Справа № 2-а-892/11/0214
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-892/11/0214
Головуючий у 1-й інстанції: Білик Н.В.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Літинському районі Вінницької області
на постанову Літинського районного
суду Вінницької області від 19 липня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Літинському районі Вінницької області
про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2011 року позивач звернувся до
Літинського районного суду Вінницької
області з позовом до Управління
Пенсійного фонду України у Літинському
районі Вінницької області про визнання
бездіяльності Управління Пенсійного
фонду України у Літинському районі
Вінницької області, яка полягає в
невиплаті позивачу підвищення до
пенсії в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
неправомірною; стягнення з відповідача
на користь позивача недоплачену суму
підвищення до пенсії за весь період в
межах строку позовної давності (за
шість місяців, які передували даті
звернення до суду); зобов'язання
відповідача надалі при нарахуванні
пенсії виплачувати позивачу
підвищення до пенсії як дитині війни
відповідно до Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Постановою Літинського районного суду
Вінницької області від 19.07.2011 року
позов задоволено: визнано
протиправними дії відповідача щодо
відмови позивачу в перерахунку
підвищення до пенсії як дитині війни;
зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити позивачу підвищення до
пенсії як дитині війни відповідно до
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, за період
з 06.01.2011 року.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши наявні у ній докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, виходячи з
наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, позивач є
пенсіонером за віком та має статус
дитини війни відповідно до статті 1
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 від 09.07.2003 року,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Відповідно до положень статей 1, 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" позивач звернувся із
письмовою заявою до Управління
Пенсійного фонду України у Літинському
районі Вінницької області про
нарахування та виплату 30% підвищення до
пенсії як дитині війни.

Відповідач відмовив позивачу в
здійсненні вказаного перерахунку
пенсії.

Як встановлено з матеріалів справи, на
момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до його пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" відповідачем не здійснено.
Всупереч положенням вищенаведеної
норми щомісячне підвищення до пенсії
позивачу виплачувалось відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

В свою чергу, з огляду на загальні
засади пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу, ніж постанова Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530,
що дає підстави зробити висновок про
неправомірність виплати відповідачем
щомісячного підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено ст.
6 зазначеного Закону.

Таким чином, виходячи з приписів
частини 2 статті 152 Конституції України
та рішення Конституційного Суду
України № 10-рп-/2008 від 22.05.2008 р., колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Однак, колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції, дійшовши
обґрунтованого висновку про
законність вимог позивача на
перерахунок та виплату доплати до його
пенсії в розмірі 30% від мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", помилково застосував
норми процесуального права, а саме:
задовольняючи позов в частині
проведення перерахунку доплати до її
пенсії відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", суд першої інстанції помилково
не вказав кінцевої дати періоду, за
який порушене право позивача підлягає
захисту.

В той же час, колегія суддів звертає
увагу, що судове рішення має бути
наслідком чинного правового
регулювання. Воно не може обмежувати
волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просить захистити його
порушене право відповідно до діючого
законодавства надалі, тому колегія
суддів дійшла висновку, що правильним
способом захисту порушеного права
позивача, який відповідає вимогам
чинного законодавства, є зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
по день припинення такого права.

Тому, враховуючи позовні вимоги
позивача та строки звернення до суду,
визначені ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, право
позивача на отримання щомісячної
державної соціальної допомоги у
вигляді підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком підлягає
захисту за період з 06.01.2011 року по день
припинення права на таку допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 198 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
суд апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

За частиною 1 статті 201 КАС України,
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Літинському районі Вінницької області
задовольнити частково.

Постанову Літинського районного суду
Вінницької області від 19 липня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Літинському районі
Вінницької області про перерахунок
пенсії, - змінити.

Абзац 2 резолютивної частини постанови
Літинського районного суду Вінницької
області від 19.07.2011 року викласти в
наступній редакції:

"Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Літинському районі
Вінницької області нарахувати та
виплачувати ОСОБА_2 підвищення до
пенсії як дитині війни відповідно до
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, за період
з 06 січня 2011 року по день припинення
права на таку допомогу, з урахуванням
виплачених сум."

В решті постанову Літинського
районного суду Вінницької області від
19.07.2011 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Драчук Т. О.