Справа № 817/1482/14
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1482/14

29 травня 2014 року 14год. 05хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Дорошенко Н.О.
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом

Управління Пенсійного фонду України
в Рівненському районі до
Відділу державної виконавчої служби
Рівненського районного управління
юстиції про скасування
постанови, -

ВСТАНОВИВ :

Управління Пенсійного фонду України в
Рівненському районі звернулося до суду
з позовом до Відділу державної
виконавчої служби Рівненського
районного управління юстиції про
скасування постанови державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Рівненського
районного управління юстиції ВП № 43307669
від 15.05.2014 про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) про примусове виконання
вимоги № Ф-474У від 07.05.2013 про стягнення
боргу з ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що 16.05.2014 на адресу управління
Пенсійного фонду України в
Рівненському районі Рівненської
області надійшла постанова державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Рівненського
районного управління юстиції ВП № 43307669
від 15.05.2014 про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову у
прийнятті до провадження виконавчого
документа) з виконання вимоги про
сплату боргу № Ф-474У від 07.05.2013 на суму
10,30 грн. щодо боржника ОСОБА_1. Відмову
мотивовано тим, що виконавчий документ
пред'явлений до виконання неналежним
стягувачем. Зазначає, що Законом
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи"
від 04.07.2013 №406-VII внесені зміни до Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхувнаня" від 08.07.2010 №2464-VІ
в частині повноважень органів
Пенсійного фонду України щодо
стягнення єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Дані зміни
набрали чинності з 11.08.2013. За органами
Пенсійного фонду України залишилось
право на стягнення боргів по єдиному
внеску, які виникли до 11.08.2013. Крім того,
органи Пенсійного фонду України
продовжують адмініструвати єдиний
внесок у частині завершення процедур
такого адміністрування. Стягувачем
відповідно до вимоги про сплату боргу
№ Ф-474У від 07.05.2013 є управління
Пенсійного фонду України в
Рівненському районі. Враховуючи
викладене, вимога про сплату боргу Ф-474У
від 07.05.2013 пред'явлена належним
стягувачем, відповідно до вимог
ст.ст.17,18 Закону України "Про виконавче
провадження" і у встановлені
законодавством строки. Тому, державний
виконавець був зобов'язаний прийняти
виконавчий документ до виконання та
відкрити виконавче провадження.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, подав клопотання,
яким адміністративний позов просив
задовольнити повністю, справу розгляд
справи без його участі.

Відповідач відділ державної
виконавчої служби Рівненського
районного управління юстиції позов не
визнав, подав письмове заперечення
(а.с.18-21), в якому зазначив, що 14.05.2014 до
відділу ДВС Рівненського РУЮ надійшла
заява УПФУ в Рівненському районі від
13.05.2014 за вих.№3330/06 (та доданий до неї
виконавчий документ) щодо прийняття до
виконання вимоги №Ф-474У від 07.05.2013 про
стягнення з ОСОБА_1 недоїмки з єдиного
внеску у розмірі 10,30 грн. 15.05.2014
державним виконавцем винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження та виконавчий
документ направлено до УПФУ в
Рівненському районі. Винесення
вказаної постанови мотивовано тим, що
виконавчий документ пред'явлено до
виконання неналежним стягувачем.
Зазначає, що незважаючи на те, що вимога
№Ф-474 У від 07.05.2013 про стягнення з ОСОБА_1
недоїмки з єдиного внеску у розмірі 10,30
грн. видана УПФУ в Рівненському районі,
повноваження по стягненню єдиного
внеску передано органам доходів і
зборів. Зважаючи на те, що єдиний внесок
стягується на користь та на рахунки
органу доходів і зборів, стягувачем
єдиного внеску і є останній. Твердження
УПФУ в Рівненському районі про
наявність у органів Пенсійного фонду
України права на стягнення боргів по
єдиному внеску, які виникли до набрання
чинності Законом України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів у
зв'язку з проведенням адміністративної
реформи", є необґрунтованим та таким, що
суперечить нормам діючого
законодавства, зокрема Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування". На
підтвердження наявності у органів
доходів та зборів повноважень по
обчисленню єдиного внеску за минулі
періоди слугує, зокрема, і лист ДПІ у
Рівненському районі від 24.12.2013 за вих.
№3349/17-227, адресований ФОП ОСОБА_3 Таким
чином, право на пред'явлення до
виконання вимог про сплату недоїмки по
єдиному внеску після 11.08.2013 належить
виключно органам доходів і зборів,
оскільки підпадає під поняття
адміністрування єдиного внеску. З
наведених підстав спірне рішення
відповідач вважає правомірним, в
задоволенні позову просив відмовити
повністю за безпідставністю вимог.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, подав клопотання,
яким підтримав письмові заперечення та
просив справу розглянути без його
участі.

Враховуючи, що всі особи, які беруть
участь у справі, заявили клопотання про
розгляд справи за їх відсутності,
судовий розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України при
розгляді справи в порядку письмового
провадження фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, письмові
заперечення відповідача, встановивши
фактичні обставини справи, перевіривши
їх доказами, наданими сторонами на
обгрунтування позовних вимог та
заперечень, оцінивши їх у сукупності,
відповідно до вимог закону, суд дійшов
висновку, що позов підлягає до
задоволення повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що 07.05.2013
управлінням Пенсійного фонду України в
Рівненському районі Рівненської
області винесено вимогу № Ф-474 У про
сплату ОСОБА_1 недоїмки зі сплати
єдиного внеску в сумі 10,30 грн. (а.с.7).

Відповідно до абз.2 ч.4 ст.25 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010
вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

14.05.2014 вимога № Ф-474У від 07.05.2013 надійшла
на виконання до відділу державної
виконавчої служби Рівненського
районного управління юстиції.

Відповідно до статті 25 Закону № 606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

15.05.2014 державним виконавцем на підставі
п.8 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче
провадження" винесено постанову №43307669
про відмову у відкриті виконавчого
провадження (відмову у прийнятті до
провадження виконавчого документа) з
виконання вимоги № Ф-474У від 07.05.2013
управління Пенсійного фонду України в
Рівненському районі Рівненської
області про стягнення з ОСОБА_1
недоїмки по єдиному внеску в сумі 10,30
грн., яка мотивована неналежністю
стягувача.

Вирішуючи даний адміністративний спір,
суд враховує, що відповідно до статті 26
Закону № 606-XIV від 21.04.1999, зі змінами та
доповненнями, державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого
видано виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа
до органу державної виконавчої служби
не за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів;

8) наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Суд вважає, що застосування
відповідачем п.8 ч.1 ст.26 Закону України
"Про виконавче провадження" з
посиланням на те, що виконавчий
документ пред'явлений до виконання
неналежним стягувачем є неправомірним
з огляду на наступне.

Відповідно до статті 17 Закону України
"Про виконавче провадження" № 606-XIV від
21.04.1999 (далі - Закон № 606-XIV) примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи, зокрема, рішення
інших органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу.

Відповідно до статті 18 Закону № 606-XIV у
виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали;

2) дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної)
сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

Виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.
Скріплення виконавчого документа
гербовою печаткою є обов'язковим у
разі, якщо орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України.

Вимога про сплату недоїмки № Ф-474У від
07.05.2013 відповідає вимогам до
виконавчого документа, визначених
Законом № 606-XIV.

Суд звертає увагу на те, що в зв'язку з
проведенням адміністративної реформи
04.07.2013 Верховною Радою України прийнято
Закон України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України у
зв'язку з проведенням адміністративної
реформи" №406-VII, який набрав чинності з
11.08.2013. Даним Законом внесено зміни до
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" №2464-VI
від 08.07.2010 (далі - Закон №2464-VI).

Згідно з ч.1 ст.12 Закону №2464-VI
завданнями центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, є
забезпечення адміністрування єдиного
внеску шляхом його збору, ведення
обліку надходжень від його сплати та
здійснення контролю за сплатою єдиного
внеску.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону №2464-VI
рішення, прийняті органами доходів і
зборів та органами Пенсійного фонду з
питань, що належать до їх компетенції
відповідно до цього Закону, є
обов'язковими до виконання платниками
єдиного внеску, посадовими особами і
застрахованими особами.

Приписами ч.4 ст.25 Закону №2464-VI
встановлено, що орган доходів і зборів
у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

У разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти календарних днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом доходів і
зборів, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
орган доходів і зборів надсилає в
порядку, встановленому законом, до
підрозділу державної виконавчої
служби вимогу про сплату недоїмки.

Вимога органу доходів і зборів про
сплату недоїмки або рішення суду щодо
стягнення суми недоїмки виконується
державною виконавчою службою в
порядку, встановленому законом (ч. 5 ст.
25 Закону №2464-VI).

Однак, суд вказує на те, що вимога про
сплату недоїмки була винесена 07.05.2013, а
сама недоїмка по сплаті єдиного внеску
виникла за період до набрання чинності
Законом №406-VII від 04.07.2013, відповідно до
п.3 Прикінцевих положень якого
передбачено, що органи Пенсійного
фонду України продовжують
адмініструвати єдиний внесок у частині
завершення процедур такого
адміністрування.

Враховуючи положення наведених
правових норм, суд дійшов висновку про
наявність у позивача права на
звернення до відділу державної
виконавчої служби Рівненського
районного управління юстиції про
примусове виконання вимоги про сплату
недоїмки зі сплати єдиного внеску
№Ф-474У від 07.05.2013, оскільки боржник
заборгованість, визначену у вказаній
вимозі, не сплатив, чим порушив норми
Закону №2464-VI.

Відтак суд вважає, що у відповідача
були відсутні підстави для відмови у
відкритті виконавчого провадження,
оскільки позивач правомірно
здійснював завершення процедури
адміністрування єдиного внеску.

Суд не бере до уваги покликання
відповідача на лист Державної
податкової інспекції у Рівненському
районі Головного управління
Міндоходів у Рівненській області від
24.12.2013 за вих.№3349/17-227 (а.с.22), оскільки
зазначений лист на стосується
взаємовідносин сторін у даній справі
та не впливає на оцінку доказів.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За результатами судового розгляду
адміністративної справи суд дійшов
висновку, що відповідач належними та
допустимими доказами не довів
правомірності спірного рішення, відтак
постанова державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Рівненського районного управління
юстиції про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 15.05.2014
№43307669 не відповідає критеріям
правомірності, порушує права та
законні інтереси позивача, які
підлягають до судового захисту шляхом
скасування протиправного рішення
суб'єкта владних повноважень.

Підстави для розподілу судових витрат
відповідно до статті 94 КАС України
відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Рівненського
районного управління юстиції ВП № 43307669
від 15.05.2014 про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) про примусове виконання
вимоги № Ф-474 У від 07.05.2013 про стягнення
боргу з ОСОБА_1.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Дорошенко Н.О.