Справа № 872/15768/13
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2014 рокусправа № 808/5098/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - не з'явився

відповідача: - Касьяненко А.А.
(дов.від 27.12.2013 р.), Ахметзянова Г.А.
(дов.від 30.12.2013 р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Запорізького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 27 серпня 2013
р. у справі № 808/5098/13-а

за позовом Запорізьке обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

до Управління Державної служби
охорони при Головному управлінні
Міністерства внутрішніх справ України
в Запорізькій області

про стягнення суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у 2012 році, -

ВСТАНОВИВ:

"28" травня 2013 р. Запорізьке обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулось до суду з
адміністративним позовом до
Управління Державної служби охорони
при Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в Запорізькій
області в якому просило стягнути з
відповідача суму
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у 2012 році у розмірі 321 458,32
грн., з яких 318 717,50 грн.
адміністративно-господарські санкції
та 2 740 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
згідно з поданим звітом
середньооблікова кількість працюючих
інвалідів, які працювали на
підприємстві відповідача протягом 2012
року є 13 осіб, але позивач зазначає, що
відповідно до статті 19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" таких осіб повинно
бути 23, у зв'язку з чим були відповідачу
нараховані
адміністративно-господарські санкції
та пеня за несплату такої санкції, які
позивач просить стягнути з
відповідача.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 27 серпня 2013
р. у справі № 808/5098/13-а в задоволенні
адміністративного позову Запорізьке
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів до Управління
Державної служби охорони при Головному
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Запорізькій області
про стягнення суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у 2012 році - відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що з
урахуванням особливостей щодо
працевлаштування інвалідів суб'єктами
охоронної діяльності, відповідачем
дотримано та навіть перевищено
норматив з працевлаштування інвалідів
відповідно до кількості
адміністративно-управлінського
персоналу.

Не погодившись з постановою суду,
Запорізьким обласним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
подано апеляційну скаргу, згідно якої
особа, яка подає апеляційну скаргу
просить скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 27 серпня 2013
р. у справі № 808/5098/13-а, як таку що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що суд не врахував, що
відповідачем працевлаштовано 13 осіб
інвалідів, що є меншим ніж встановлено
нормативом відповідно до загальної
кількості робочих місць.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились
представники позивача. Запорізьким
обласним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів до суду
надіслано клопотання про розгляд
справи без участі представника
позивача.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, нез'явлення в судове
засідання представників позивача не
перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено під час апеляційного
перегляду справи, середньооблікова
кількість штатних працівників
Управління Державної служби охорони
при Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в Запорізькій
області за 2012 рік становила 584 особи, з
яких 86 осіб - середньооблікова
кількість посад вільнонайманого
складу адміністративно-управлінського
персоналу та господарського
обслуговування, 498 осіб -
середньооблікова кількість охоронців,
що підтверджено звітом №10-ПІ за 2012 рік
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та довідками про
середньооблікову кількість
працівників за видами охоронної
діяльності у 2012 році. Середньооблікова
кількість штатних працівників, яким
встановлено інвалідність - 13 осіб.

Відповідачем щороку подається Звіт про
наявність вакансій за формою № 3-ПН до
Південного центру зайнятості м.
Запоріжжя та Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за формою
№10-ПІ до Запорізького обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів та здійснюються інші заходи
щодо утворення робочих місць для
інвалідів відповідно до
загальнооблікової кількості штатних
працівників вільнонайманого складу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що законодавство України ставить
певні обмеження за рівнем фізичної
підготовки та станом здоров'я щодо
можливості прийняття на службу до
органів міліції, тому для таких
роботодавців норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів
повинен розраховуватися виходячи з
середньооблікової чисельності лише
вільнонайманих працівників, робота
яких не пов'язана зі шкідливими,
важкими умовами праці та з підвищеною
небезпекою.

Колегія суддів з такими висновками
суду першої інстанції погоджується та
вважає їх правильними з огляду на
наступне.

Статтею 18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» (далі Закон) передбачено
обов'язок підприємств, установ,
організацій, фізичних осіб, які
використовують найману працю, виділяти
та створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно ст. 19 Закону, для підприємств
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Відповідно до Положення про Державну
службу охорону при Міністерстві
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.08.1993 року за № 615, Державна служба
охорони є підпорядкованою
Міністерству внутрішніх справ України
єдиною централізованою системою, яка
складається в тому числі з управлінь,
та створена для здійснення заходів
щодо охорони нерухомих об'єктів та
іншого майна, в тому числі вантажів,
тимчасового зберігання валютних
цінностей, забезпечення особистої
безпеки громадян, а також технічного
захисту інформації на договірних
засадах в порядку, встановленому
законодавством.

При цьому одним з основних завдань
Державної служби охорони є здійснення
за договорами заходів щодо охорони
особливо важливих об'єктів згідно з
переліком, який затверджується
Кабінетом Міністрів України, інших
об'єктів, вантажів, інкасації,
перевезення, тимчасового зберігання
валютних цінностей, забезпечення
особистої безпеки громадян, а також
технічного захисту інформації в
порядку, встановленому законодавством.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні", з
метою реалізації творчих і виробничих
здібностей інвалідів та з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації
їм забезпечується право працювати на
підприємствах, в установах,
організаціях із звичайними умовами
праці -в цехах, дільницях, де
застосовується праця інваліда, а також
займатися підприємницькою чи іншою
трудовою діяльністю, яка не заборонена
законом.

Пунктом 1 Положення про робоче місце
інваліда і порядок працевлаштування
інвалідів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.05.1995р.
№314 (із змінами та доповненнями),
зазначено, що робоче місце інваліда - це
окреме робоче місце або ділянка
виробничої площі на підприємстві
(об'єднанні), в установі чи організації
незалежно від форм власності та
господарювання, де створені необхідні
умови праці інваліда. Згідно п. 14
Положення, підприємства (об'єднання),
установи та організації у межах
доведеного нормативу створюють на
власні кошти робочі місця для
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
охорону праці", державна політика в
галузі охорони праці базується на
принципах, зокрема: пріоритету життя і
здоров'я працівників, повної
відповідальності роботодавця за
створення належних, безпечних здорових
умов праці; встановлення єдиних вимог з
охорони праці для всіх підприємств та
суб'єктів підприємницької діяльності
незалежно від форм власності та видів
діяльності.

Згідно ст. 5 цього Закону, умови
трудового договору можуть містити
положення, що не суперечать законам та
іншим нормативно-правовим актам з
охорони праці. Працівнику не може
пропонуватись робота, яка за медичним
висновком протипоказана йому за станом
здоров'я. До виконання робіт підвищеної
небезпеки та тих, що потребують
професійного добору, допускаються
особи за наявності висновку
психофізіологічної експертизи.

Відповідно до ст. 12 цього Закону,
підприємства, які використовують працю
інвалідів, зобов'язані створювати для
них умови праці з урахуванням
рекомендацій медико-соціальної
експертизи та індивідуальних програм
реабілітації, вживати додаткових
заходів безпеки праці, які
відповідають специфічним особливостям
цієї категорії працівників.

Відтак, у випадку, коли з урахуванням
специфіки підприємства більшість
посад на підприємстві пов'язані з
важкими умовами праці, де заборонена
праця інвалідів, то праця інвалідів має
використовуватися на цьому
підприємстві не інакше, як з
урахуванням такої специфіки.

Таким чином, при визначенні нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, слід враховувати ту
кількість робочих місць, які не
пов'язані з шкідливими, важкими та
небезпечними умовами праці, що
визначаються в порядку, встановленому
законодавством України: Закону України
"Про охорону праці", наказу
Міністерства охорони здоров'я "Про
вдосконалення науково-методичного
забезпечення державної
санітарно-епідеміологічної служби
транспорту України", Закону України
"Про забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення".

З огляду на викладене, суд погоджується
з доводами відповідача про те, що праця
інвалідів може використовуватись лише
на тих підприємствах та на тих посадах,
де це є об'єктивно можливим, з
урахуванням особливостей захворювання
інваліда. У випадку ж, коли умови праці
передбачають підвищений ризик для
життя і здоров'я особи або є важкими, то
праця інвалідів на таких посадах, у
відповідності з зазначеними вище
правовими нормами, використовуватись
не може.

Державна служба зайнятості, як
визначено у ст.18-1 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" здійснює пошук
підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань. Виходячи з зазначених
положень Закону про захист інвалідів,
обов'язок підприємства щодо створення
робочих місць для інвалідів не
супроводжується його обов'язком
підбирати і працевлаштовувати
інвалідів на створені робочі місця.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідачем норматив
працевлаштування інвалідів відповідно
до кількості
адміністративно-управлінського
персоналу, дотримано, оскільки на
підприємстві у 2012 році працювало 13
осіб, яким, відповідно до закону,
встановлено інвалідність.

Позивачем в установленому порядку не
доведено, що відповідачем відмовлено в
працевлаштуванні інвалідів. З огляду
на відсутність обов'язку у відповідача
здійснювати пошук інвалідів для їх
працевлаштування, відсутність вини
відповідача, відсутні і підстави для
застосування
адміністративно-господарських
санкцій.

Особа несе господарсько-правову
відповідальність у вигляді
застосування до неї
адміністративно-господарських санкцій
лише за вчинення правопорушення у
сфері господарювання, а невід'ємним
елементом останнього є наявність вини.
Оскільки відповідачем не порушені
норми чинного законодавства,
застосовані до нього позивачем
адміністративно-господарські санкції
є необґрунтованими, а позовні вимоги -
такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, постанову суду першої
інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Запорізького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 27 серпня
2013 р. у справі № 808/5098/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 27 серпня
2013 р. у справі № 808/5098/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко