Справа № 826/4099/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2014 року № 826/4099/14
В приміщенні Окружного
адміністративного суду міста Києва за
адресою у м. Києві по вул.
Великій Васильківській, 81-а, Окружний
адміністративний суд міста Києва у
головуючого Бояринцевої М.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу
за позовом Голосіївського РУ ГУ МВС
до Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: ОСОБА_1
про визнання протиправними дії та
скасування постанови,
Голосіївське РУГУ МВС України в м.
Києві звернулося до суду з позовом про
визнання протиправними дії Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві щодо
винесення постанови про накладення
штрафу від 14 березня 2014 року та про
зобов'язання Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві скасувати
постанову про накладення штрафу від 14
березня 2014 року, винесену на підставі
В обґрунтування наведених вимог
позивач зазначає, що відділом
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві протиправно винесено
постанову про накладення штрафу від 14
березня 2014 року, оскільки Голосіївське
РУГУ МВС України здійснило перерахунок
середнього грошового забезпечення
ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за
період з 22 вересня 2009 року по 13 березня
2013 року, про що було повідомлено ОСОБА_1
та відділ примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві та 6 березня 2014 року надіслані
роз'яснення щодо суми середнього
грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу, згідно вимоги
державного виконавця.
Представник відповідача в судові
засідання не з'явився, проте через
канцелярію суду відповідачем подані
заперечення по суті заявлених позовних
вимог. У запереченнях відповідач
посилається на Закон України "Про
виконавче провадження" та зазначає, що
відділом примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві правомірно винесено постанову
про накладення штрафу від 14 березня 2014
року в зв'язку з невиконанням
Голосіївським РУГУ МВС України рішення
суду в повному обсязі.
ОСОБА_1 заперечив по суті
заявлених позовних вимог та зазначив,
що Голосіївським РУГУ МВС України не
виконується рішення Окружного
адміністративного суду міста Києва у
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.
14 березня 2014 року головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві винесено постанову у
виконавчому провадженні № 41837935 про
накладення на Голосіївське районне
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві штрафу в розмірі 680 грн. за
невиконання рішення суду.
Вказана постанова прийнята за
результатами виконавчого провадження
з виконання виконавчого листа
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 21 січня 2014 року
Голосіївське районне управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
провести перерахунок та виплату ОСОБА_1
середнього грошового забезпечення за
час вимушеного прогулу за період з 22
вересня 2009 року по 13 березня 2013 року.
Відповідно до Закону України від 21.04.1999
№ 606-ХІV "Про виконавче провадження" (із
змінами та доповненнями, далі - Закон №
606) виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.
Частиною другою статті 2 Закону №
606 встановлено, що примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України "Про
державну виконавчу службу".
Згідно статті 25 Закону № 606 (в редакції,
яка діяла на час відкриття виконавчого
провадження) державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Відповідно до статті 89 Закону № 606 у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.
При цьому суд зазначає, що постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору та накладення штрафу
належать до видів відповідальності за
невиконання рішення самостійно та за
невиконання без поважних причин
рішення, що зобов'язує боржника вчинити
певні дії, та рішення про поновлення на
роботі.

Аналогічна правова позиція викладена у
пункті 6 постанові Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 № 3 "Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби".

Як вбачається з матеріалів
справи, 7 лютого 2014 року старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві прийнята постанова про
відкриття виконавчого провадження №
41837935 по примусовому виконанню
виконавчого листа Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 січня 2014 року № 826/11772/13-а про
зобов'язання Голосіївське районне
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві провести перерахунок та
виплату ОСОБА_1 середнє грошове
забезпечення за час вимушеного прогулу
за період з 22 вересня 2009 року по 13
березня 2013 року та зобов'язано боржника
добровільно виконати рішення суду в
семиденний термін з дати винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Листом від 10 лютого 2014 року за № 53/860
Голосіївське РУ ГУ МВС України в
м. Києві повідомило відділ примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про те, що
25 грудня 2013 року з казначейства
переведено на рахунок Голосіївського
РУ ГУМВС України в м. Києві нараховане
грошове забезпечення, про що
повідомлено ОСОБА_1 рекомендованим
листом (вихідний № 53/П-2636 від 27 грудня
2013 року та № 53/П-2636/1 від 20 січня 2014 року).
Також в листі вказано про те, що ОСОБА_1
для отримання нарахованих грошових
коштів до фінансової частини
Голосіївського районного управління
не прибув та кошти не отримав.

Як вбачається із листів № 53/П-2636 від 27
грудня 2013 року та № 53/П-2636/1 від 20 січня
2014 року, Голосіївське РУ ГУМВС України
в м. Києві повідомило ОСОБА_1 про те, що
виконуючи рішення Окружного
адміністративного суду міста Києва від
4 жовтня 2013 року та керуючись чинним
законодавством, виплату грошового
забезпечення за період з 22 вересня 2009
року по 26 серпня 2010 року включно та з 24
травня 2011 року по 19 листопада 2012 року
включно ОСОБА_1 необхідно здійснювати з
розрахунку окладу за спеціальним
званням та надбавки за вислугу років.
За період з 20 листопада 2012 року по 13
березня 2013 року виплату за вимушений
прогул необхідно здійснювати з
розрахунку середнього грошового
забезпечення. Також в листі вказано про
те, що відповідно до пункту 3.5.4.
Інструкції про порядок виплати
грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, затвердженої
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 31 грудня 2007 року № 499,
особам рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ,
відповідно до яких обрано запобіжний
захід у вигляді тримання під вартою,
виплата грошового забезпечення
призупиняється з дня арешту, тому
підстав виплати ОСОБА_1 грошового
забезпечення за період з 27 серпня 2010
року по 23 травня 2011 року не має.

Разом з тим, 12 лютого 2014 року ОСОБА_1
звернувся до старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві із заявою,
в якій просив зобов'язати керівництво
Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.
Києві виконати рішення суду та
провести перерахунок та виплату ОСОБА_1
грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу за період з 22
вересня 2009 року по 13 березня 2013 року. В
листі зазначено про те, що йому в
супереч вимогам судового рішення
нараховано 12 324 грн., проте сума, яка
підлягає виплаті за час вимушеного
прогулу за період з 22 вересня 2009 року по
13 березня 2013 року з урахуванням
середньомісячного грошового
забезпечення за посадою в розмірі 2 535
грн. складає 105 794 грн.

Вимогою від 28 лютого 2014 року № 550/7
старший державний виконавець
зобов'язав начальника Голосіївського
РУ ГУ МВС України в м. Києві до 7 березня
2014 року надати відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
відповідні роз'яснення стосовно суми
середньомісячного грошового
забезпечення за час вимушеного
прогулу, з якого проводився
перерахунок ОСОБА_1 за період з 22
вересня 2009 року по 13 березня 2013 року
(помісячно).

Листом від 6 березня 2014 року за № 53/1512
начальник Голосіївського РУ ГУ МВС
України в м. Києві повідомив начальника
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про виконання вимоги. До
вказаного листа додано довідку від 25
грудня 2013 року про виконання постанови
суду щодо виплати ОСОБА_1 грошового
забезпечення, наказ Голосіївського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві від 20
грудня 2013 року № 66 о/с про виплату
грошового забезпечення ОСОБА_1 та
довідку про виплату грошового
забезпечення за дні вимушеного
прогулу, згідно рішення Окружного
адміністративного суду міста Києва від
4 жовтня 2013 року ОСОБА_1 за період з 22
вересня 2009 року по 13 березня 2013 року.

Як вбачається із вказаних матеріалів,
ОСОБА_1 здійснено виплату грошового
забезпечення за період з 24 вересня 2009
року по 26 серпня 2010 року включно та з 24
травня 2011 року по 19 листопада 2012 року
включно з розрахунку окладу за
спеціальним званням та надбавки за
вислугу років, за період з 20 листопада
2012 року по 13 березня 2013 року з
розрахунку середнього місячного
грошового забезпечення. При
нарахуванні ОСОБА_1 виплати враховано
наступне: з 14 серпня 2009 року постановою
слідчого з санкції заступника
прокурора міста Києва ОСОБА_1 від
посади було відсторонено, з 26 серпня 2010
року по 23 травня 2011 року ОСОБА_1
перебував під вартою, з 24 травня 2011 року
по 19 листопада 2012 року ОСОБА_1,
враховуючи приписи статті 147
Кримінально-процесуального кодексу
України не міг би виконувати службові
обов'язки за посадою, оскільки підлягав
обов'язковому відстороненню від
посади, з 20 листопада 2012 року по 13
березня 2013 року ОСОБА_1 нараховано
середнє грошове забезпечення, оскільки
з набранням чинності Кримінальним
процесуальним кодексом України
порядок відсторонення від посади
змінився. Відповідно до статті 154
Кримінального процесуального кодексу
України відсторонення від посади може
здійснюватися лише на підставі рішення
слідчого судді, проте такого рішення
відносно ОСОБА_1 прийнято не було.

З урахуванням наведеного суд приходить
до висновку, що Голосіївським РУ ГУМВС
України в м. Києві не проведено
перерахунок та виплату ОСОБА_1
середнього грошового забезпечення за
час вимушеного прогулу за увесь період,
визначений судом, оскільки рішенням
Окружного адміністративного суду
міста Києва зазначено період, за який
необхідно провести перерахунок та
виплату грошового забезпечення: з 22
вересня 2009 року по 13 березня 2013 року.

З огляду на встановлені у суді
обставини, суд приходить до висновку
про правомірність висновків головного
державного виконавця про невиконання
боржником рішення суду в повному
обсязі.

Отже, враховуючи, що Голосіївським РУ
ГУМВС України в м. Києві рішення
Окружного адміністративного суду
міста Києва у встановлений для
самостійного виконання строк в повному
обсязі не виконано, головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
правомірно прийнято оскаржувану
постанову про накладення на
Голосіївське РУ ГУМВС України в м.
Києві штрафу в розмірі 680 грн.

При цьому, суд зазначає про наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод захищає
правомірне очікування настання певних
обставин.

Так, в практиці Європейського суду з
прав людини (наприклад, справа "Пайн
Веллі Девелопмент та інші проти
Ірландії" (Pine Valley Development Ltd and Others vs. Ireland,
№ 12742/87, рішення від 29 листопада
1991 року), "Стретч проти Об'єднаного
Королівства" (Stretch vs. United Kingdom, № 44277/98,
рішення від 24 червня 2003 року),
"Федоренко проти України" (Fedorenko vs. Ukraine,
№ 25921/02, рішення від 1 червня 2006 року)
концепція власності трактується
досить широко та має на увазі, зокрема,
рухоме та нерухоме майно, акції та інші
цінні папери, патенти, право на
виконання рішення суду, яке набрало
законної сили, ліцензії на проведення
діяльності, економічні інтереси,
пов'язані з веденням бізнесу, право
продовження оренди нерухомості,
доменні імена, право на податкові
кредити, правомірні очікування
настання певних обставин.

Згідно з практикою Європейського суду
з прав людини одним з основних
елементів верховенства права є принцип
правової певності, який серед іншого
передбачає, що рішення суду з будь-якої
справи, яке набрало законної сили, не
може бути поставлено під сумнів (див.
рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v., no.
48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no.
22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

З урахуванням наведеного та з огляду на
те, що під час розгляду справи
№ 826/11772/13-а Окружним
адміністративним судом міста Києва
прийнято рішення, яке набрало законної
сили, про зобов'язання Голосіївське
районне управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1 середнє
грошове забезпечення за час вимушеного
прогулу за період з 22 вересня 2009 року по
13 березня 2013 року, відповідно
Голосіївське районне управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
зобов'язане виконати рішення суду в
повному обсязі, згідно з виконавчим
документом.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, 12 травня 2014 року Голосіївське
РУ ГУ МВС України в м. Києві звернулося
до заступника начальника Головного
управління МВС України в м. Києві із
листом № 53/3337, в якому просило виділити
додаткові асигнування на грошове
забезпечення для виплати ОСОБА_1,
колишньому слідчому відділення
розслідування дорожньо-транспортних
пригод слідчого відділу
Голосіївського районного управління,
за час вимушеного прогулу за період з 22
вересня 2009 року по 13 березня 2013 року в
розмірі 137 954,99 грн., проте доказів на
підтвердження виплати ОСОБА_1
середнього грошового забезпечення за
час вимушеного прогулу за період з 22
вересня 2009 року по 13 березня 2013 року
суду не пред'явлено.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необґрунтованість
позовних вимог, тому позов визнається
таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 98, 160-163, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову
Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.
Києві до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання протиправними дії та
скасування постанови відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
М.А. Бояринцева