Справа № 826/2838/14
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2838/14
Головуючий у 1-й інстанції: Головань О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Беспалова О. О.

суддів:
Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря:
Тур В. В.

позивача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3,
представника третьої особи ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 березня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Дарницького районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві,
третя особа: ОСОБА_3 про визнання
протиправними дій, скасування
реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Дарницького районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві,
третя особа: ОСОБА_3 про визнання
протиправними дій, скасування
реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 березня 2014 р. адміністративний позов
залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати оскаржувану
постанову суду першої інстанції та
задовольнити позов у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
постанова суду - підлягає залишенню без
змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
було вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували
у зареєстрованому шлюбі з червня 1986 р.
до 09.12.1994 р., коли рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва шлюб було розірвано.

Відповідно до Свідоцтва про право
власності на квартиру від 11.10.01 р.,
виданого Головним управління
житлового забезпечення Київської
міської державної адміністрації серії
КВ №61575, ОСОБА_2 вказаний власником
квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва №2-1124/12 від 12.06.12 р. за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
права власності та поділ майна
подружжя визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2
право спільної сумісної власності на
житло за адресою: АДРЕСА_1; вселено
ОСОБА_3 в квартиру та зобов'язано ОСОБА_2
не чинити перешкод в користуванні
житлом.

Ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 04.12.2012 р. рішення Дарницького
районного суду м. Києва № 2-1124/12 від
12.06.2012 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21.03.2013 р. у
відкритті касаційного провадження
відмовлено.
14.02.2013 р. державним реєстратором
Головного управління юстиції у м. Києві
Малишевим М. С. було проведено
реєстрацію права спільної сумісної
власності на квартиру за ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 (номер запису про право
власності 294933), про що видано Витяг з
Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності
(індексний номер 1041578) серія СЕК №258087.

17.04.2013 р. ОСОБА_3 звернулася до
Дарницького районного відділу ГУ ДМС
України в м. Києві з заявою про
реєстрацію місця проживання за
адресою: АДРЕСА_1 як власника житла.
Заява була розглянута і задоволена у
встановленому законодавством порядку.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
17.06.2013 р. у справі №826/5820/13-а за позовом
ОСОБА_2 до Державного реєстратора
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Малишева
Максима Сергійовича, Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, 3-я особа ОСОБА_3, про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії визнано протиправним
рішення Державного реєстратора
Головного управління юстиції у м. Києві
Малишева Максима Сергійовича щодо
реєстрації права спільної сумісної
власності на квартиру за ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, скасовано рішення Державного
реєстратора Головного управління
юстиції у м. Києві Малишева Максима
Сергійовича щодо реєстрації права
спільної сумісної власності вказаного
нерухомого майна.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.08.2013 р.
судове рішення першої інстанції
залишено без змін.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
12.07.1203 р. у справі №826/10021/13-а за позовом
ОСОБА_2 до Дарницького районного
відділу ГУ ДМС України в м. Києві, 3-я
особа ОСОБА_3, про визнання
протиправними дій Дарницького
районного відділу Головного
управління Державної міграційної
служби України в м. Києві щодо
реєстрації місця проживання ОСОБА_3 в
квартирі за зазначеною адресою та про
зобов'язання Дарницький районний
відділ Головного управління Державної
міграційної служби в м. Києві зняти з
реєстрації місця проживання ОСОБА_3, в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.11.2013 р.
судове рішення першої інстанції
залишено без змін.

18.10.13 р. ОСОБА_2 звернувся до начальника
Дарницького районного відділу ГУ ДМС
України в м. Києві з заявою, у якій
просив скасувати реєстрацію місця
проживання ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що
постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
17.06.2013 р. у справі №826/5820/13-а скасовано
реєстрацію права власності ОСОБА_3 на
вказане нерухоме майно.

Згідно відповіді від 18.11.2013 р. №03/3669
позивача повідомлено про відсутність
підстав для зняття ОСОБА_3 з реєстрації
за місцем проживання згідно ст. 7
Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні".

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" від 11.12.2003 р. №
1382-IV зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі: заяви особи або її законного
представника; судового рішення, яке
набрало законної сили, про позбавлення
права власності на житлове приміщення
або права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою; свідоцтва про
смерть; паспорта або паспортного
документа, що надійшов з органу
державної реєстрації актів цивільного
стану, або документа про смерть,
виданого компетентним органом
іноземної держави, легалізованого в
установленому порядку; інших
документів, які свідчать про
припинення: підстав для перебування на
території України іноземців та осіб
без громадянства; підстав для
проживання або перебування особи у
спеціалізованій соціальній установі,
закладі соціального обслуговування та
соціального захисту; підстав на право
користування житловим приміщенням.

Аналогічні положення містяться у п. 3.1
Порядку реєстрації місця проживання та
місця перебування фізичних осіб в
Україні та зразків необхідних для
цього документів, затвердженого
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 22.11.2012 р. № 1077 (далі -
Порядок).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так на момент розгляду даної справи
судами цивільної юрисдикції
встановлено, що спірна квартира є
спільною сумісною власністю позивача
та третьої особи.

Крім того, з 25.05.2011 р. позивач
перешкоджає ОСОБА_3 проживати в
спільній квартирі, в результаті чого
останню було вселено на підставі
рішення суду згідно акта про вселення
від 26.03.2013 р. (а. с. 52).

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Відповідно до п. 2.2 Порядку для
реєстрації місця проживання особа або
її законний представник подає до
територіального підрозділу ДМС
України, а після утворення центрів
надання адміністративних послуг (далі -
центр) - до відповідного центру, в тому
числі, документи, що підтверджують
право на проживання в житлі - ордер,
свідоцтво про право власності, договір
найму (піднайму, оренди) або інші
документи.

Виходячи зі змісту наведеної статті,
документом, який підтверджує право на
проживання в жилому приміщенні може
бути, в тому числі, і рішення суду про
визнання за особою такого права.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
реєстрація місця проживання третьої
особи відповідачем фактично не носила
характер протиправності з огляду на те,
що третя особа не тільки є
співвласником квартири і була вселена
в неї на підставі рішення суду, але й, як
зазначили в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції 22.05.2014 року і
позивач, і третя особа постійно
проживає в спірній квартирі з 2001 року.

Відповідно до статті 1 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» реєстрація визначається як
внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»
громадянин України, а також іноземець
чи особа без громадянства, які
постійно або тимчасово проживають в
Україні, зобов'язані протягом десяти
днів після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання.

Аналізуючи дані норми, колегія суддів
приходить до висновку, що реєстрація
особи за місцем проживання є обов'язком
такої особи, а не правом.

Крім того, в судовому засіданні 22.05.2014 р.
позивач зазначив, що не проти
проживання третьої особи в спільній
квартирі, і що таким проживання його
права як співвласника не
порушуватимуться.

Зважаючи на викладені обставини справи
та непорушність права власності,
колегія суддів зазначає, що третя особа
як співвласник квартири та така, що
постійно проживає в цій квартирі з 2001
року, була зобов'язана зареєструватися
за місцем постійного проживання.

Відповідач здійснив реєстрацію
третьої особи на підставі діючого на
час подання заяви про реєстрацію
витягу з держреєстру СЕК № 258170 від
14.02.2013 р., яким посвідчувалося право
власності.

Станом на час розгляду справи в суді
першої та апеляційної інстанцій,
реєстрація права власності скасована,
натомість, існує рішення суду про право
спільної сумісної власності та акт про
вселення ОСОБА_3 до квартири.

З огляду на це, реєстрація місця
проживання ОСОБА_3 не підлягає
скасування, оскільки третя особа є
такою, що постійно проживає у спірній
квартирі на підставі рішення суду та є
власником половини цього житла.

Вказана реєстрація жодним чином не
порушує та не обмежує права позивача на
володіння, користування та
розпорядження своєю часткою
приміщення.

Крім того, позивачем не доведено, що
існують обставини, які можуть бути
підставою для скасування реєстрації
місця проживання в порядку діючого
законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують
і апеляційним судом відхиляються.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування чи зміни не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 березня 2014 р. у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Дарницького районного
відділу Головного управління
Державної міграційної служби України в
м. Києві, третя особа: ОСОБА_3 про
визнання протиправними дій, скасування
реєстрації залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 березня 2014 р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя

О. О. БеспаловСуддя І.
О. ГрибанСуддя О. А.
Губська (Повний текст ухвали
виготовлено 27.05.2014 року)

.

Головуючий суддя
Беспалов О.О.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.