що оскільки
акредитація здоровпункту
Ворошиловградського учбового
авіаційного центру ДОСААФ як закладу
охорони здоров'я документально не
підтверджено, то для зарахування до
стажу роботи за спеціальністю періоду
роботи позивача фельдшером
здоровпункту з 17 липня 1986 року по 05
лютого 1992 року підстав немає.

Ухвалою Суворовського районного суду
м.Одеси від 04 червня 2013 року
адміністративний позов ОСОБА_2 до УПФ
України в Суворовському районі м. Одеси
про визнання дій протиправними та
призначення пенсії за вислугу років з
моменту подання заяви, а саме з 05
вересня 2012 року - залишено без розгляду.

Постановою Суворовського районного
суду м.Одеси від 22 січня 2014 року позовні
вимоги - задоволено частково. Скасовано
рішення УПФ України в Суворовському
районі м.Одеси №72 від 02 листопада 2012
року, яким позивачу відмовлено у
призначені пенсії за вислугу років.
Зобов'язано УПФ України в
Суворовському районі м.Одеси
зарахувати до спеціального стажу, для
призначення пенсії за вислугу років,
період роботи на посаді фельдшера та
старшої медичної сестри з 17 липня 1986
року по 05 лютого 1992 року. В інших
позовних вимогах - відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ України в
Суворовському районі м.Одеси ставиться
питання про скасування судового
рішення в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального права, а також що у
зв'язку з тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги УПФ України в
Суворовському районі м.Одеси,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

ОСОБА_2 працювала у
Ворошиловградському учбовому
авіаційному центрі ДОСААФ СРСР з 17
липня 1986 року 05 лютого 1992 року
здоровпункту Ворошиловградського УАЦ
ДОСААФ.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, спірне рішення №72 від 02
листопада 2012 року є протиправним, так
як позивачка працювала з 17 липня 1986
року по 05 лютого 1992 року на посадах
фельдшера та старшої медичної сестри
здоровпункту Ворошиловградського
учбового авіаційного центру ДОСААФ, і є
всі підстави віднести цей період
роботи до спеціального стажу для
призначенні пенсії за вислугу років.

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам Кодексу
адміністративного судочинства
України, Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

В апеляційній скарзі УПФ України
в Суворовському районі м.Одеси
вказується, що рішення суду першої
інстанції є неправильним, підлягає
скасуванню з відмовою у задоволенні
позовних вимог, оскільки оскаржуване
рішення від 02 листопада 2012 року №72,
яким ОСОБА_2 відмовлено у призначенні
пенсії за вислугу років відповідно до
Закону, прийнято правомірно, так як у
позивача відсутній необхідний
спеціальний стаж на протязі 25 років (в
наявності 19 років 11 місяці» 17 днів) для
призначенні пенсії за вислугу років.
Крім того, не підтверджено, що
здоровнункт, в якому працювала позивач,
створений в установі, яка входить до
складу поліклініки або амбулаторій.

Судова колегія не приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», основним
документом, що підтверджує стаж роботи
є трудова книжка, яка ведеться з
урахуванням вимог Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29 липня 1993 року
№58.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач працювала у
Ворошиловградському учбовому
авіаційному центрі ДОСААФ СРСР з 17
липня 1986 року по 01 березня 1987 року
фельдшером, з 02 березня 987 року по 10
січня 1988 року старшою медичною сестрою,
з 11 січня 1988 року по 05 лютого 1992 року
фельдшером здоровпункту
Ворошиловградського УАЦ ДОСААФ.

Пунктом «є» ст. 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено, що
право на пенсію за вислугу років мають
працівники охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи 25
років у закладах і на посадах,
затверджених Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
№909 від 04 листопада 1993 року затверджено
Перелік закладів і установ охорони
здоров'я і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
згідно з яким до спеціального стажу, що
дає право на пенсію за вислугу років,
зараховуються, зокрема, періоди роботи
у лікарняних закладах,
лікувально-профілактичних закладах
особливого типу, лікувально-трудових
профілакторіях,
амбулаторно-поліклінічних закладах,
закладах швидкої та невідкладної
медичної допомоги, закладах
переливання крові, закладах охорони
материнства і дитинства,
санаторно-курортних закладах,
санітарно-епідеміологічних закладах,
діагностичних центрах на посадах
лікарів та середнього медичного
персоналу (незалежно від найменування
посад).

Згідно п.2 вказаного Переліку №909
робота за спеціальністю в установах і
на посадах, передбачених цим Переліком,
дає право на пенсію незалежно від форм
власності або підвідомчої
підпорядкованості цих закладів і
установ.

Пунктом 3 зазначеного Переліку №909
встановлено, що робота за
спеціальністю у закладах, установах і
на посадах до 01 січня 1992 року, яка
давала право на пенсію за вислугу років
відповідно до раніше діючого
законодавства, зараховується до стажу
для призначення пенсії за вислугу
років.

Відповідно до п.1 Постанови Ради
Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року
№1397, пенсії за вислугу років
працівникам освіти і охорони здоров'я,
згідно Переліку установ, організацій
та посад відповідно до Положення,
призначали лікарям та іншим
працівникам охорони здоров'я - при
наявності стажу за спеціальністю не
менше 25 років в сільській місцевості та
30 років у містах.

До Переліку установ, організацій та
посад, робота яких дає право на пенсію
за вислугу років, затвердженого
вказаною Постановою РМ СРСР від 17
грудня 1959 року №1397 віднесено посади
фельдшера, медичної сестри
амбулаторно-поліклінічних закладів
всіх типів, а також здоровпункти.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
спірний період роботи ОСОБА_2 з 17 липня
1986 року по 05 лютого 1992 року на посадах
фельдшера та старшої медичної сестри
здоровпункту Ворошиловградського УАЦ
ДОСААФ, відноситься до спеціального
стажу.

Крім того, слід зазначити, що згідно
листа МОЗ України від 18 березня 2013 року
№2743-зв, відповідно до п.1 розділу II
«Лікарі та інший медичний персонал»
Переліку установ, організацій та посад,
робота яких дає право на пенсію за
вислугу років, затвердженого
постановою РМ СРСР від 17 грудня 1959 року
№1397, час роботи на посаді фельдшера
здоровпункту Ворошиловградського УАЦ
ДОСААФ зараховується до стажу роботи,
який дає право на пенсію за вислугу
років (а.с.57).

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
скасування рішення УПФ України в
Суворовському районі м.Одеси №72 від 02
листопада 2012 року та зобов'язання
відповідача зарахувати до
спеціального стажу період роботи
позивача з 17 липня 1986 року по 05 лютого
1992 року на посадах фельдшера та старшої
медичної сестри здоровпункту
Ворошиловградського учбового
авіаційного центру ДОСААФ.

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м.Одеси залишити
без задоволення, а постанову
Суворовського районного суду м.Одеси
від 22 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв