Справа № 490/2832/14-а
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

нп 2-а/490/1207/2014
Справа №490/2832/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі :

головуючого -
судді - Гуденко О.А.,

при секретарі -
Аслановій Е.Е.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,представника відповідача
-Галатюк Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в Миколаєві
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Управління пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Миколаєва про
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

28.02.2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із
позовом до Управління Пенсійного Фонду
України у Центральному районі міста
Миколаєва про зобов'язання вчинити
певні дії. В обґрунтування позовних
вимог посилалась на те, що є
громадянкою України. З серпня 1995 року
вона виїхала до Ізраїлю на постійне
місце проживання, де мешкає до
теперішнього часу. З квітня 2000, після
досягнення пенсійного віку, їй повинна
була нарахована пенсія за віком. 08
січня 2014 року вона написала заяву до
Управління пенсійного фонду України у
Центральному районі м.Миколаєва з
проханням нарахувати їй пенсію за
віком у відповідності до рішення
Конституційного Суду України від 07.10.2009
року №25-рп/2009, але отримала від
останнього відмову. Посилаючись на те,
що таке порушує її права та суперечить
закону, позивачка просила зобов'язати
відповідача нарахувати, перерахувати
та сплатити їй пенсію за віком,
починаючи з 07.10.2009 року, тобто з дня
ухвалення КС України рішення про
втрату чинності положення п.2 ч.1 ст.49,
другого речення ст.51 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
позовні вимоги та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив суд відмовити у задоволенні
позову, посилаючись на те, що заява про
призначення пенсії була подана
позивачем не за місцем проживання
(реєстрації) заявника та надіслана
поштовим відправленням.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
доводи позову, дослідивши матеріали
справи, судом встановлені наступні
факти та відповідні ним правовідносини

Позивачка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
громадянкою України, що
підтверджується паспортом громадянина
України для виїзду за кордон НОМЕР_1.

До серпня 1995 року вона постійно
мешкала на території України у м.
Миколаєві. У серпні 1995 року вона
виїхала на постійне місце проживання
до Ізраїлю. З 02 квітня 2000 року, їй
повинна була нарахована пенсія за
віком, як громадянину України, що
досягнув пенсійного віку.

8 січня 2014 року позивачка надіслала
на адресу відповідача заяву про
нарахування та виплати їй пенсії за
віком у відповідності до рішення КСУ
від 07.10.2009 року, яка була отримана
відповідачем 15 січня 2014 року.

28 січня 2014 року Управління
пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Миколаєва надано
позивачці відповідь, в якій зазначено
про те, відповідно до ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», заява про призначення
пенсії непрацюючим громадянам
подається особисто або через
представника, який діє на підставі
довіреності, безпосередньо до органу,
що признає пенсію, за місцем проживання
(реєстрації), або законним
представником відповідно до
законодавства за місцем проживання
(реєстрації) заявника. Також зазначено,
що документи, необхідні для
призначення пенсії, можуть бути подані
як в оригіналах, так і копіях,
засвідчених у нотаріальному порядку
або адміністрацією підприємства,
установи, організації, що подає
документи заявника для призначення
пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
За такого, документи про стаж, вік та
заробітну плату подаються тільки в
оригіналах. Також, повідомлено, що
рішенням КС від 07.10.2009 року була надана
рекомендація ВР Україні звернути увагу
на необхідність приведення у
відповідність до конституції України
положень інших законів, які
регламентують виплату пенсій
пенсіонерам, які постійно проживають у
державах, з якими Україною не укладено
відповідного договору, а також
прийняття закону про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,
завданої фізичним або юридичним особам
актами, діями, що визнані
неконституційними. Отже, до прийняття
відповідного рішення ВР України та
враховуючи вимоги, зазначені в п.3,15,16
«порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», задовольнити
прохання позивача, немає законних
підстав.

Приймаючи таке рішення, відповідач
виходив з того, що діє законно та
обґрунтовано. Так, при прийнятті
вказаного рішення відповідач виходив з
того, що позивачем порушений порядок
подання заяви про призначення пенсії.
Але з такими посиланнями відповідача
погодитись неможливо.

Так, «Порядок подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачає можливість
звернення за призначенням
(поновленням) пенсії як особисто, так й
поштою або на підставі довіреності.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», громадяни України
мають право на державне пенсійне
забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом.

Статтею 10 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» встановлено, що пенсійне
забезпечення відповідно до цього
Закону здійснюється органами
пенсійного фонду України.

Статтею 12 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» встановлено, що право на
пенсію за віком мають: чоловіки - після
досягнення 60 років і при стажі роботи
не менше 25 років; жінки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 20 років.

Відповідно до ст. 83 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», ст. 46 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» виплата пенсії
здійснюється з дня звернення за
пенсією, крім таких випадків, коли
пенсія призначається з більш раннього
строку, обчислюваного також виходячи з
дати звернення.

Відповідно до ч.1 ст. 47 ЗУ «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», пенсія виплачується
щомісяця організаціями, що здійснюють
виплату і доставку пенсій, у строк не
пізніше 25 числа місяця, за який
виплачується пенсія, виключно в
грошовій формі за зазначеним у заяві
місцем фактичного проживання
пенсіонера в межах України або
перераховується на визначений цією
особою банківський рахунок у порядку,
передбаченому законодавством.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
Фонду України або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

У статті 51 вказаного Закону
передбачено, що у разі виїзду
пенсіонера на постійне місце
проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед виїздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Дійсно, міжнародних договорів між
Україною та державою Ізраїль стосовно
призначення та виплати пенсії не
укладалося.

Разом з тим, Рішенням Конституційного
Суду України від 07 жовтня 2009 року №
125-рп/2009 визнано такими, що не
відповідають Конституції України,
положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення
статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Зокрема, п.п.3.3 Рішення КС України від
07.10.2009 р. №25-рн/2009 зазначено, що
конституційне право на соціальний
захист поставлене в залежність від
факту укладення Україною з
відповідною державою міжнародного
договору з питань пенсійного
забезпечення. Таким чином держава,
всупереч конституційним гарантіям
соціального захисту для всіх осіб, що
мають право на отримання пенсії у
старості, на законодавчому рівні
позбавила цього права пенсіонерів у
тих випадках, коли вони обрали
постійним місцем проживання країну,
з якою не укладено відповідного
договору. Виходячи із правової,
соціальної природи пенсій право
громадянина на одержання призначеної
йому пенсії не може пов'язуватися з
такою умовою, як постійне проживання
в Україні; держава відповідно до
конституційних принципів зобов'язана
гарантувати це право незалежно від
того, де проживає особа, якій
призначена пенсія, - в Україні чи за її
межами.

З наведених підстав положення пункту
2 частини першої статті 49, другого
речення статті 51 Закону щодо
припинення виплати пенсії пенсіонерам
на час постійного проживання
(перебування) за кордоном у разі,
якщо Україна не уклала з відповідною
державою міжнародний договір,
суперечать приписам Конституції
України стосовно утвердження і
забезпечення прав і свобод людини,
неприпустимості обмеження
конституційних прав і свобод,
рівності конституційних прав
громадян незалежно від місця
проживання, гарантування піклування
та захисту громадянам України, які
перебувають за її межами, права на
соціальний захист у старості (ст.3, ч.1,2
ст.24, ч.3 ст.25, ч.1 ст. 46, ч.1 ст.64
Конституції України)

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України - закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнанні
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, з врахуванням наведеного,
положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення
статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» втратили чинність з 07
жовтня 2009 року, тобто з моменту
прийняття рішення Конституційним
Судом України № 25-рп/2009.

Отже, проживаючи в Ізраїлі, як
громадянин України, позивачка має такі
ж самі конституційні права, як й інші
громадяни цієї держави, оскільки
Конституція України та пенсійне
законодавство України не допускають
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії за
ознакою місця проживання.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду, якщо вважає, що рішенням, дією
чи бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що відмова
позивачеві у виплаті пенсії порушує її
право на соціальний захист. За такого,
оскільки позивачка звернулась до
Управління пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Миколаєва з
заявою про призначення йому пенсії
лише 08 січня 2014 року, то слід
зобов'язати відповідача призначити,
нарахувати позивачці пенсію за віком з
дня звернення з заявою, а саме з 08 січня
2014 року. За такого, позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають частковому
задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст.
152 Конституції України, ч. 2 ст. 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
Рішенням Конституційного Суду України
у справі за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень статті 49,
статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 7 жовтня 2009 року №
25-рп/2009, ст.ст. 2, 6, 9, 11, 71, 94, 99, 158-163, 183-2
КАСУкраїни, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Управління пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Миколаєва про
зобов'язання вчинити певні дії
-задовольнити частково.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Центральному районі
м.Миколаєва призначити, нарахувати та
виплачувати ОСОБА_3 пенсію за віком,
починаючи з дня звернення з заявою, а
саме з 08 січня 2014 року.

Апеляційну скаргу може бути подано до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Центральний районний суд м.Миколаєва
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.

СУДДЯ
ГУДЕНКО О.А.