Справа № 2а-1131/11/1470
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року
м. Київ К/800/27167/13

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді: Олексієнка М.М.,

суддів: Ємельянової В.І.,

Рецебуринського
Ю.Й.,

здійснивши попередній розгляд справи
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Державної судової адміністрації
України (далі - ДСА), Державного
казначейства України (далі - ДК),
Херсонського окружного
адміністративного суду, третя особа:
Міністерство фінансів України про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії та стягнення
суми за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2011 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом, відповідно до якого з
урахуванням уточнених позовних вимог
просив зобов'язати ДК провести видатки
з Державного бюджету України,
передбачені ДСА за бюджетною програмою
«Виконання рішень судів на користь
суддів», в розмірі 215072,32 гривень для
виплати їх йому як судді Херсонського
окружного адміністративного суду;

Посилався на незаконність постанови
Кабінету Міністрів України №856 від 3
вересня 2005 року «Про оплату праці
суддів» (далі - постанова КМУ №856), якою
порушено його право на оплату праці,
оскільки вона суперечить статті 44
Закону України від 15 грудня 1992 року
№2862-XII «Про статус суддів» (далі - Закон
№2862-XII).

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 вересня
2012 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність
ДСА щодо не перерахунку та виплати
заробітної плати ОСОБА_2 згідно діючого
законодавства. Зобов'язано провести
видатки з Державного бюджету України,
передбачені ДСА за бюджетною програмою
«Виконання рішень судів на користь
суддів» в розмірі 215072,32 гривень для
виплати позивачу несплачену частину із
заробітної плати за період з 1 січня 2006
року по 31 грудня 2010 року.

Одеський апеляційний адміністративний
суд своїм рішенням від 11 квітня 2013 року
зазначену постанову окружного суду
скасував та ухвалив нову про відмову в
задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, з
посиланням на порушення норм
матеріального та процесуального права,
допущені апеляційним судом, просить
скасувати постанову апеляційного суду
і залишити в силі рішення суду першої
інстанції. Вказує на те, що Закон №2862-XII
має вищу юридичну силу, ніж постанова
КМУ №856.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з
урахуванням наступного.

Як установлено судами, ОСОБА_2 з червня
2004 року по листопад 2007 року працював
суддею Комсомольського районного суду
м. Херсона, а з листопада 2007 року суддею
Херсонського окружного
адміністративного суду. На його
переконання, у зв'язку з
невідповідністю постанови КМУ №856
Закону №2862-ХІІ, він з 2006 року по 2010 рік
не отримав грошову винагороду в
повному обсязі, тому просив стягнути її
в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення невиплаченої заробітної
плати, окружний суд виходив з того, що
ДСА не привела посадові оклади суддів у
відповідність до вимог статті 44 Закону
№2862-ХІІ, чим допустила протиправну
бездіяльність.

Апеляційний суд, на відміну від суду
першої інстанції, прийшов до висновку,
що положення постанов Кабінету
Міністрів України, якими
встановлювались посадові оклади
суддів, зокрема постанови КМУ №865, №1243
будучи визнані незаконними, не чинними
не визнавалися, а отже підлягали
виконанню, тому заробітна плата
позивачу нарахована правомірно.

Висновок апеляційного суду є законним
і обґрунтованим.

Постановою КМУ №865, яка набрала
чинності з 1 січня 2006 року, затверджено
схеми посадових окладів керівників та
суддів Конституційного Суду України,
Верховного Суду України, вищих
спеціалізованих судів, Апеляційного
суду України, апеляційних та місцевих
судів згідно з додатками 1-6, які
розраховані з кратності до мінімальної
заробітної плати, а також розміри
надбавок до посадових окладів суддів
за кваліфікаційні класи.

У пункті 4-1 зазначеної постанови
(доповненого постановою Кабінету
Міністрів України від 31.12.2005 року №1310)
установлено, що розміри посадових
окладів, передбачених цією постановою,
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 гривні
і в подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати їх
перерахунок не провадиться.

Аналогічні обмеження щодо розміру
посадових окладів, в тому числі суддів,
встановлювалися і постановою Кабінету
Міністрів України від 21 грудня 2005 року
№ 1243.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 19 березня 2007 року, яка
набрала законної сили 03.12.2007 року,
визнано протиправним та скасовано
пункт 4-1 Постанови КМУ № 865.

Проте не зазнали змін і не були
одночасно визнані незаконними та
нечинними положення постанови
Кабінету Міністрів України від 21.12.2005
року №1243, які теж визначали розмір
посадових окладів суддів, виходячи з
мінімальної заробітної плати 332 гривні
і в подальшому при її підвищенні
перерахунку не підлягали.

Судовими рішеннями Окружного
адміністративного суду від 21 травня 2008
року, Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 серпня 2009
року, постанова №1243 визнавалася лише
незаконною щодо встановлення розміру
посадового окладу суддів. Крім того,
постановою Вищого адміністративного
суду України від 13 квітня 2011 року
попередні рішення скасовані і в
задоволенні позову про визнання
постанови незаконною відмовлено.

За правилами пункту 1 частини другої
статті 162, частини одинадцятої статті 171
КАС України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Резолютивна частина постанови суду про
визнання нормативно-правового акта
незаконним або таким, що не відповідає
правовому акту вищої юридичної сили, і
про визнання його нечинним невідкладно
публікується відповідачем у виданні, в
якому його було офіційно оприлюднено,
після набрання постановою законної
сили.

Виходячи зі змісту наведених норм, суд,
визнавши оскаржуваний акт
нормативного характеру протиправним,
повинен визначити правові наслідки
цього порушення, тобто визнати його
нечинним. При цьому, такий нормативний
акт втрачає чинність з моменту
набрання судовим рішенням законної
сили.

У зв'язку з викладеним, вимоги позивача
про стягнення недоплачених коштів
задоволенню не підлягають.

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, проте може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський