Справа № 183/2800/14
Суддя: Парфьонов Д. О.
Дата ухвалення: 2014-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/2800/14
№ 2-а/183/191/14
П О С Т А Н О В А

іменем України

08.05.2014 року Суддя Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області Парфьонов Д.О., розглянувши в
порядку скороченого провадження в
приміщені суду адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в м.
Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області про
визнання протиправними дій
відповідача та зобов`язання вчинити
певні дії щодо здійснення перерахунку
пенсії відповідно до закону, -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2014 року позивач звернулась до
суду з позовом до Управління
Пенсійного Фонду України в м.
Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області в
якому просив дії Управління Пенсійного
фонду України в м. Новомосковську та
Новомосковському районі щодо
перерахунку пенсії в розмірі 80%
відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України
«Про прокуратуру» в редакції від 01.10.2011
визнати протиправними; зобов’язати
Управління Пенсійного фонду України в
м. Новомосковську та Новомосковському
районі перерахувати з 01 липня 2012 року
призначену позивачу пенсію у зв’язку з
підвищенням заробітної плати
працівникам прокуратури згідно з
вимогами ст.50-1 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1789-ХІІ "Про
прокуратуру" (далі - Закон № 1789-ХІІ) в
редакції від 12.07.2001, на підставі довідки
прокуратури Дніпропетровської області
від 13.09.2012 №18ф-229, в розмірі 90% місячного
заробітку та виплатити різницю між
фактично отриманою та належною до
оплати сумою пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані
законодавчо визначеним правом
позивача на перерахунок призначеної
пенсії у зв’язку з підвищенням
заробітної плати працівникам
прокуратури.

Відповідач заперечував проти
проведення перерахунку з посиланням на
положення Закону України від 8 липня 2011
року № 3668-VI «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» (далі -
Закон № 3668-VІ) постанови Кабінету
Міністрів України від 31 травня 2012 року
№ 505 «Про упорядкування структури та
умов оплати праці працівників органів
прокуратури» (далі - постанова № 505),
згідно яких розмір пенсії провадиться
в розмірі 80% від суми місячної (чинної)
заробітної плати.

Оцінивши повідомлені позивачем та
відповідачем обставини, вважаю за
можливе винести рішення без проведення
судового засідання та виклику осіб, які
беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, вважаю за
необхідне задовольнити позовні вимоги
частково з огляду на наступне.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного Фонду України в м.
Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області та
отримувала пенсію за вислугу років
згідно Закону України «Про
прокуратуру» з 03 січня 2003 року,
виходячи з 90 % від середнього заробітку,
що не заперечується сторонами у справі.

Пенсія призначена ОСОБА_2 при
загальному стажі роботи 28 років 2
місяця 16 днів, в тому числі час роботи в
органах прокуратури - 23 років 9 місяців
22 дні, що складає 90 % від середнього
заробітку.

З 01 липня 2012 року, на підставі
розпорядження Начальника УПФУ в м.
Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області №
134038 від 19 вересня 2012 року позивачу
проведено перерахунок пенсії за
вислугою років згідно Закону України
«Про прокуратуру» та довідки про
заробітну плату № 18ф-229 від 13 вересня 2012
року виходячи з 80 % заробітку, при цьому,
розмір пенсії після перерахунку склав
4197,71 грн., із заробітної плати 5243,39 грн.

Листом УПФУ в м. Новомосковську та
Новомосковському районі
Дніпропетровської області від 18 квітня
2014 року № Д-59 позивачу роз'яснено, що
перерахунок її пенсії здійснено на
підставі Закону України «Про
прокуратуру» в редакції Закону України
від 31 травня 2012 року р. з урахуванням
Постанови КМУ «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників органів прокуратури» від 31
травня 2012 р. № 505 в розмірі 80 % від суми
місячної заробітної плати.

Вважаючи такий перерахунок пенсії
незаконним, позивач звернувся з даним
адміністративним позовом до суду.

Згідно норм законодавства, умови та
порядок пенсійного забезпечення
прокурорів і слідчих визначено статтею
50-1 Закону № 1789-ХІІ. Редакція зазначеної
статті змінювалась.

Частиною першою статті 50-1 Закону №
1789-ХІІ (у редакції, чинній на час
призначення пенсії позивачу)
встановлено, що прокурори і слідчі зі
стажем роботи не менше 20 років, у тому
числі зі стажем роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 10 років, мають право на пенсійне
забезпечення за вислугу років
незалежно від віку. Пенсія
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їхньої місячної (чинної)
заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1
жовтня 2011 року, внесено зміни до статті
50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у
відсотках розмір пенсії за вислугу
років, яка призначається прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними такого
права, внаслідок чого встановлено, що
прокурори і слідчі мають право на
пенсійне забезпечення за вислугу років
незалежно від віку за наявності на день
звернення вислуги років. Пенсія
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їхньої місячної (чинної)
заробітної плати до якої включаються
всі види оплати праці, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії.

З огляду на викладене, з 1 жовтня 2011 року
положення частини першої статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ щодо призначення
прокурорам і слідчим пенсії за вислугу
років у розмірі не більше 90 відсотків
від суми місячного (чинного) заробітку
втратили чинність у зв'язку з внесенням
змін до редакції цієї статті Законом №
3668-VІ.

Водночас, підстави та порядок
перерахунку пенсії прокурорам
регулюють частини тринадцята та
вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ,
положення яких щодо перерахунку пенсії
у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ
не зазнали змін, змінилася лише
нумерація частин цієї статті.

У відповідності до ч.13 ст.50-1 Закону №
1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій
провадиться за документами пенсійної
справи та документами, додатково
поданими пенсіонерами, виходячи з
розміру місячного заробітку за
відповідною посадою, з якої особа
вийшла на пенсію, станом на час
звернення за призначенням або
перерахунком. Призначені працівникам
прокуратури пенсії перераховуються у
зв'язку з підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, в якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш як за
12 місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи (ч.18 ст.50-1 Закону №
1789-ХІІ).

Враховуючи викладене, при перерахунку
пенсії працівникам прокуратури має
застосовуватися норма, що визначає
розмір пенсії у відсотках, яка діяла на
момент призначення пенсії, відтак,
внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті
50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії
у відсотках стосуються порядку
призначення пенсії прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними права на
пенсійне забезпечення, а не
перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку
пенсії різні за змістом та механізмом
їх проведення. Нормами, які визначають
механізм проведення перерахунку
пенсії за вислугу років прокурорам є
частини тринадцята та вісімнадцята
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Вирішуючи питання про застосування
цього Закону у часі, суд зазначає, що
згідно зі статтею 22 Конституції
України закріплені нею права і свободи
не є вичерпними, гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законодавчих актів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме - у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від 6
липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо
права на пільги та від 20 березня 2002 року
№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг,
компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний
Суд України вказав, що необхідність
додаткових гарантій соціальної
захищеності цієї категорії громадян як
під час проходження служби, так і після
її закінчення зумовлена насамперед
тим, що служба у Збройних Силах України,
інших військових формуваннях та
правоохоронних органах держави
пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватися
наявністю підвищених гарантій
соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно-правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях
Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій працівників правоохоронних
органів, зокрема працівників
прокуратури, зміст та обсяг досягнутих
ними соціальних гарантій не може бути
звужено шляхом внесення змін до
законодавства, а правовідносини щодо
їхнього пенсійного забезпечення
виникають на момент звернення за
призначенням пенсії.

Враховуючи вищевикладені обставини,
оскільки пенсію позивачу обчислено з 03
січня 2003 року, станом на момент
перерахунку пенсії позивач вже набув
право отримати підвищену пенсію у
розмірі 90 відсотків від суми місячного
(чинного) заробітку, а дії відповідача
щодо перерахування з 01.07.2012 пенсії у
розмірі 80% від суми місячного заробітку
є протиправними.

Однак, відповідно до ч.1, 2 ст.99 КАС
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст.100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

У відповідності до п.9 ч.1 ст.155 КАС
України, суд своєю ухвалою залишає
позовну заяву без розгляду, якщо
позовну заяву подано з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду
і суд не знайшов підстав для визнання
причин пропуску строку звернення
до адміністративного суду поважними.

Як свідчать обставини справи, спір
виник внаслідок того, що позивач
вважає, що відповідачем, як суб`єктом
владних повноважень здійснено
перерахунок пенсії не в належному
розмірі.

При цьому необхідно враховувати, що
предметом позову в даній справі є
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень, пов'язана з пенсійними
виплатами, які є регулярними,
щомісячними платежами, тому слід
перевіряти строк звернення до суду
залежно від виду платежу та тривалості
періоду, за який виник спір.

Як свідчить долучена до матеріалів
позову відповідь відповідача на
звернення позивача № Д-59 від 18 квітня
2014 року, позивачу здійснено
перерахунок пенсії на підставі
розпорядження Начальника УПФУ в м.
Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області №
134038 від 19 вересня 2012 року.

Враховуючи, що позивач щомісячно
одержував пенсійні платежі з 19 вересня
2012 року та на протязі періоду з 19
вересня 2012 року по 07 квітня 2014 року міг
звернутись до відповідача з вимогами
про надання роз`яснення формування
своєї допомоги, однак цим правом
скористався лише в квітні 2014 року,
отримавши копію розпорядження про
перерахунок пенсії та відповідь від 18
квітня 2014 року щодо порядку її
формування - дату отримання відповіді
на звернення не можна вважати за дату, з
якої позивачу стало відомо про
порушення своїх прав.

Зокрема, для правильного обчислення
строку звернення до суду важливим є
визначення його початкового моменту.

Виходячи з вимог ст. 99 ч. 2 КАС України
початок перебігу строку звернення до
суду, суд пов'язує не з фактом
обізнаності особи, якій належить
порушене право в зв'язку з тим, що цей
суб'єктивний момент є результатом
недбалого ставлення особи до охорони
власних прав, а з моменту, коли вона
повинна була дізнатися про таке
порушення. Враховуючи що позивач
отримуючи пенсію в меншому розмірі,
принцип, закріплений ст.68 Конституції
України, позивачем не доведено, що ним
пропущено шестимісячний строк,
передбачений ст. 99 КАС з поважних
причин.

Позивач звернувся з позовом до суду 24
квітня 2014 року, таким чином вимоги про
проведення перерахунку призначеної
пенсії за період з 01 липня 2012 року до 24
жовтня 2013 року підлягають залишенню
без розгляду, а позов підлягає
задоволенню в частині визнання
неправомірними дій позивача щодо вимог
про зобов`язання проведення
перерахунку з 24 жовтня 2013 року.

Керуючись ст.ст. 71, 158, 160 – 163, 183-2 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області про
визнання протиправними дій
відповідача та зобов`язання вчинити
певні дії щодо здійснення перерахунку
пенсії відповідно до закону.

Дії Управління Пенсійного фонду
України в м. Новомосковську та
Новомосковському районі щодо виплати
ОСОБА_1 пенсії в розмірі 80% від суми
місячного (чинного) заробітку
відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України
«Про прокуратуру» в редакції від 01.10.2011
визнати протиправними.

Зобов’язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Новомосковську та
Новомосковському районі з 24 жовтня 2013
року перерахувати призначену ОСОБА_1
пенсію у зв’язку з підвищенням
заробітної плати працівникам
прокуратури згідно з вимогами ст.50-1
Закону України «Про прокуратуру» в
розмірі 90% від суми місячного
заробітку, на підставі довідки
прокуратури Дніпропетровської області
від 13.09.2012 №18ф-229, та виплатити різницю
між фактично отриманою та належною до
оплати сумою пенсії.

В решті адміністративного позову –
відмовити.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України,
постанова суду підлягає негайному
виконанню у межах суми стягнення за
один місяць.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили відповідно до
вимог ст. 254 КАС України та може бути
оскаржена в порядку та строки,
передбачені ст. 186 КАС України, до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області.

Суддя:

Д.О. Парфьонов