Справа № 821/235/14
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/235/14

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Циганій С.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

судді - Градовського Ю.М.,

судді - Федусика А.Г.,

при секретарі судового засідання
Худик С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Херсонської міської ради, товариства з
обмеженою відповідальністю «Віалон»
на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 14 лютого 2014
року по справі за позовом прокурора
міста Херсона до Херсонської міської
ради за участю третіх осіб - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, товариства з
обмеженою відповідальністю «Віалон»,
приватного підприємця ОСОБА_2 про
часткове визнання протиправним та
скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

30.01.2014р. прокурор міста Херсона
звернувся до суду з позовом про
визнання протиправним та скасування
п.п.1.11, 1.12, 1.13 рішення Херсонської
міської ради від 22.11.2013р. № 1188. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що під час
проведення перевірки дотримання
Херсонською міською радою вимог
земельного законодавства, прокуратура
виявила порушення при наданні та
припиненні користування земельними
ділянками територіальної громади
міста Херсона. Оскаржуваними пунктами
рішення, відповідачем надано ФОП
ОСОБА_1, ТОВ «Віалон», ПП ОСОБА_2 дозволи
на укладення договорів сервітутного
користування земельними ділянками
територіальної громади міста Херсона.
Позивач вважає незаконним рішення в
цій частині, оскільки воно прийнято на
незаконних дозвільних документах. Крім
того, рішення відповідача про
укладання із зазначеними особами
договорів особистого строкового
сервітуту мають наслідком укладання
удаваного правочину, оскільки справжні
правовідносини між міськрадою та
третіми особами є орендними.

Відповідач та треті особи заперечували
проти позову, посилаючись на те, що
відповідач при прийнятті
оскаржуваного рішення діяв на підставі
закону та в межах наданих повноважень.
На підставі викладеного, просили у
позові відмовити.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 14 лютого
2014р. позов задоволено. Визнані
протиправними та скасовані п.п.1.11, 1.12,
1.13 рішення Херсонської міської ради
від 22.11.2013р. № 1188.

Відповідач та третя особа ТОВ «Віалон»,
не погодившись із прийнятим рішенням,
подали апеляційні скарги, в яких,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просили
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову про відмову
у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено
наступне.

Пунктами 1.11, 1.12, 1.13 рішення Херсонської
міської ради від 22.11.2013р. № 1188 наданий
дозвіл на укладання договорів про
встановлення особистого строкового
сервітуту стосовно земельної ділянки
із суб'єктами господарювання:

- ФОП ОСОБА_1, загальною площею 48
кв.м. у м.Херсоні, АДРЕСА_2, для
розміщення стаціонарної тимчасової
споруди (ТС) - відкритого майданчика,
площею 48.кв.м., - для здійснення
підприємницької діяльності строком на
5 років,

- ТОВ «Віалон», площею 425 кв.м., у
м.Херсоні, на розі вул.Комкова та
вул.Р.Люксембург, для розміщення
стаціонарних ТС - під комплекс
торгівельних павільйонів для
здійснення підприємницької діяльності
строком на 5 років,

- ПП ОСОБА_2, загальною площею 94,7
кв.м., у АДРЕСА_1 для розміщення
стаціонарної ТС - відкритого
майданчика, площею 94,7 кв.м., - для
здійснення підприємницької діяльності
строком до 30.11.2014р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що при
прийнятті оскаржуваного рішення
позивачем та третіми особами має бути
укладений не договір земельного
сервітуту, а договір оренди земельної
ділянки, оскільки зазначеним рішенням
передбачається надання ФОП ОСОБА_1, ТОВ
«Віалон», ФОП ОСОБА_2 необмеженого
права користування земельними
ділянками, що суперечить діючому
законодавству, що регулює
правовідносини по встановленню
земельного сервітуту.

Судова колегія погоджується з доводами
суду першої інстанції, враховуючи
наступне.

Відповідно до ст.12 ЗК України та п.12
Перехідних положень Земельного
кодексу України до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належать повноваження
щодо розпорядження землями
територіальних громад.

Статтею 83 ЗК України встановлено, що
землі, які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю: у
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності.

Відповідно до ст.116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень.

Згідно зі ст.98 ЗК України право
земельного сервітуту - це право
власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками).
Земельні сервітути можуть бути
постійними і строковими.

Згідно з ч.1 ст.100 ЗК України сервітут
може бути встановлений договором,
законом, заповітом або рішенням суду.
Сервітут може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).

Під земельним сервітутом, згідно із
ст.ст. 403, 404 ЦК України, ст.99 ЗК України

розуміється право користування чужою
земельною ділянкою, яке полягає у
можливості проходу, проїзду через чужу
земельну ділянку, прокладання та
експлуатації ліній електропередачі,
зв'язку і трубопроводів, забезпечення
водопостачання, меліорації тощо.

Аналіз наведених норм права дає
підстав для висновку, що сервітут не
відноситься до документів, що
засвідчує право власності чи
користування земельною ділянкою, яке б
надавало право на забудову території.
Сервітут передбачає обмежене
використання земельної ділянки для
тимчасових заходів для чітко
визначених потреб.

Оскаржуваним рішенням міська рада
дозволяє укласти договори про
встановлення особистого, тобто з
конкретною особою, в т.ч. з третіми
особами, сервітуту стосовно земельних
ділянок для здійснення
підприємницької діяльності на
тривалий час - від одного року - до п'яти.

За обставинами справи третім особам
земельні ділянки надані для розміщення
стаціонарних тимчасових споруд - під
розміщення комплексу торгівельних
павільйонів, відкритих майданчиків.
При цьому, будь-яких обмежень у
користуванні земельною ділянкою не
визначено.

Судова колегія вважає абсолютно
правильним висновок суду першої
інстанції про те, що в даному випадку
має місце перевищення міською радою
встановлених законом повноважень,
внаслідок надання певній особі права
на користування земельною ділянкою та
фактичного надання в оренду землі без
проведення конкурсу чи аукціону, що
проявилися в ігноруванні відповідачем
норм ст.93, ч.2 ст.124 ЗК України, ч.2 ст.6
Закону України "Про оренду землі" щодо
конкурентних засад отримання права
тимчасового користування земельними
ділянками.

Згідно ст.401 ЦК України право
користування чужим майно (сервітут)
може бути встановлений щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом, тобто
підставою встановлення сервітуту є
відсутність у будь-якої особи, у тому
числі і у власника майна, можливості
задовольнити свої потреби іншим
способом як сервітут.

Відповідачем не надано суду доказів
щодо неможливості третіх осіб,
зазначених у оскаржуваному рішенні,
задовольнити своє право користування
земельними ділянками іншим способом,
окрім як встановлення земельного
сервітуту, зокрема договором оренди.

Виходячи із змісту оскаржуваного
рішення, надання фізичним та юридичним
особам в користування земельних
ділянок не охоплюється поняттям
(земельного) сервітуту, а відповідно
прийняття міською радою зазначеного
рішення щодо надання таких дозволів на
укладення договорів сервітутного
користування є незаконним.

Доводи апелянтів щодо наявних обмежень
використання земельних ділянок, в
зв'язку із проходженням ліній зв'язку
та водопроводу, які перешкоджають
отриманню ними цих земель в оренду, не
спростовує висновків суду. Відповідно
до ст.15 Закону України «Про оренду
землі» існуючі обмеження (обтяження)
щодо використання земельної ділянки не
є перешкодою в укладанні договору
оренди землі, а є істотними умовами
такого договору.

В силу вимог ч.10 ст.59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Оцінюючи викладене в сукупності,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно та у достатньому
обсязі встановив обставини справи, і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни ухвали
суду першої інстанції колегія суддів
не вбачає, а доводи апеляційної скарги
вважає такими, що висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,206,254 КАС
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Херсонської міської
ради, товариства з обмеженою
відповідальністю «Віалон» - залишити
без задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 14 лютого
2014р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Н.В.Вербицька

Суддя:
Ю.М.Градовський

Суддя:
А.Г.Федусик