Справа № 442/8137/13-а 2а/442/362/13
Суддя: Савицька Н.В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року м. Львів №
876/1381/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Савицької Н.В.

суддів:
Костіва М.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі
та Дрогобицькому районі Львівської
області на постанову Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 18.12.2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі
Львівської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання до
вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

21.11.2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся в
суд із позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі
та Дрогобицькому районі Львівської
області про визнання дій протиправними
та скасування рішення пенсійного
органу № 11303/03-12 від 19.11.2013 року щодо
відмови у перерахунку позивачу як
суддів у відставці довічного грошового
утримання з 01.01.2012 року.

Крім того, позивач просила суд,
зобов'язати відповідача здійснити та
виплатити довічне грошове утримання
суддів у відставці на підставі довідки
№ 02-2046 вих. № 1/3 від 18.10.2013 року.
Територіального управління державної
судової адміністрації України у
Львівській області.

Постановою Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 18.12.2013 року позов
задоволено частково. Суд визнав
протиправним та скасував рішення
пенсійного органу № 11303/03-12 від 19.11.2013
року щодо відмови у перерахунку голові
Дрогобицького районного суду у
відставці ОСОБА_2 розміру довічного
грошового утримання з 03.06.2013 року.

Крім того, суд зобов'язав відповідача
здійснити та виплатити позивачу
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці виходячи із
заробітної плати працюючого судді на
відповідній посаді, на підставі
довідки № 02-2046 вих. 1/3 від 18.10.2013 року
Територіального управління державної
судової адміністрації України в
Львівській області, з 03.06.2013 року, у
розмірі 90 % заробітної плати голови
суду без обмеження граничного розмірі
щомісячного довічного грошового
утримання, з урахуванням фактично
виплачених сум.

Не погодившись із даним рішення,
апелянт Управління Пенсійного фонду
України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому
районі Львівської області подав
апеляційну скаргу в якій посилається
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Апелянт просить суд постанову
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 18.12.2013 року
скасувати та прийняти нову якою в
позові відмовити.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання на виклик суду не
з'явились хоча, належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності відповідно до
ч.4 ст.196 КАС України.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач протиправно відмовив
позивачу у нарахуванні та виплаті
щомісячного грошового утримання судді
у відставці.

Такі висновки суду першої інстанції, на
переконання колегії суддів,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи і є правильними
виходячи з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи позивач в
жовтні 2013 року звернувся до Управління
Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі
та Дрогобицькому районі Львівської
області із заявою про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання йому, як судді у відставці, на
підставі довідки № 02-2046 вих. 1/3 від
18.10.2013 року Територіального управління
державної судової адміністрації у
Львівській області оскільки, з 01.01.2012
року змінилась суддівська винагорода
працюючого голови суду.

Проте, відповідач Управління
Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі
та Дрогобицькому районі Львівської
області відмовив в задоволенні заяви
ОСОБА_2 про перерахунок щомісячного
грошового утримання суддів у
відставці.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень, та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.43 Закону України від
15.12.1992р. № 2862-ХІІ «Про статус суддів»,
кожен суддя за умови, що він працював на
посаді судді не менше 20 років, має право
на відставку, тобто на звільнення його
від виконання обов'язків за власним
бажанням або у зв'язку з закінченням
строку повноважень. Суддя також має
право на відставку за станом здоров'я,
що перешкоджає продовженню виконання
обов'язків. За суддею, який перебуває у
відставці, зберігається звання судді і
такі ж гарантії недоторканності та
соціального захисту, як і до виходу у
відставку.

Частиною 4 ст.43 вказаного Закону, судді
який пішов у відставку, за наявності
відповідного віку і стажу роботи
виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу». Судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді. Судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді менше 20 років і досяг
55-річного віку (для жінок - 50 років),
розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі, або,
за його вибором, призначається пенсія
на умовах, передбачених статтею 37
Закону України «Про державну службу».

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у ч.1
ст. 126 Конституції України, є надання їм
за рахунок держави матеріального і
соціального захисту: заробітної плати,
пенсії, щомісячного довічного
грошового утримання тощо, надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці,
право якого на пенсійне та щомісячне
довічне грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів.

Досліджуючи правове поняття
«щомісячне довічне грошове утримання
судді», Конституційний Суд України у
мотивувальній частині рішення від
14.12.2011р. №18-рп/2011 вказав, що щомісячне
довічне грошове утримання - це особлива
форма соціального забезпечення суддів,
зміст якої полягає у гарантованій
державою щомісячній звільненій від
сплати податків грошовій виплаті, що
слугує забезпеченню їх належного
матеріального утримання, в тому числі
після звільнення від виконання
обов'язків. Щомісячне довічне грошове
утримання судді є самостійною
гарантією незалежності судді та
складовою його правового статусу, а
правова природа щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та щомісячного грошового утримання
діючого судді однакова, а самі ці
поняття однорідні та взаємопов'язані,
ідентичні, відрізняються лише за
способом фінансування: судді у
відставці цю виплату сплачує Пенсійний
фонд України за рахунок коштів
Державного бюджету України, діючому
судді виплачується виключно з
Державного бюджету України.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд
України вказав про неможливість
звуження змісту та об'єму гарантій
незалежності суддів, а відповідно,
матеріального та соціального
забезпечення.

При наявності та зберіганні статусу
судді був прийнятий новий Закон
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 07.07.2010р., згідно якому ст.129
Закону, яка регулює заробіток суддів,
набрала чинності з 01.01.2012 року.

Зазначеним Законом врегульований
статус судді у відставці: закріплено
зберігання звання судді у відставці,
принципи недоторканості суддів, вихід
у відставку. Залишилися аналогічними
принципи призначення щомісячного
довічного грошового утримання:
наявність стажу роботи на посаді судді
не менше 20 років, відсоткове відношення
від грошового утримання працюючого
судді, який працює на відповідній
посаді, згідно ч.3 ст.138 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.138 вказаного Закону
(в редакції від 31.12.2011 року), суддя у
відставці, який не досяг пенсійного
віку, отримує неоподатковуване
щомісячне довічне грошове утримання.
При досягненні таким суддею пенсійного
віку за ним зберігається право на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання або, за його
вибором, призначається пенсія на
умовах, передбачених статтею 37 Закону
України «Про державну службу».

ч.3 ст. 138 вказаного Закону передбачено,
що щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90 %
заробітної плати судді, без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» від 07.07.2010р. врегульовано, що за
суддями, призначеними чи вибраними, на
посаду до набрання чинності цим
Законом сили, зберігаються визначення
стажу роботи на посаді судді
відповідно до законодавства, що діяло
на день набрання чинності цим Законом.

Після набрання чинності Законом
України від 08.07.2011р. №3668-VI «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» ч.3
ст.138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» була викладена у
наступній редакції: щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80% грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

З 01 січня 2012 року система оплати праці
суддів змінилася, оскільки ст.129 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» щодо суддівської винагороди
була введена в дію саме з цієї дати.

Відповідно до ст. 129 вказаного Закону,
суддівська винагорода складається з
посадового окладу та доплат за: вислугу
років; перебування на адміністративній
посаді в суді; науковий ступінь; роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Посадовий оклад судді місцевого суду з
01 січня 2012 року встановлюється у
розмірі 8, а з 01 січня 2013 року - 10
мінімальних заробітних плат. Щомісячна
доплата за вислугу років виплачується
суддям за наявності стажу роботи
більше до 5 років - 15%, більше 5 років - 20%,
більше 10 років - 30%. більше 15 років - 40%,
більше 20 років - 50%, більше 25 років - 60%,
більше 30 років - 70%, більше 35 років - 80%
посадового окладу.

Рішенням Конституційного Суду України
від 03.06.2013р. №3-рп/2013 частина третя,
перше, друге. третє речення частини
п'ятої ст.138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р.
№2453-УІ у редакції Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011р. №3668-УІ, стаття 2
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011р. №3668-УІ в частині поширення її
дії на Закон України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-УІ,
абзац другий пункту 2 розділу II
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011р. №3668-УІ визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), та втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення.

Конституційний Суд України в черговий
раз вказав, що однією з гарантій
незалежності суддів є заборона при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів звужувати зміст
і обсяг визначених Конституцією
України таких гарантій.

Конституційний Суд України встановив,
що щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, оскільки вважає, що
положення третього речення частини
п'ятої статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р.
№2453-УІ, статті 2 Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011р. №3668-УІ стосовно
встановлення максимального розміру
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) суддів суперечать
Основному Закону України.

Також Конституційний Суд України
встановив, що дія статті 2 Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011р. №3668-УІ не
поширюється на Закон України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р.
№2453-УІ, а дія абзацу другого пункту 2
розділу II «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про заходи
щодо законодавчої о забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011р. №3668-УІ не поширюється на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання).

Таким чином, Конституційним Судом
України підтверджено право суддів у
відставці на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання у разі
збільшення матеріального забезпечення
працюючих суддів без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання з 03
червня 2013 року.

З огляду на вказане, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про наявність підстав для
часткового задоволення позову.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною, доводи
апеляційної скарги зроблених судом
першої інстанції висновків не
спростовують і при ухваленні
оскарженого судового рішення порушень
норм матеріального та процесуального
права ним допущено не було тому,
відсутні підстави для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.205, ст.206,
ст.254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі
та Дрогобицькому районі Львівської
області залишити без задоволення, а
постанову Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 18.12.2013 року у справі за №
442/8137/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Н.В. Савицька

Судді:
М.В. Костів

Р.М. Шавель