Справа № 242/1089/14-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Черков В.Г.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
справа №242/1089/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шишова О.О. суддів
Сіваченка І.В., Попова В.В., розглянувши
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Селидове
Донецької області на постанову
Селидівського міського суду Донецької
області від 15 квітня 2014 року у справі №
242/1089/14 за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в м.Селидове
Донецької області про перерахунок
пенсії по заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Селидівського міського
суду Донецької області задоволені
позовні вимоги ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області про перерахунок
пенсії по заробітку.

Визнані неправомірним та скасовано
рішення Управління Пенсійного фонду
України в м.Селидове № 802 від 17.03.2014 р.
про відмову в перерахунку пенсії
ОСОБА_2

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м.Селидове провести
ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії
відповідно до вимог законодавства, а
саме: включити в рахунок пенсії суми
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань, сум індексації заробітної
плати за роботу на державній службі,
суми винагороди за вислугу років, яку
ОСОБА_2 отримувала згідно постанови КМУ
від 12.09.1997 р. № 1013 «Про порядок виплати
винагороди за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової
служби, які мають спеціальне звання»,
та надбавки за спеціальне звання, які
враховуються при обчисленні пенсії та
з яких сплачено страхові внески з
урахуванням фактично отриманих сум.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Селидове провести
ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії,
керуючись статтями 19,22,58,64 Конституції
України, відповідно до ч.5 ст.37 ЗУ «Про
державну службу» в редакції від 16.01.2013
р. № 432-УІ, виходячи з розрахунку 82 %
заробітної плати та здійснити
відповідні і виплати з 12.03.2014 р.

З рішенням суду першої інстанції не
погодився відповідач та звернувся з
апеляційною скаргою у якій вказав, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм матеріально та
процесуального права. Зазначив, що з
урахуванням вимог Постанови КМУ від
03.05.1994 р. № 283 «Про порядок обчислення
стажу державної служби», стаж роботи на
державній службі у позивачки на момент
призначення пенсії складає 12 років 04
місяці 13 днів.15.11.2013 р. позивачка
звернулася до УПФУ в м. Селидове із
заявою про перерахунок пенсії по
заробітку та надала довідку № 70/08-28 від
15.11.2013 р.,у якій були зазначені інші
виплати. За нормами ч.2 ст. 33 ЗУ «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Включення до заробітної плати
державного службовця суми індексації,
одноразової матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань чинним
законодавством не передбачено. Також,
матеріальна допомога носить разовий
характер та не є складовою частиною
заробітної плати у розумінні ч.2 ст. 33 ЗУ
«Про державну службу», а сам факт
утримання із суми допомоги збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування не є підставою для
включення її до складу заробітної
плати державного службовця та
врахування обчислення розміру пенсії
державного службовця. Згідно ч.2 ст. 33 ЗУ
«Про державну службу» під іншими
надбавками слід розуміти надбавки, які
встановлені на загальнодержавному
рівні (зокрема, Законами України,
Постановами КМУ, Указами президента
тощо), та стосуються усіх державних
службовців, а не тільки працівників
державних податкових інспекцій. Згідно
із постановою КМУ від 12.09.1997 р. № 1013 «Про
порядок виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальне звання» стосується
виключно посадових осіб державної
податкової служби, визначає право на
отримання такої винагороди, без
рахування фактичного часу перебування
на державній службі. Крім того,
позивачка звернулася із заявою про
перерахунок пенсії коли діяли норми ст.
37 ЗУ «Про державну службу» із змінами,
внесеними ЗУ «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» і
пріоритетність повинна надаватися
законодавству, чинному на час
виникнення спірних правовідносин.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

З 06.07.2007 року ОСОБА_2 перебуває на обліку
в УПФУ в м.Селидове та отримує пенсію за
віком як державний службовець, ця
обставина сторонами не оспорюється,
тому наведена обставина з урахуванням
положення ч. 3 ст. 72 КАС України не
потребує доказування в судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 8 Конституції України
в Україні визнається і діє принцип
верховенства права, Конституція має
вищу юридичну силу, а її норми - нормами
прямої дії.

У ст.22 Конституції України закріплено,
що конституційні права та свободи
гарантуються і не можуть бути
відмінені при прийнятті нових законів
або внесення змін в діючи закони, не
допускається звуження змісту та об'єму
існуючих прав та свобод.

Статтею 8 КАС України передбачено, що
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.
Звернення до адміністративного суду
для захисту прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблеми,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист та неприпустимість
обмежень конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень
і сформулював правову позицію, згідно
якої Конституція України та закони
України відокремлюють певні категорії
громадян України, які потребують
додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави. До них, зокрема,
належать громадяни, яким пенсія
призначена за спеціальними законами, в
тому числі і ЗУ «Про державну службу».
Тому звуження змісту та обсягу цього
права шляхом прийняття нових законів
або внесення змін до чинних законів за
ст. 22 Конституції України не
допускається.

Згідно з ст. 33 Закону України «Про
державну службу» оплата праці
державних службовців повинна
забезпечувати достатні матеріальні
умови для незалежного виконанні
службових обов'язків, сприяти
укомплектуванню апарату державних
органів компетентними і досвідченими
кадрами, стимулювати їх сумлінну та
ініціативну працю. Заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату
праці» встановлено, що заробітна плата
- це винагорода обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу. Статтею 2 цього
Закону визначено структуру заробітної
плати, до якої входить: основна та
додаткова заробітна плата, а також
заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що винагорода за вислугу
років, матеріальна допомога на
оздоровлення та матеріальна допомога
для вирішення соціально-побутових
питань, надбавки за спеціальне звання
входили до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.
Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону (в
редакції на час виникнення спірних
правовідносин) до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

У той же час перевагу мають спеціальні
норми, що визначають виплати (доходи)
для обчислення пенсії, за наведених
обставин - стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та стаття 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Частиною 1 ст.35 Закону України «Про
державну службу» передбачено виплату
державним службовцям допомоги на
оздоровлення в розмірі посадового
окладу при наданні щорічної відпустки.

Як слідує з постанови Кабінету
Міністрів України від 09.03.2006 року № 268
«Про упорядкування структури та умов
оплати праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, суду та інших органів»
керівники мають право установлювати
надбавки за високі досягнення у праці
до 50% посадового окладу з врахуванням
надбавки за ранг державного службовця
та надбавки (винагороди) за вислугу
років, надавати матеріальну допомогу
для вирішення соціально-побутових
питань та допомогу на оздоровлення.

Окрім того, за п. 3 постанови Кабінету
Міністрів України від 31.05.2000 року №865
«Про деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії» посадовий оклад,
надбавка за ранг або кваліфікаційні
чини, класний чин або спеціальні
звання, вислуга років при призначенні
пенсії враховуються у розмірах, що
виплачуються на день звільнення.

В своїй постанові від 20 лютого 2012 року
Верховний Суд України усуваючи
неоднакове застосування норм
матеріального права, вважає
неправильними висновки суду про те, що
оскільки матеріальна допомога, на яку
нараховувався збір на обов'язкове,
державне пенсійне страхування, не
включається до складу заробітної плати
державного, службовця, то вона не
враховується при обчисленні розміру
його пенсії.

Частиною 1 статті 244-2 КАС України
визначено, що рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
відносинах, є обов'язковими для всіх
судів України.

Статтею 11 КАС України передбачено, що
суд може вийти за межі позовних вимог,
тільки вразі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять. Враховуючи
викладене, суд першої інстанції
скористувався даним принципом
адміністративного судочинства у
зв'язку з чим вважає за необхідне
позовні вимоги задовольнити частково:
визнати неправомірним та скасувати
рішення УПФУ в м. Селидове № 802 від
17.03.2014 р. про відмову в перерахунку;
зобов'язати УПФУ м. Селидове провести
перерахунок та виплату пенсії
відповідно до вимог законодавства,
саме: включити в рахунок пенсії суми
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань, сум індексації заробітної
плати за роботу на державній службі,
суми винагороди за вислугу років, яку
вона отримувала згідно постанови КМУ
від 12.09.1997- р. № 1013 «Про порядок виплати
винагороди за вислугу років посадовим
особам орган» державної податкової
служби, які мають спеціальне звання»,
та надбавки за спеціальне звання, які
враховуються при обчисленні пенсії та
з яких сплачено страхові внески з
урахуванням фактично отриманих сум;
зобов'язати УПФУ в м. Селидове провести
перерахунок пенсії, керуючись статтями
19,22,58,64 Конституції України, відповідно
до ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про державну службу» в
редакції від 16.01.2013 р. № 432-УІ, виходячи з
розрахунку 82 % заробітної плати та
здійснити відповідні виплати з 12.03.2014 р.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому при таких
обставинах апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
рішення суду без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області на постанову
Селидівського міського суду Донецької
області від 15 квітня 2014 року у справі №
242/1089/14 - залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду
Донецької області від 15 квітня 2014 року
у справі № 242/1089/14 - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням законної сили.

Головуючий
О.О.Шишов

Судді
І.В.Сіваченко

В.В.Попов