Справа № 805/16515/13-а
Суддя: Стиран В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 р.
Справа № 805/16515/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Стиран В.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області,
Малиновського районного відділу
Одеського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області про стягнення заборгованості
по заробітній платі за час служби в
органах внутрішніх справ за період з 01
лютого 2011 до 29 квітня 2011 року, про
стягнення компенсації та середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку, про стягнення компенсації
за заподіяну моральну шкоду,

ВСТАНОВИВ :

Позивач 18.11.2013 звернулася до суду із
зазначеним позовом до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області,
Лінійного відділу в аеропорту Одеса
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Одеській
області.

Ухвалою суду від 18.12.2013 первинного
другого відповідача - Лінійний відділ
в аеропорту Одеса Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Одеській області замінено на
належного - Малиновський районний
відділ Одеського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказала, що з 23.07.2001 вона працювала на
різних посадах в ОВС.

Наказом ГУМВС України в Одеській
області № 535 о/с від 25.10.2010 її було
призначено на посаду старшого
інспектора з кадрового забезпечення ЛВ
в аеропорту Одеса ГУМВС України в
Одеській області, на якій перебувала за
рахунок посади помічника начальника
цього відділу з кадрового забезпечення
до 29.04.2011.

Наказом ГУМВС України в Одеській
області № 318 о/с від 07.07.2011 її було
призначено на посаду вихователя
приймальника - розподільника для дітей
ГУМВС України в Одеській області з
29.04.2011, звільнено з посади старшого
інспектора з кадрового забезпечення ЛВ
в аеропорту Одеса ГУМВС України, на
якій вона перебувала за рахунок посади
помічника начальника цього відділу з
кадрового забезпечення.

Позивач вказує, що у квітні 2012 року її
було незаконно звільнено з ОВС, у
зв'язку із чим 17.07.2012 вона звернулася до
суду із позовом до ГУМВС України в
Одеській області, Одеського міського
управління ГУМВС України в Одеській
області, третя особа, яка не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору,
ОСОБА_4, про скасування наказу № 656 від
17.04.2012 в частині незаконного звільнення
з ОВС за п. 64 «є» (за порушення
дисципліни), наказу № 159 о/с від 18.04.2012,
наказу від 18.09.2012 в частині звільнення,
зобов'язання поновлення на посаді та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 30.10.2012
задоволено її позовні вимоги у повному
обсязі, а саме: скасувано наказ
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області № 656 від 17.04.2012 «Про звільнення
з ОВС України інспектора РСВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області капітана
міліції ОСОБА_1.», наказ Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області №
159о/с від 18.04.2012 в частині звільнення
ОСОБА_1, наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області № 1875 від 18.09.2012 «Про
внесення змін до наказу ГУМВС в області
від 17.04.2012 № 656», поновлено ОСОБА_1 на
посаді інспектора режимно-секретного
відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській
області та стягнуто з Одеського
міського управління ГУМВС України в
Одеській області на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 22.02. 2012 по 30.10.2012.

Втім, позивач посилається на порушення
відповідачами норм ст.ст. 47, 116,117 КЗпП
України, оскільки виплата, сум, що
належать їй при звільненні, не
відбулася, зокрема, не була виплачена
сума заробітна плата з передостаннього
місця служби за період з 01.01.2011 по 29.04.2011,
а саме: на посаді старшого інспектора з
кадрового забезпечення ЛВ в аеропорту
Одеса ГУМВС України в Одеській області
на якій вона перебувала за рахунок
посади помічника начальника цього
відділу з кадрового забезпечення до
29.04.2011, що підтверджується доповідною
запискою бухгалтера ЛВ в аеропорту
Одеса ГУМВС України в Одеській області
Бондар Раїси Миколаївни з відповідною
резолюцією та підписом начальника ЛВ в
аеропорту Одеса ГУМВС України в
Одеській області Савченко Юрія
Олександровича від 04.04.2011, якою
відповідач визнає існування
заборгованості по заробітній платі з
01.02.2011 до 29.04.2011.

Також, позивач вказує, що у наслідок
несвоєчасної та неповної виплати сум,
що належали їй до виплати при
звільненні, вона зазнала моральних
душевних страждань у зв'язку із
протиправною поведінкою відповідача,
втратила нормальні життєві зв'язки, що
вимагає від неї додаткових зусиль для
організації свого життя та її
малолітньої дитини, вона була змушена
отримувати позики у вигляді кредитних
грошей. У зв'язку із невиплатою їй
законної заробітної плати
відповідачем, у неї утворилася велика
заборгованість з великими штрафними
санкціями перед банком, які
виплачувати не було чим, а тому банк
подав до неї позов до суду.

Просила суд :

- стягнути з Головного управління
МВС України в Одеській області на її
користь

невиплачену заробітну плату за час
служби в ОВС з 01.02.2011 до 29.04.2011 у розмірі 6
930 грн.,

- стягнути з Головного управління
МВС України в Одеській області на її
користь

середній заробіток за період затримки
виплат при звільненні у розмірі 89 461,88
грн.,

- стягнути з Головного управління
МВС України в Одеській області на її
користь

компенсацію у розмірі 6 930 грн. за
заподіяну моральну шкоду.

Позивач у судовому засіданні
наполягала на задоволенні позову, свої
вимоги мотивувала аналогічно
викладеному у позовні заяві, просила
позов задовольнити..

Представник відповідача 1 у судове
засідання не з'явився, про день і час
слухання справи повідомлені, суду
надано письмові заперечення та заяву
про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача 2 у судове
засідання не прибув, про день і час
слухання справи повідомлений.

З урахуванням викладеного, у
відповідності ст. 122, ч.6 ст.128 КАС
України, суд розглядає справу у порядку
письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали
адміністративної справи, вважає
встановленим наступне.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 23.07.2001
проходила службу в органах внутрішніх
справ, що вбачається з копії її
трудової книжки,

Наказом ГУМВС України в Одеській
області № 535 о/с від 25.10.2010 її було
призначено на посаду старшого
інспектора з кадрового забезпечення ЛВ
в аеропорту Одеса ГУМВС України в
Одеській області, на якій перебувала за
рахунок посади помічника начальника
цього відділу з кадрового забезпечення
до 29.04.2011.

Наказом ГУМВС України в Одеській
області № 318 о/с від 07.07.2011 її було
призначено на посаду вихователя
приймальника - розподільника для дітей
ГУМВС України в Одеській області з
29.04.2011, звільнено з посади старшого
інспектора з кадрового забезпечення ЛВ
в аеропорту Одеса ГУМВС України, на
якій вона перебувала за рахунок посади
помічника начальника цього відділу з
кадрового забезпечення.

Наказом начальника Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області № 159
о/с від 18.04.2012 позивача - інспектора
режимно-секретного відділу ОМУ ГУМВС
України в області 27.04.2012 було звільнено
за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) у
відповідності до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 30.10.2012
задоволено її позовні вимоги у повному
обсязі, а саме: скасовано наказ
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області № 656 від 17.04.2012 «Про звільнення
з ОВС України інспектора РСВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області капітана
міліції ОСОБА_1.», наказ Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області №
159о/с від 18.04.2012 в частині звільнення
ОСОБА_1, наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області № 1875 від 18.09.2012 «Про
внесення змін до наказу ГУМВС в області
від 17.04.2012 № 656», поновлено ОСОБА_1 на
посаді інспектора режимно-секретного
відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській
області та стягнуто з Одеського
міського управління ГУМВС України в
Одеській області на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 22.02. 2012 по 30.10.2012. Рішення
набрало законної сили.

Позивач із діями відповідачів не
погоджується та вважає, що
відповідачами порушуються її права,
свободи та інтереси, оскільки їй при
проведенні розрахунку їй не виплачено
заробіток з 01.02.2011 до 29.04.2011, у зв'язку з
чим звернувся до суду із даним позовом.

Проблемою даного спору є питання щодо
виплати заробітку при звільнення
позивача з органів внутрішніх справ з
01.02.2011 до 29.04.2011.

Правовідносини, пов'язані з
проходженням та звільнення з посад
публічної служби ОВС, регулюються
законодавством у сфері проходження
служби, а саме Законом України «Про
міліцію», Положенням про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів від 29.07.1991 № 114 (зі змінами та
доповненнями), та іншими.

Позивач зазначає, що із нею не було
проведено остаточного розрахунку,
оскільки не виплачено заробіток за
період з 01.02.2011 до 29.04.2011, тому, на її
думку, необхідно у даному випадку
застосувати норми ст.ст.116-117 КЗпП
України та стягнути середній заробіток
за час вимушеного прогулу.

Як вбачається із матеріалів справи,
28.09.2011 постановою КМУ № 1006 про
реорганізацію деяких територіальних
органів МВС, п.3 чю1 реорганізовано такі
територіальні органи МВС, як ЛВ в
аеропорту Одеса ГУМВС України в
Одеські області шляхом його приєднання
до Малиновського РВ Одеського МУ.

Наказом № 2307 від 09.12.2011 ГУМВС в Одеській
області ліквідовано відділення в
аеропорту Одеса та визначило
правонаступника - Малиновський РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області, а
наказом № 2433 від 02.12.2011 ГУМВС України у
Одеській області проведено
реорганізаційно - штатні зміни,
пов'язані із реорганізацією ЛВ в
аеропорту Одеса.

У відповідності до ст.71 КАС України
якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Отже, належних доказів наявності
заборгованості перед ОСОБА_1
учасниками судового процесу не надано,
крім того не надано доказів звернення
позивача до відповідачів з питання
виплати вказаної заробітної плати.

Також, доводи позивача про
застосування до даних правовідносин
норм КЗпП України суд вважає
безпідставними, оскільки КЗпП України,
яким вона обґрунтовувала свої вимоги
щодо стягнення середньомісячної
заробітної плати за час затримки
розрахунку, регулюють трудові
відносини працівників та не підлягають
застосуванню до правовідносин щодо
проходження служби в органах
внутрішніх справ.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13
передбачені законодавством про працю
норми її оплати і порядок вирішення
спорів про останню не поширюються на
військовослужбовців та прирівняних до
них осіб (рядовий і начальницький склад
органів внутрішніх справ тощо).

Порядок проходження служби позивача та
звільнення регулюється спеціальним
законодавством таким, зокрема, Законом
України «Про міліцію», Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, тому положення
Кодексу законів про працю України на
них не поширюються, що зазначено також
у роз'ясненнях Верховного Суду України
від 23.03.1998 № 1-4/83.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Крім того, позивач вказує, що рішеннями
відповідача їй спричинена моральна
шкода, яку оцінює у 6 930 грн.

У відповідності до Постанови
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб, відшкодування моральної
(немайнової) шкоди має бути зазначено, в
чому полягає ця шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю
її заподіяно позивачеві, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Крім цього розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації.

При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Проте, суд вважає, що позивачем не
надані належні докази, які
підтверджують заподіяння їй моральної
шкоди, не надані суду пояснення з яких
вона виходила при оцінюванні завданої
моральної шкоди.

Крім того, у судовому засіданні не
знайшли підтвердження доводи позивача.

З огляду на викладене, суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Розподіл судових витрат підлягає
здійсненню у відповідності до норм ст.
94 КАС України.

Керуючись ст.ст.11, 86, 94, 98, 112, 158, 159, 160, 161,
162, 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ
:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, Малиновського районного
відділу Одеського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області про стягнення заборгованості
по заробітній платі за час служби в
органах внутрішніх справ за період з 01
лютого 2011 до 29 квітня 2011 року, про
стягнення компенсації та середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку, про стягнення компенсації
за заподіяну моральну шкоду, відмовити
у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня отримання
постанови апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної
інстанції.

Суддя
Стиран В.В.