Справа № 2а-/2009
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року
м. Київ К-27149/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 07.07.2010 у
справі № 2а-2883/09/2703

за позовом ОСОБА_4

до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Севастополя,

до Головного управління
Державного казначейства України у м.
Севастополі

про визнання протиправною
відмови у реалізації права на
податковий кредит, стягнення суми
податкового кредиту та штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

Гр. ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Севастополя та
Головного управління Державного
казначейства України у м. Севастополі
про визнання протиправною відмову у
реалізації права на податковий кредит,
стягнення суми надміру сплаченого
податку з доходів фізичних осіб, що
підлягає поверненню внаслідок
застосування права на податковий
кредит, в розмірі 523,53 грн. із виплатою
штрафу за несвоєчасну виплату суми
надміру сплаченого податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 523,53 грн.

Постановою Ленінського районного суду
міста Севастополя від 27.10.2009 позов
задоволено частково, стягнуто з
місцевого бюджету Ленінського району
м. Севастополя суму надміру сплаченого
податку з доходів фізичних осіб
внаслідок застосування права на
податковий кредит у розмірі 523,53 грн., в
решті позовних вимог відмовлено.
Рішення обґрунтовано висновком про те,
що Закон України від 22.05.2003 №889-IV "Про
податок з доходів фізичних осіб" не
ставить в залежність право позивача на
отримання податкового кредиту за
оплату навчання сина від наявності чи
відсутності у останнього отриманого
доходу.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 07.07.2010 рішення Ленінського
районного суду міста Севастополя суду
від 27.10.2009 скасовано, у позові
відмовлено в повному обсязі.
Скасовуючи рішення суду першої
інстанції судова колегія дійшла
висновку про відсутність підстав у
позивача для включення до податкового
кредиту витрат на оплату навчання сина,
оскільки навчальний заклад не є
резидентом України, проте погодилась з
висновком, що право позивача на
отримання податкового кредиту за
оплату навчання сина не залежить від
того працював останній, чи ні.

Не погоджуючись з судовим рішенням
суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4
оскаржила його в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України. У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, просить зазначене
судове рішення скасувати та залишити в
силі рішення Ленінського районного
суду міста Севастополя від 27.10.2009.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу необхідно відхилити з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що позивач подала до
податкового органу податкову
декларацію про доходи за 2007 рік, в якій
задекларувала оподатковуваний дохід,
обчислений з врахуванням податкового
кредиту, до якого включено кошти
сплачені за навчання сина ОСОБА_5 у
Севастопольській філії Саратовського
державного соціально-економічного
університету, разом з документами, що
підтверджують суму податкового
кредиту, та розрахунок податку, що
підлягає поверненню.

Листом від 19.05.2008 Державна податкова
інспекція повідомила позивача про
відсутність права на включення до
податкового кредиту частини суми
коштів сплачених платником податку на
користь закладу освіти, оскільки син
позивача отримував дохід, був
платником податку з доходів фізичних
осіб та мав право на самостійне
отримання податкового кредиту.

Так, відповідно до п. 1.16 Закону України
від 22.05.2003 № 889-IV "Про податок з доходів
фізичних осіб" (втратив чинність з
01.01.2011), (далі - Закон № 889-IV) податковий
кредит - сума (вартість) витрат,
понесених платником податку -
резидентом у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг) у резидентів -
фізичних або юридичних осіб протягом
звітного року (крім витрат на сплату
податку на додану вартість та
акцизного збору), на суму яких
дозволяється зменшення суми його
загального річного оподатковуваного
доходу, одержаного за наслідками
такого звітного року, у випадках,
визначених цим Законом.

З аналізу вказаної правової норми
вбачається, що однією з умов для
отримання податкового кредиту є
придбанням послуг (отримання освіти) у
резидентів (фізичних або юридичних
осіб) України.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції та вбачається з матеріалів
справи Севастопольська філія
Саратовського державного
соціально-економічного університету
не є резидентом України, а отже суд
апеляційної інстанції цілком
правомірно дійшов висновку про
відсутність права у позивача на
включення до податкового кредиту
витрат за навчання.

Проте, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
за необхідне зазначити про
помилковість висновку суду першої
інстанції, яку підтримав суд
апеляційної інстанції, що право на
отримання податкового кредиту не
залежить від того чи працювала особа,
за яку сплачено кошти за навчання.

Так, п. 5.4 ст. 5 Закону № 889-ІV встановлено
обмеження щодо не перевищення сум
нарахованого платником податку
податкового кредиту понад суми
загального оподатковуваного доходу
платника податку, одержаного протягом
звітного року як заробітна плата.

Згідно положень ст. 1 Закону № 889-ІV
заробітна плата - це доходи, а також
інші заохочувальні та компенсаційні
виплати або інші виплати та винагороди,
які виплачуються (надаються) платнику
податку у зв'язку з відносинами
трудового найму згідно із законом.

Крім того, у Переліку роз'яснень від
13.08.2007 стосовно питань, які виникали при
застосуванні положень пп. 5.3.3 ст. 5
вказаного Закону щодо податкового
кредиту на навчання, Державною
податковою адміністрацією України
визначено, що якщо студент у звітному
році навчався та працював і отримував
зарплату (у розумінні цього Закону), а
також до податкового органу у
відповідному році на нього надходила
інформація за ф. 1ДФ (ознака доходу 1), то
він за наслідками року є платником
податку з доходів фізичних осіб і право
на звернення за податковим кредитом, за
умови додержання ним вимог п. 5.3 цього
Закону, має він, а не члени його сім'ї
першого ступеня споріднення (у тому
числі батьки).

З матеріалів справи вбачається, що
згідно центральної бази даних
Державного реєстру фізичних осіб ДПА
України про суми виплачених доходів,
син позивачки - ОСОБА_5 у 2007 році
працював у ТОВ "Максимум" і отримував
заробітну плату, а отже, у розумінні
Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб" є платником податку з
доходів фізичних осіб і право на
звернення за податковим кредитом, за
умови додержання ним вимог п. 5.3 ст. 5
Закону № 889-ІV, має він, а не члени його
сім'ї першого ступеню споріднення, в
тому числі і матір.

З урахуванням викладеного, суд
касаційної інстанції відхиляє доводи
позивача, викладені у касаційній
скарзі, і не вбачає підстав для
скасування законного і обґрунтованого
судового рішення апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 07.07.2010 у справі №2а-2883/09/2703 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
передбачених статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К.Голубєва

А.О. Рибченко