Справа № 872/14520/13
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2014 рокусправа № 804/11742/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
вересня 2013 року

по адміністративній справі за
адміністративним позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕРСПЕЦМАРКЕТ»
про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Дніпропетровське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів (далі - Фонд) 05.09.2013 року
звернувся до суду з адміністративним
позовом до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ІНТЕРСПЕЦМАРКЕТ» (далі по тексту - ТОВ
«ІНТЕРСПЕЦМАРКЕТ»), в якому просив суд
стягнути з ТОВ «ІНТЕРСПЕЦМАРКЕТ» на
користь Фонду
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 89152,92 грн. та пеню за порушення
термінів сплати
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 17,83 грн.

Відповідач ТОВ «ІНТЕРСПЕЦМАРКЕТ»
заперечував проти адміністративного
позову та просив суд в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
24.09.2013 року у задоволенні
адміністративного позову Фонду
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивачем Фондом
подано апеляційну скаргу, в якій
апелянт просить суд скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про день розгляду
справи повідомлені належним чином, у
зв'язку з чим фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, відповідно ст.41 КАС України, не
здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
відповідно до звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012 рік
(форма № 10 -ПІ (річна)), наданого
відповідачем до Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів,
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу у 2012
році склала 204 особи, з них
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність склала 2 особи, кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
склала 8 осіб, а відповідно до
розрахунку позивача щодо нарахування
заборгованості по сплаті
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця для
працевлаштування інвалідів - кількість
незайнятих робочих місць, призначених
для забезпечення працевлаштування
інвалідів, відповідно до 4 % нормативу,
осіб склала 6 осіб.

Із матеріалів адміністративної справи
вбачається, що на підставі наданого
відповідачем звіту за 2012 рік, позивачем
здійснено розрахунок, відповідно до
якого окрім визначення суми
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 89152,92 грн., на вказану суму
позивачем нарахована пеня у розмірі 17,83
грн. за період прострочення сплати
адміністративно-господарських
санкцій.

У відповідності з ч.1 ст.19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні", для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно з частинами 1 і 2 ст.20 цього
Закону, підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

В силу ст.238 Господарського кодексу
України до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків, та за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин, за статтею 218
цього Кодексу, є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

При вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
слід виходити із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності роботодавця
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій.

Елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.

Так, згідно до статті 18 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з ч.3 ст.18-1 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань.

Аналіз норм чинного законодавства
України щодо соціальної захищеності
інвалідів свідчить про те, що на
підприємства покладено обов'язок по
забезпеченню певної кількості робочих
місць для працевлаштування інвалідів,
а не обов'язок їх працевлаштування.

У відповідності до п.4.4 Рекомендації
Вищого адміністративного суду України
№ 07.2-10/2 від 14.04.2008 року "Про деякі
питання практики застосування
адміністративними судами
законодавства про забезпечення права
інвалідів" при розгляді
адміністративними судами справ
зазначеної категорії потрібно
встановлювати такі обставини:
створення робочих місць відповідно до
встановленого нормативу; інформування
центру зайнятості про наявність
вільних робочих місць (вакантних
посад); спрямування центрами
зайнятості інвалідів до роботодавців
та випадки безпосереднього звернення
інвалідів до роботодавців з питань
працевлаштування; причини не
працевлаштування роботодавцями
інвалідів.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
відповідач щомісячно протягом 2012 року
надавав звіти форми №3-ПН до
Дніпродзержинського міського центру
зайнятості про наявність вільних
робочих місць, на яких може
використовуватись праця інваліда, а
саме: відповідно до листа
Дніпродзержинського міського центру
зайнятості від 20.09.2013р. за вих. №2548,
відповідач у своїх звітах зазначав:
18.01.2012р. - 5 вакансій; 16.02.2012р. - 5 вакансій;
15.03.2012р. - 5 вакансій; 17.04.2012р. - 7 вакансій;
14.05.2012р. - 7 вакансій; 08.06.2012р. - 7 вакансій;
05.07.2012р. - 7 вакансій; 20.07.2012р. - 7 вакансій;
16.08.2012р. - 7 вакансій; 07.09.2012р. - 7 вакансій;
03.10.2012р. - 7 вакансій; 02.11.2012р. - 6 вакансій;
29.11.2012р. - 6 вакансій; 29.12.2012р. - 6 вакансій.
Протягом 2012р. на обліку в міському
центрі зайнятості перебувало 224 особи з
обмеженими фізичними можливостями. За
цей період було запропоновано
працевлаштування на ТОВ
"ІНТЕРСПЕЦМАРКЕТ" 4 особам, з них 4 особи
відмовились.

Суд апеляційної інстанції
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що відповідачем ТОВ
"ІНТЕРСПЕЦМАРКЕТ" здійснено усі
залежні від нього заходи з виконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів,
повідомлено компетентні органи про
наявність вільних місць для
працевлаштування інвалідів,
працевлаштування яких, не відбулось
незалежно від волевиявлення
відповідача.

Доводами апеляційної скарги вказані
обставини не спростовуються.

Оскільки судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
справи та ухвалене рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
вересня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова