Справа № 367/4468/13
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/4468/13
Головуючий у 1-й інстанції: Чернов
Суддя-доповідач: Грищенко Т.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко
Т.М.,

суддів
Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Ірпінського міського суду
Київської області від 27 січня 2014 р. у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Міністерства оборони України
про визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Міністерства оборони України, в якому
просив визнати неправомірними дії
Міністерства оборони України щодо не
призначення йому одноразової грошової
допомоги у розмірі 48-місячного
грошового забезпечення та зобов'язати
відповідача нарахувати позивачу
одноразову грошову допомогу
відповідно до ст. 16 Закону України «Про
соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» та постанови Кабінету Міністрів
України №499.

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 06 лютого 2014 року позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою у задоволенні позову
відмовити.

Перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 проходив військову службу у
Збройних Силах з 01.08.1986 року по 06.04.2004
року. Наказом начальника Генерального
штабу Збройних сил України від 18.02.2004
року №19 позивача було звільнено з
військової служби у запас за станом
здоров'я, а з 06.04.2004 року наказом
начальника Національної академії
оборони України від 06.04.2004 року №44
останній був виключений зі списків
НАОУ за станом здоров'я.

У серпні 2004 року Позивачу було
встановлено II групу інвалідності у
зв'язку з захворюванням, пов'язаним з
проходженням військової служби. У 2005
році Позивач пройшов перекомісію на II
групу інвалідності у зв'язку з
захворюванням, пов'язаним з
проходженням військової служби, що
підтверджується довідкою МСЕК серія
КИО-1 № 231346 від 16.05.2005 року.

Разом з тим, 04.05.2011 року, у зв'язку з
різким погіршенням стану здоров'я,
Позивач отримав І групу інвалідності у
зв'язку з захворюванням, пов'язаним з
проходженням військової служби,
довічно, що підтверджується довідкою
МСЕК серія КИО-1 № 310878.

30 вересня 2013 року ОСОБА_2 було
встановлено І групу інвалідності у
зв'язку з травмою, пов'язаною з
виконанням обов'язків військової
служби, довічно.

Позивач звертався до Міністерства
Оборони України з проханням виплатити
йому одноразову грошову допомогу, що
передбачена ст. 16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», але йому було відмовлено.

Вважаючи вказану відмову протиправною,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
оскаржувані дії відповідача є
правомірні.

Колегія суддів не погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 41 Закону України
«Про військовий обов'язок і військову
службу» виплата одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті) або
каліцтва військовослужбовців,
військовозобов'язаних, які призвані на
навчальні (або перевірочні) та
спеціальні збори, та резервістів під
час виконання ними обов'язків служби у
військовому резерві здійснюється в
порядку і на умовах, встановлених
Законом України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей».

Статтею 16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» (в редакції від 20.12.1991 року)
встановлено, що військовослужбовці, а
також військовозобов'язані, призвані
на збори, підлягають державному
обов'язковому особистому страхуванню
на випадок загибелі або смерті в
розмірі 100-кратного мінімального
прожиткового рівня населення України
на час загибелі або смерті, а також в
разі поранення (контузії, травми або
каліцтва), захворювання, одержаних у
період проходження служби (зборів), у
розмірі, залежному від ступеня втрати
працездатності, що визначається у
відсотковому відношенні від загальної
суми страхування на випадок загибелі
або смерті.

Умови страхування і порядок виплат
страхових сум військовослужбовцям і
військовозобов'язаним, призваним на
збори, та членам їх сімей
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України з
питань соціального захисту
військовослужбовців,
військовозобов'язаних та резервістів,
які призвані на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, і
деяких інших осіб» №328-V від 03.11.2006 року
були внесені зміни до Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», зокрема, стаття 16 була
викладена у новій редакції та
доповнена частиною 2, яка передбачає, що
у разі поранення (контузії, травми або
каліцтва), заподіяного
військовослужбовцю під час виконання
ним обов'язків військової служби, а
також інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження
військової служби, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
(тобто 60 місячного) грошового
забезпечення за останньою посадою в
порядку та на умовах, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб» від 28.05.2008 № 499,
призначення і виплата одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб, що сталися після 1
січня 2007 р., здійснюється згідно з
Порядком, затвердженим цією
постановою.

Підпунктом 2 пункту 2 Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб, одноразова
грошова допомога виплачується
військовослужбовцям (крім
військовослужбовців строкової служби)
у разі настання інвалідності в період
проходження військової служби та
особам, звільненим з військової служби,
у разі настання інвалідності не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення з такої служби чи після
закінчення зазначеного строку, але
внаслідок захворювання або нещасного
випадку, що мали місце в період її
проходження, - у розмірі: 48-місячного
грошового забезпечення - інвалідам I
групи, а у разі настання інвалідності
внаслідок виконання обов'язків
військової служби - у розмірі:
27-місячного грошового забезпечення -
інвалідам I групи.

Отже, одноразова грошова допомога
виплачується звільненим з військової
служби (зборів) особам у зв'язку з
інвалідністю, що сталася після 01 січня
2007 року.

З матеріалів справи вбачається, що
захворювання позивача пов'язане з
проходженням військової служби,
внаслідок якого 30.09.2013 року йому було
встановлено І групу інвалідності
довічно.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з тим, що, позивач має
право на отримання одноразової
грошової допомоги відповідно до ч.2 ст.16
Закону України Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей».

Така правова позиція застосування норм
матеріального права також
підтверджена Верховним Судом України у
його постанові від 12 листопада 2013 року
(справа № 21-383а13) яка, відповідно до
приписів статті 244 -2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є обов'язковими для всіх судів
України.

Таким чином, судом першої інстанції при
вирішенні при вирішенні справи було
неповно з'ясовано обставини справи,
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому
така постанова підлягає скасуванню з
ухваленням нової постанови про
часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 198, 202 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Ірпінського міського суду
Київської області від 27 січня 2014 р. -
скасувати та винести нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Міністерство оборони
України - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
Міністерства оборони України, щодо
відмови у нарахуванні та виплаті йому
одноразової грошової допомоги по
інвалідності, як такі, що порушують
вимоги ч. 2 ст. 16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей».

Зобов'язати Міністерство оборони
України нарахувати та провести виплату
на його користь одноразової грошової
допомоги по інвалідності в розмірі
передбаченому ч. 2 ст. 16 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей».

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.М.Грищенко

Судді
І.О.Лічевецький

В.Е.
Мацедонська

Головуючий суддя

Грищенко Т.М.

Судді:

Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.