Справа № 821/4859/13-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/4859/13-а

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Морська Г.М. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

при секретарі
- Журкіній І.І.,

за участі: представник
позивача - Савіна А.С. (довіреність від
24.01.2014 р.),

представник
позивача - Левченко Л.В. (довіреність
від 30.12.2013 р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у м. Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2014
року по справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «МІГ» до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «МІГ» (далі - позивач,
або ТОВ «МІГ») звернулось
до суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області (далі
- відповідач, або ДПІ у м. Херсоні ГУ
Міндоходів у Херсонській області) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень від
19.11.2013 року № 4, яким
позивачеві збільшено грошові
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб за штрафними санкціями
на 7830,06 грн., від 20.11.2013 року
№ , яким позивачеві збільшено
грошові зобов'язання з податку на
прибуток на 6366,00 грн., у тому числі, за
основним платежем на 5093,00 грн., № ,
яким позивачеві зменшено суму
від'ємного значення об'єкту
оподаткування податком на прибуток за
2012 рік на 886546,00 грн., № , яким
позивачеві збільшено грошові
зобов'язання з податку на додану
вартість на 255843,00 грн., у тому числі, за
основним платежем на 204674,00 грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 28 лютого
2014 року вказані вимоги задоволено
частково. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення від 20.11.2013 року №
про визначення зобов'язань із
податку на прибуток за основним
платежем на 5093,00 грн. та штрафними
санкціями на 1273,00 грн., № про
зменшення суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток за основним платежем на 886546,00
грн., № про визначення
зобов'язань із податку на додану
вартість за основним платежем на 204674,00
грн. та штрафними санкціями
на 51169,00 грн. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням суду першої інстанції, в
частині задоволених позовних вимог,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
адміністративного позову, наголошуючи,
зокрема, на правомірності винесення
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень.

В судовому засіданні представники
позивача заперечували проти
задоволення апеляційної скарги
відповідача та просили залишити
останню без задоволення, а рішення суду
першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце проведення апеляційного
розгляду справи був повідомлений
належним чином та своєчасно, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи довідкою, складеною секретарем
судового засідання в порядку ст. 38 КАС
України щодо направлення на адресу
електронної пошти ДПІ у м. Херсоні ГУ
Міндоходів у Херсонській області
повістки про виклик до суду та
відповідним звітом про отримання
вказаної судової кореспонденції.

Згідно вимог ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів
порадившись на місці, заслухавши думку
представників позивача, ухвалила
слухати справу за відсутністю
представника відповідача,
повідомленого належним чином, про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, в
період з 14.10.2013 року по 25.10.2013 року
посадовими особами відповідача була
проведена планова документальна
виїзна перевірка ТОВ «МІГ» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2010 року по 31.12.2012 року, за
результатами якої складено акт від
01.11.2013 року № 1273/21-0322-1/24961365 (а.с.25-50).

Вказаною перевіркою відповідачем
встановлено порушення ТОВ «МІГ»: пп. 4.1.6
п. 4.1 ст. 4, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, п. 6.1 ст. 6
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» в результаті
чого занижено податок на прибуток в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 291750,00 грн., у тому числі: за IV
квартал 2010 року в сумі 284761,50 грн., за І
квартал 2011 року в сумі 6988,50 грн.; пп. 138.10.3
п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу
України в результаті чого завищено
від'ємне значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 800022,38 грн., у тому числі: за І
квартал 2012 року на суму 149012,35 грн., за II
квартал 2012 року на суму 185970,66 грн., за III
квартал 2012 року на суму 219287,80
грн., за IV квартал 2012 року в сумі 245751,57
грн.; пп. 7.2.6 п. 7.2 та пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено
податок на додану вартість в періоді,
що перевірявся, на загальну суму 346,19
грн., в тому числі: за листопад місяць 2010
року в сумі 160,83 грн., за грудень місяць
2010 року в сумі 185,36 грн.; пп. 168.1.2, 68.1.5 п.
168.1 ст. 168 Податкового кодексу України в
результаті чого допущено порушення
вимог податкового законодавства під
час перевірки питань щодо повноти та
своєчасності сплати податку на доходи
фізичних осіб не перераховано до
бюджету суму податку утриманого з
доходу платника податку за квітень 2012
року у сумі 1257,70 грн., за травень 2012 року
у сумі 5961,30 грн.; за червень 2012 року у
сумі 5654,86 грн.; за вересень 2012 року у
сумі 2693,02 грн.; за жовтень 2012 року у сумі
5133,95 грн.; за листопад 2012 року у сумі 8579,39
грн.; пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового
кодексу України відповідно до якої
встановлено відображення
недостовірних відомостей у податкових
розрахунках сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платника
податку та сум утриманого із них
податку за 3-4 квартали 2011 року та 1-4
квартали 2012 року.

Не погодившись з зазначеними
висновками акту перевірки від 01.11.2013
року № 1273/21-0322-1/24961365 позивач
подав заперечення на зазначений акт
(а.с.51-53).

Вказані заперечення позивача щодо
відсутності встановлених актом
перевірки від 01.11.2013 року №
1273/21-0322-1/24961365 порушень податкового
законодавства з боку ТОВ «МІГ» були
майже повністю враховані відповідачем,
за виключенням доводів позивача щодо
відсутності порушень з боку ТОВ «МІГ» в
частині нарахування та сплати податку
з доходів фізичних осіб.

Поряд з цим, надаючи позивачу відповідь
на його заперечення на акт перевірки
від 01.11.2013 року № 1273/21-0322-1/24961365,
відповідачем були встановлені
додаткові порушення податкового
законодавства з боку ТОВ «МІГ», які не
були встановлені при проведенні
перевірки позивача та не були
викладені у зазначеному акті,
складеному за її результатами, а саме
відповідач зазначив, що дійсно
встановлені в акті перевірки порушення
податкового законодавства з боку ТОВ
«МІГ», за виключенням порушень в
частині нарахування та сплати податку
з доходів фізичних осіб, відсутні,
проте ТОВ «МІГ» за перевіряємий період
декларувалось від'ємне значення
об'єкту оподаткування податком на
прибуток за рахунок здійснення обсягів
продажу товарів (робіт, послуг) по
цінам, нижчим їх реальної вартості
(відповідь на заперечення до акту
перевірки від 15.11.2013 року № 4773/10/21-03-22-0105
(а.с.54-65)).

На підставі висновків вказаної
відповіді на заперечення до акту
перевірки від 15.11.2013 року №
4773/10/21-03-22-0105, податковим органом
прийняті податкові повідомлення -
рішення від 19.11.2013 року № 4, яким
позивачеві збільшено грошові
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб за штрафними санкціями
на 7830,06 грн., від 20.11.2013 року № ,
яким позивачеві збільшено грошові
зобов'язання з податку на прибуток на
6366,00 грн., у тому числі, за основним
платежем на 5093,00 грн., № , яким
позивачеві зменшено суму від'ємного
значення об'єкту оподаткування
податком на прибуток за 2012 рік на 886546,00
грн., № , яким позивачеві
збільшено грошові зобов'язання з
податку на додану вартість на 255843,00
грн., у тому числі, за основним платежем
на 204674,00 грн.

Не погодившись з вказаними податковими
повідомленнями - рішеннями позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та частково
задовольняючи вимоги ТОВ «МІГ», суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач позбавлений повноважень на
встановлення у відповіді на
заперечення до акту перевірки нових
порушень, що не були відображені у
самому акті перевірки, оскільки це вже
є повторною перевіркою платника, яка
може бути проведена у виключних
випадках із дотриманням норм
Податкового кодексу України, а відтак,
оскільки встановлені під час перевірки
порушення з боку ТОВ «МІГ» порядку
нарахування ПДВ та податку на прибуток
визнані безпідставними самим
податковим органом, суд першої
інстанції дійшов висновку, що прийняті
відповідачем податкові повідомлення -
рішення від 20.11.2013 року
№№ , , є протиправними
та такими, що підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків (п.п. 75.1.2. п. 75.1. ст. 75
Податкового кодексу України).

Порядок оформлення результатів
документальної планової перевірки
встановлено статтею 86 цього Кодексу (п.
77.9 ст. 77 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 86 Податкового кодексу
України результати перевірок (крім
камеральних та електронних перевірок)
оформлюються у формі акта або довідки,
які підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

З метою забезпечення єдиного порядку
відображення результатів
документальних перевірок платників
податків - юридичних осіб (резидентів і
нерезидентів) та їх відокремлених
підрозділів наказом Державної
податкової адміністрації України
22.12.2010 року № 984, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 12.01.2011
року за № 34/18772, затверджено Порядок
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства.

Відповідно до пункту 3 розділу І
вказаного Порядку, акт - службовий
документ, який підтверджує факт
проведення документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Пунктами 4-6 розділу І зазначеного
Порядку встановлено, що акт
документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. За
результатами документальної перевірки
в акті викладаються всі суттєві
обставини фінансово-господарської
діяльності платника податків, які
мають відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. Факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Відповідно до п. 2.5 розділу ІІ цього ж
Порядку у разі встановлення перевіркою
порушень податкового законодавства за
кожним відображеним в акті фактом
порушення необхідно: чітко викласти
зміст порушення з посиланням на
конкретні пункти і статті законодавчих
актів, що порушені платником податків,
зазначити період (місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень; зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення; у разі відсутності
первинних документів або ненадання для
перевірки первинних та інших
документів, що підтверджують факт
порушення, зазначити перелік цих
документів.

Згідно вимог п. 6 р. ІV зазначеного
Порядку у разі незгоди платника
податків або його законних
представників з висновками перевірки
чи фактами та даними, викладеними в
акті (довідці) документальної
перевірки, вони мають право подати свої
заперечення протягом п'яти робочих
днів з дня отримання акта (довідки), які
у випадку їх подання, є невід'ємною
частиною (додатком) до акта (довідки)
перевірки.

За результатами розгляду заперечень
складається висновок довільної форми,
у якому зазначаються наведені в акті
(довідці) перевірки висновки, факти та
дані, відносно яких надано заперечення
платником податків, короткий зміст
заперечень, наводиться обґрунтування
позиції органу державної податкової
служби стосовно кожного питання,
порушеного в запереченнях, та
підводиться підсумок щодо
обґрунтованості заперечень.

На підставі висновку складається
обґрунтована письмова відповідь щодо
результатів розгляду заперечень, яка
підписується керівником (заступником
керівника) органу державної податкової
служби та надсилається платнику
податків у порядку, встановленому
абзацом другим цього пункту.

Відповідно до п. 7 р. ІV цього ж Порядку
за результатами розгляду керівником
органу державної податкової служби
(його заступником) акта перевірки,
заперечень посадових осіб платника
податків або його законних
представників та інших матеріалів
перевірки, у терміни та порядку,
встановлені Кодексом, приймаються
відповідні податкові
повідомлення-рішення.

З наведених положень Податкового
кодексу України та Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства
вбачається, що під час розгляду
заперечень платника податків на акт,
складений за результатами проведеної
перевірки відносно нього, податковий
орган позбавлений повноважень на
встановлення нових порушень, що не були
відображені у самому акті перевірки.
Колегія суддів наголошує, що
податковий орган має повноваження на
визначення суб'єкту господарювання
грошових зобов'язань у разі виявлення з
боку такого суб'єкта господарювання
вимог податкового законодавства. При
цьому, перевірка дотримання вимог
податкового законодавства може бути
здійсненна податковим органом при
наявності підстав визначених
Податковим кодексом України, за
результатами якої складається акт або
довідка в залежності від наявності або
відсутності порушень платником
податків вимог податкового
законодавства. Іншого порядку щодо
виявлення порушень з боку суб'єкта
господарювання вимог податкового
законодавства Податковий кодекс
України не містить.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
спірні податкові повідомлення -
рішення від 20.11.2013 року №№ , ,
прийняті відповідачем не за
результатами проведеної перевірки, а
за результатами розгляду заперечень
позивача на акт перевірки, складений за
результатами перевірки проведеної
відносно нього, та під час розгляду
таких заперечень податковим органом
були встановленні нові порушення вимог
податкового законодавства з боку
позивача, що не були встановлені під
час проведення перевірки, за
результатами якої складено акт,
заперечення на який був предметом
розгляду, що фактично є повторною
перевіркою платника податків, яка може
бути проведена у виключних випадках із
дотриманням норм Податкового кодексу
України, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку щодо наявності підстав для
задоволення вимог позивача в частині
скасування податкових повідомлень -
рішень від 20.11.2013 року №№ , ,
.

Доводи апеляційної скарги жодним чином
не спростовують вказаних висновків
суду. В апеляційній скарзі апелянтом
фактично продубльовано зміст
відповіді на заперечення позивача на
акт перевірки, без будь-яких посилань
на наявність у податкового органу
повноважень на встановлення нових
порушень з боку платника податків
вимог податкового законодавства при
розгляді заперечень на акт перевірки,
складений за результатами проведення
перевірки відносно нього.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне наголосити, що, як вбачається
зі змісту відповіді на заперечення до
акту перевірки від 15.11.2013 року №
4773/10/21-03-22-0105, яка стала підставою для
прийняття відповідачем податкових
повідомлень - рішень від 20.11.2013 року №№
, , , та зміст якої
апелянтом продубльовано в поданій
апеляційній скарзі, як на підставу для
визначення позивачу грошових
зобов'язань відповідач посилається на
те, що у перевіряємий період останнім
був здійснений продаж товарів, робіт,
послуг на цінами нижче звичайних.

Однак, колегія суддів наголошує, що
чинним законодавством України
встановлений особливий порядок
дослідження розміру звичайних цін. Так,
з метою перевірки відповідності рівня
цін, за якими позивачем
реалізовувалась продукція пов'язаним
особам, рівню звичайних цін, відповідач
зобов'язаний був використати
інформацію про укладені на момент
продажу такого товару (роботи, послуги)
договори з ідентичними (однорідними)
товарами (роботами, послугами) у
співставних умовах. При цьому, аналізу
підлягає не лише інформація стосовно
цін, за якими продукція
реалізовувались відповідним платником
податків іншим ніж пов'язаним особам
контрагентам, а рівень звичайних цін,
який існує на відповідному ринку
товарів, що передбачає аналіз цін на
ідентичні або аналогічні товари, за
якими такі товари реалізуються іншими
особами на ринку товарів в межах
відповідної території.

Проте, відповідь на заперечення до акту
перевірки від 15.11.2013 року
№ 4773/10/21-03-22-0105, яка стала підставою для
прийняття відповідачем податкових
повідомлень - рішень від 20.11.2013 року №№
, , , не містить
будь-яких посилань на рівень звичайних
цін реалізованої позивачем продукції,
та під час розгляду справи в суді
відповідачем не надано жодних доказів,
які б засвідчували рівень звичайних
цін на реалізовану позивачем продукцію
на відповідному ринку товарів.

Окрім викладеного, колегія суддів
зазначає, що відповідачем, також, не
доведено й те, що ним реалізовано
передбачене п. 73.3 ст. 73 Податкового
кодексу України право надіслати запит
платнику податку з приводу
відповідності його цін рівню звичайних
в межах виконання покладеного на
податковий орган обов'язку доведення
того, що ціна договору не відповідає
рівню звичайної ціни у випадках,
визначених цим Законом. Тобто,
встановивши факт реалізації та/або
надання в оренду продукції/товару за
ціною, нижчою за звичайну, податковий
орган повинен був вимагати (шляхом
надання письмового запиту) у платника
податків документального
обґрунтування рівня цін, за якими
реалізовувалася/надавалась в оренду
конкретна продукція, товар. У випадку,
якщо платник не зміг обґрунтувати
рівня цін, за якими
реалізовувались/надавались в оренду
конкретні види товару, податковий
орган міг і повинен був визначити
«звичайну» ціну такого товару в
конкретний період та визначити
податкові зобов'язання виходячи з
рівня звичайних цін та таку продукцію.
При цьому, колегія суддів констатує, що
підставність застосування податковим
органом «звичайних цін» повинно бути
доведено належним чином та саме
податковий орган несе обов'язок
належного доведення в судовому порядку
факту того, що фактична ціна договору
не відповідає рівню звичайної ціни.

Однак, в даному випадку відповідачем не
надано будь-яких доказів того, що ним
проводився аналіз конкретних
господарських операцій платника
податків, вимагалися документи та
пояснення на обґрунтування рівня цін
реалізації/надання в оренду
продукції/товару, робилися запити в
компетентні державні органи чи
спеціалізовані торгівельні
організації для визначення рівня цін з
урахуванням регіональних та сезонних
чинників тощо.

З огляду на викладене, оскільки доводи
апеляційної скарги встановлених
обставин справи та висновків суду
першої інстанції не спростовують та не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи, судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та постановлено
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
відповідно до ст. 200 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2014
року - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 28 лютого
2014 року по справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «МІГ» до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів після набрання
чинності безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний колегією суддів 23 травня
2014 року.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/