Справа № 812/3505/14
Суддя: А.М. Каюда
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/3505/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Каюди А.М.,

при секретарі судового засідання:
Запорожцевій І.В.

за відсутності представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання Рубіжанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області до
Кремінського виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства про стягнення суми
податкового боргу в розмірі 37 101,84грн, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Рубіжанська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Луганській області звернувся до
Луганського окружного
адміністративного суду з поданням до
Кремінського виробничого управління
водопровідно - каналізаційного
господарства в якому позивачем
заявлено вимогу про стягнення з
боржника податкового боргу в рахунок
погашення податкового зобов'язання на
загальну суму 37 101,84грн. з яких, зі збору
за спеціальне використання води в
розмірі 21493,04грн., визначеного у
податковій декларації № від
16.04.2014, з плати за користування надрами
в розмірі 15608,80грн., визначеного у
податковій декларації № від
16.04.2014. З метою стягнення податкового
боргу податковим органом було
здійснено відповідні заходи
передбачені діючим законодавством, а
саме направлено податкові вимоги від
30.08.2002 №1/99 та від 22.07.2003 №2/31. Однак
прийняті позивачем заходи не призвели
до позитивного результату.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час, місце та
дату розгляду подання був повідомлений
належним чином, надав до суду
клопотання про розгляд подання за
відсутності представника податкового
органу.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, місце та
дату розгляду подання був повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив, правом надати
заперечення проти позову не
скористався.

Статтею 183-3 КАС України встановлено, що
подання подається до суду першої
інстанції протягом двадцяти чотирьох
годин з моменту встановлення обставин,
що зумовлюють звернення до суду, за
загальними правилами підсудності,
встановленими цим Кодексом, у
письмовій формі. У разі постановлення
судом ухвали про відкриття провадження
у справі суд приймає у триденний строк,
але не пізніше ніж протягом 96 годин з
моменту встановлення обставин, що
зумовлюють звернення заявника до суду,
постанову по суті заявлених вимог, яка
підлягає негайному виконанню. Розгляд
подання відбувається за участю органу
доходів і зборів, що його вніс, та
платника податків, стосовно якого його
внесено. Неявка сторін у судове
засідання не перешкоджає розгляду
подання.

Відповідно до частини 4 статті 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відповідно до частини 6 статті 71 КАС
України якщо особа, яка бере участь у
справі, без поважних причин не надасть
докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд прийшов до наступного.

Кремінське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства, відповідно до матеріалів
справи, як платник податків
знаходиться на обліку в Рубіжанській
об'єднаній державній податковій
інспекції Луганської області.

Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.

У відповідності із статтею 14
Податкового кодексу України:

- грошове зобов'язання платника
податків - сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
(підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

- податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту
14.1);

- штрафна санкція (фінансова санкція,
штраф) - плата у вигляді фіксованої суми
та/або відсотків, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи, а також штрафні
санкції за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
(підпункт 14.1.265 пункту 14.1);

- пеня - сума коштів у вигляді відсотків,
нарахованих на суми грошових
зобов'язань, не сплачених у встановлені
законодавством строки (підпункт 14.1.162
пункту 14.1);

- податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання (підпункту 14.1.175
пункту 14.1).

Згідно із статтею 16 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний: вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів
(підпункт 16.1.2 пункту 16.1 статті 16);
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів (підпункт 16.1.3 пункту 16.1 статті
16); сплачувати податки та збори в строки
та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті
16).

Відповідно до статті 20 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
визначати у визначених цим Кодексом
випадках суми податкових та грошових
зобов'язань платників податків;
застосовувати до платників податків
фінансові (штрафні) санкції, стягувати
до бюджетів та державних цільових
фондів суми грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом,
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом ; звертатися
до суду щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, обслуговуючих
такого платника, на суму податкового
боргу або його частини.

Згідно із пунктом 54.1 статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Платник податків відповідно до пункту
57.1 статті 57 Податкового кодексу
України зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності із підпунктом 14.1.67
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України збір за спеціальне
використання води - загальнодержавний
збір (застосовується для розділу XVI
цього Кодексу), який справляється за
спеціальне: а) використання води водних
об'єктів; б) використання води,
отриманої від інших водокористувачів;
в) використання води без її вилучення з
водних об'єктів для потреб
гідроенергетики і водного транспорту;
г) використання води для потреб
рибництва;

Розділом ХVІ Податкового кодексу
України врегульовані питання,
пов'язані з обчисленням та платою збору
за спеціальне використання води.

Статтею 323 Податкового кодексу України
встановлено, що платниками збору є
водокористувачі - суб'єкти
господарювання незалежно від форми
власності: юридичні особи, їх філії,
відділення, представництва, інші
відокремлені підрозділи без утворення
юридичної особи (крім бюджетних
установ), постійні представництва
нерезидентів, а також фізичні особи -
підприємці, які використовують воду,
отриману шляхом забору води з водних
об'єктів (первинні водокористувачі)
та/або від первинних або інших
водокористувачів (вторинні
водокористувачі), та використовують
воду для потреб гідроенергетики,
водного транспорту і рибництва.

Відповідно до пункту 324.1 статті 324
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування збором є фактичний обсяг
води, який використовують
водокористувачі, з урахуванням обсягу
втрат води в їх системах
водопостачання.

Згідно із пунктом 328.1 статті 328
Податкового кодексу України базовий
податковий (звітний) період для збору
дорівнює календарному кварталу.

Платники збору обчислюють суму збору
наростаючим підсумком з початку року
та складають податкові декларації за
формою, встановленою в порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу
(пункт 328.2 статті 328 Податкового кодексу
України).

Податкові декларації збору подаються
платниками збору органам державної
податкової служби у строки, визначені
для квартального податкового
(звітного) періоду, за місцем
податкової реєстрації (пункт 328.3 статті
328 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 328.4 статті 328
Податкового кодексу України збір
сплачується платниками збору у строки,
визначені для квартального
податкового (звітного) періоду, за
місцем податкової реєстрації.

Відповідно до вимог підпункту 9.1.9
пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу
України плата за користування надрами
належить до загальнообов'язкових
податків та зборів.

Розділом ХІ Податкового кодексу
України врегульовані питання,
пов'язані з обчисленням та платою за
користування надрами.

Плата за користування надрами -
загальнодержавний платіж, який згідно
вимог статті 262 Податкового кодексу
України справляється у вигляді: плати
за користування надрами для
видобування корисних копалин та плати
за користування надрами в цілях, не
пов'язаних з видобуванням корисних
копалин.

У відповідності із підпунктом 263.1.1
пункту 263.1 статті 263 Податкового
кодексу України платниками плати за
користування надрами для видобування
корисних копалин є суб'єкти
господарювання, у тому числі громадяни
України, іноземці та особи без
громадянства, зареєстровані
відповідно до закону як підприємці, які
набули права користування об'єктом
(ділянкою) надр на підставі отриманих
спеціальних дозволів на користування
надрами (далі - спеціальний дозвіл) в
межах конкретних ділянок надр з метою
провадження господарської діяльності
з видобування корисних копалин, у тому
числі під час геологічного вивчення
(або геологічного вивчення з подальшою
дослідно-промисловою розробкою) в
межах зазначених у таких спеціальних
дозволах об'єктах (ділянках) надр.

Згідно із підпунктом 263.11.1 пункту 263.11
статті 263 Податкового кодексу України
платник плати за користування надрами
для видобування корисних копалин до
закінчення визначеного розділом II
цього Кодексу граничного строку
подання податкових розрахунків за
податковий (звітний) період, що
дорівнює календарному кварталу, подає
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
податкові розрахунки з плати за
користування надрами для видобування
корисних копалин органу державної
податкової служби: за
місцезнаходженням у межах території
України ділянки надр, з якої видобуті
корисні копалини або за місцем обліку
платника у разі розміщення ділянки
надр, з якої видобуто корисні копалини,
в межах континентального шельфу та/або
виключної (морської) економічної зони
України.

У разі якщо місце обліку платника не
збігається з місцезнаходженням у межах
території України ділянки надр, з якої
видобуто корисні копалини, копія
податкового розрахунку з плати за
користування надрами для видобування
корисних копалин подається органу
державної податкової служби за місцем
обліку платника (підпункт 263.11.2 пункту
263.11 статті 263 Податкового кодексу
України).

Податковий розрахунок подається
платником починаючи з календарного
кварталу, що настає за кварталом, у
якому такий платник отримав дозвіл.
(підпункт 263.11.3 пункту 263.11 статті 263
Податкового кодексу України).

Порядок сплати податкових зобов'язань
встановлений пунктом 263.12 статті 263
Податкового кодексу України, зокрема,
платник протягом десяти календарних
днів після закінчення граничного
строку подання податкового розрахунку
за податковий (звітний) період сплачує
податкові зобов'язання з плати за
користування надрами для видобування
корисних копалин у сумі, визначеній в
розрахунку з плати, поданому ним органу
державної податкової служби: за
місцезнаходженням у межах території
України ділянки надр, з якої видобуті
корисні копалини; за місцем обліку
платника в разі розміщення ділянки
надр, з якої видобуто корисні копалини,
в межах континентального шельфу та/або
виключної (морської) економічної зони
України.

Відповідно до вимог підпункту 263.13.1
пункту 263.13 статті 263 Податкового
кодексу України платник несе
відповідальність за правильність
обчислення суми плати за користування
надрами для видобування корисних
копалин, повноту і своєчасність її
внесення до бюджету, а також за
своєчасність подання органам
державної податкової служби
відповідних розрахунків згідно з
нормами цього Кодексу та інших законів
України.

Контроль за правильністю обчислення,
своєчасністю і повнотою справляння
плати за користування надрами для
видобування корисних копалин до
бюджету здійснюють органи державної
податкової служби.

На виконання вимог пункту 54.1 статті 54,
статей 326, 328 та підпункту 246.11.1 пункту
246.11 статті 246 Податкового кодексу
України Кремінське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства подало до Рубіжанської
об'єднаної державної податкової
інспекції:

- податковий розрахунок з плати за
користування надрами для видобування
корисних копалин за 1 квартал 2014 року №
, в якому визначило податкове
зобов'язання з плати за користування
надрами для видобування корисних
копалин за звітний період у розмірі
15608,80 грн. (а.с.9);

- податкову декларацію збору: за
спеціальне використання поверхневих
та підземних вод; за спеціальне
використання поверхневої води
теплоелектростанціями з прямоточною
системою водопостачання; за спеціальне
використання поверхневих і підземних
вод житлово-комунальними
підприємствами; за спеціальне
використання води, яка входить,
виключно до складу напоїв; за
спеціальне використання поверхневих
та підземних вод для потреб рибництва;
за спеціальне використання кар'єрної,
шахтної, дренажної води за 1 квартал 2014
року №, в якій визначило суму
збору що підлягає сплаті у розмірі
21493,04грн. (а.с.10-11);

В порушення вимог пункту 263.12 статті 263
та пункту 328.4 статті 328 Податкового
кодексу України Кремінське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарство протягом 10 календарних
днів, що настають за останнім днем
відповідного граничного строку,
самостійно суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість, зі збору за спеціальне
використання води та з плати за
користування надрами, визначену у
податкових деклараціях, повністю не
сплатило, внаслідок чого за платником
податків утворився податковий борг зі
збору за спеціальне використання води
в сумі 21493,04 грн. та з плати за
користування надрами в сумі 15608,80 грн.,
що підтверджується розрахунком суми
заборгованості та карткою особового
рахунку. (а.с.8,17-22)

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України регламентовано, що
орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Пунктами 87.1 та 87.2 статті 87 Податкового
кодексу України визначено, що
джерелами самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, провадиться
не раніше ніж через 60 календарних днів
з дня надіслання такому платнику
податкової вимоги та здійснюється за
рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини
(пункти 95.2 та 95.3 статті 95 Податкового
кодексу України).

До набрання чинності Податковим
кодексом України спеціальним законом з
питань оподаткування, який
установлював порядок погашення
зобов'язань юридичних або фізичних
осіб перед бюджетами та державними
цільовими фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), включаючи збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та
визначав процедуру оскарження дій
органів стягнення, був Закон України
від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Відповідно до статті 6 Закону України
від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (який
був чинним до 01 січня 2011 року) у разі
коли платник податків не сплачує
узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.

На виконання вищезазначених положень
Закону України від 21 грудня 2000 року №
2181-III «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (який був чинним до 01 січня 2011
року) податковим органом Кремінському
виробничому управлінню
водопровідно-каналізаційного
господарства було вручено першу
податкову вимогу від 30 серпня 2002 року №
1/99 та другу податкову вимогу від 22
липня 2003 року № 2/31 (а.с.6,7).

Оскільки перша податкова вимога від 30
серпня 2002 року № 1/99 та друга податкова
вимога від 22 липня 2003 року № 2/31 є
чинними (доказів про скасування або
відкликання податкових вимог суду не
надано), суд прийшов до висновку, що
органом державної податкової служби
при зверненні до адміністративного
суду з позовом про стягнення коштів за
податковим боргом дотримані вимоги
пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу
України.

Внаслідок того, що Кремінське
виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства станом на дату розгляду
та вирішення справи податковий борг зі
збору за спеціальне використання води
в розмірі 21493,04грн. та з плати за
користування надрами в сумі 15608,80грн.,
разом 37101,84грн. не сплатило, вимоги
податкового органу про стягнення
коштів у визначеному розмірі за
податковим боргом з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, визнаються
судом обґрунтованими, доведеними і
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 17, 18, 94, 128, 158-163, 167, 183-3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання Рубіжанської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області до Кремінського
виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства про стягнення суми
податкового боргу в розмірі 37 101,84грн.
задовольнити повністю.

Стягнути з Кремінського виробничого
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства (92900, Луганська область, м.
Кремінна, вул. Дзержинського, 2 а) суму
податкового боргу в розмірі 37 101,84грн.
(тридцять сім тисяч сто одна гривня 84
коп.) з яких податковий борг з плати за
користування надрами для видобування
корисних копалин в сумі 15 608,80грн.
(п'ятнадцять тисяч шістсот вісім
гривень 80 коп.) та збір за спеціальне
використання води в сумі 21 493,04 грн.
(двадцять одна тисяча чотириста
дев'яносто три гривні 04 коп.) з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків.

Відповідно до ч. 7 ст. 183-3 КАС України
постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Постанова суду може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України у судовому засіданні
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Постанову у повному обсязі складено та
підписано 26 травня 2014 року.

Суддя
А.М. Каюда