Справа № 22-а-2386/09
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2009-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2009м. ХарківКолегія суддів
Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Донець Л.О. , Калиновського В.А.

при секретарі судового засідання
Шпиньов Л.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 02.10.2008р. по
справі № 2-а-398/08

за позовом ОСОБА_1 до Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області , Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві про
стягнення невиплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги "Дітям
війни"ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області,
Управління Пенсійного фонду України в
Київського району м. Полтави, в якому
просив відновити пропущений строк для
звернення до суду за захистом
порушених прав, свобод та інтересів за
період з 1.01.2006року по 31.12.2007 року,
зобов'язати відповідачів нарахувати
та виплатити йому , як особі, що має
статус дитини війни, несплачену
щомісячну держану соціальну допомогу в
сумі 2733 грн.30коп. за 2006-07 роки включно.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 0210.2008 року
зазначений позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність
УПФУ в Київському районі м. Полтави.
Зобов'язано УПФУ в Київському районі м.
Полтави здійснити перерахунок пенсії
позивачу, з підвищенням її на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", та
провести відповідні виплати за період
з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, УПФУ в Київському районі м.
Полтави, не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на прийняття оскаржуваної
постанови з порушенням норм чинного
законодавства. Відповідач вважає, що
судом при прийнятті рішення не було
враховано, що протягом 2007року, на
виконання вимог Рішення
Конституційного суду України від 09.07.2007
року за №6-рп/2007 року та ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", не було прийнято жодного
нормативного акту. Таким чином, на
думку відповідача, на законодавчому
рівні залишилось невизначеним питання
щодо органу, на який покладено
обов'язок здійснення виплат підвищення
до пенсії особам, які мають статус
дитини війни, за рахунок яких коштів
повинні здійснюватися ці виплати та
який розмір мінімальної пенсії за
віком необхідно застосувати при
обчисленні таких доплат. При цьому
відповідач зазначив, що, задовольняючи
позов, суд першої інстанції
необґрунтовано застосував до спірних
правовідносин ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" , оскільки розмір
мінімальної пенсії за віком,
встановлений абзацом 1 частини 1 цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсії.

Позивач заперечень на апеляційну
скаргу не подав.

Колегія судів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач має статус дитини війни та,
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", має
право на отримання державної
соціальної підтримки, а саме
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідач не здійснює позивачу
зазначені виплати, посилаючись на
відсутність у нього коштів на ці
виплати та на невизначеність
розрахункової величини (мінімальної
пенсії за віком ) для розрахунку
підвищень до пенсії категорії
громадян, які мають статус дітей війни.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з Рішення
Конституційного Суду України від
9.07.2007року за №6-рп/2007, яким визнано
неконституційним положення п.12 ст.71
Закону України "Про державний бюджет на
2007рік" щодо зупинення на 2007 рік дію ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни". Таким чином, суд дійшов
висновку, що з моменту ухвалення
рішення Конституційним Судом України
відповідач повинен був діяти у
відповідності з діючою нормою ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" та здійснювати позивачеві
доплату пенсії за віком, яка підлягає
застосуванню при розрахунку 30
відсотків доплати до пенсії дітям
війни; при цьому відповідач повинен
виходити з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Колегія суддів погоджується з таким
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст.7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п.12 ст.71 , ст. 111 Закону
України "Про Державний бюджет на
2007рік", дію статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" було
зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9.07.2007року за №6-рп/2007, у справі за
поданням 46 народних депутатів України
щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень
статей 29,36, ч.2 ст.56, ч.2 ст.62,ч.1 ст.66,
пп..7,9,12,13,14,23,29,30,39,41,43,44,45,46,ст.71,ст.ст.98,101,1
03,111 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007рік" (справа про
соціальні гарантії громадян), визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним) положення
п.12 ст.71 Закону України "Про Державний
бюджет на 2007рік", яким зупинено дію ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", з урахуванням ст. 111 цього
Закону.

Згідно ч.2 ст. 152 Конституції України,
закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнанні
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про
неконституційність.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
відповідач, УПФУ в Київському районі м.
Полтави, з 9 липня 2007року повинен
нараховувати та сплачувати позивачу
доплату до пенсії, передбачену ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", яка набула чинності із
зазначеної дати, оскільки з моменту
ухвалення Конституційним Судом
України рішення щодо
неконституційності пункту 12 статті 71
Закону України "Про Державний бюджет
України", ця норма втратила чинність та
не підлягала застосуванню.

Посилання відповідача на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права через
неврахування законодавчої
неврегульованості питання щодо
механізму виплати пенсії, відповідно
до Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", колегія судів
вважає безпідставними, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 64 Конституції
України, конституційні права і свободи
людини і громадянина не можуть бути
обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Згідно ч.ч.3 та 4 ст.8 КАС України,
звернення до адміністративного суду
для захисту прав і свобод людини і
громадян безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.
Забороняється відмова в розгляді та
вирішення адміністративної справи з
мотивів неповноти, неясності,
суперечливості чи відсутності
законодавства, яке регулює спірні
відносини.

Щодо доводів апеляційної скарги про
необґрунтоване застосування до
спірних правовідносин ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" ,
колегія суддів зазначає наступне.

Судом обґрунтовано було встановлено,
що позивач, відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", має право на отримання доплати
до пенсії у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону,
яка визначає, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії,
встановленої ст.46 Конституції України,
та права на отримання доплати до
пенсії, передбаченої ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей".

Крім того, колегія суддів вважає
безпідставними доводи апеляційної
скарги щодо невизначеності на
законодавчому рівні питання відносно
органу, на який покладено обов'язок
здійснення виплат підвищення до пенсії
особам, які мають статус дитини війни,
та про відсутність коштів щодо
забезпечення виплат зазначеної
доплати до пенсії, оскільки органи
державної влади не можуть посилатися
на відсутність коштів, як на підставу
невиконання своїх зобов"язань, які
встановлені ст.46 Конституції України
та зазначеною нормою Закону.

Пенсійний фонд України діє у
відповідності до Положення "Про
Пенсійний фонд України" і здійснює свої
повноваження на підставі п.15
зазначеного положення через створені в
установленому порядку його
територіальні управління. Відповідно
до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", рішення про призначення
та перерахунок пенсій приймаються
районними управліннями Пенсійного
фонду України за місцем проживання
пенсіонерів.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
обов'язок по нарахуванню та виплаті
доплати до пенсії позивача,
передбаченої ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
покладено на УПФУ в Київському районі
м. Полтави за місцем проживання
позивача.

Отже, колегія суддів, переглянувши, у
межах апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, вважає, що при його
прийнятті суд дійшов вичерпних
юридичних висновків щодо встановлення
обставин справи і правильно застосував
до спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ст. 199, 200, 205,
206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України Київського
району в м. Полтаві залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 02.10.2008р. по
справі № 2-а-398/08 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом місяця
з дня складання ухвали у повному обсязі
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко
З.О.Судді(підпис) (підпис) Донець Л.О.
Калиновський В.А. ЗГІДНО З
ОРИГІНАЛОМДонець Л.О.

Повний текст ухвали виготовлений
06.03.2009 р.