Справа № К/9991/3730/12-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року м. Київ
К/9991/3730/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду (далі - УПФ) України в
Залізничному районі міста Сімферополь
Автономної Республіки (далі - АР) Крим
про нарахування та виплату підвищення
до пенсії дітям війни, за касаційною
скаргою УПФ України в Залізничному
районі міста Сімферополь АР Крим на
постанову Залізничного районного суду
міста Сімферополя АР Крим від 24 грудня
2010 року та постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29 листопада 2011 року, -

встановив:

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернулася в
суд із позовом до УПФ України в
Залізничному районі міста Сімферополь
АР Крим про нарахування недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги. Свої вимоги мотивувала тим,
що вона відноситься до категорії «діти
війни» і відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» має право на щомісячну державну
соціальну допомогу в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком. Оскільки
належна допомога в період 2010 року їй не
виплачувалась, просила визнати
неправомірними дії УПФ України в
Залізничному районі міста Сімферополь
АР Крим та стягнути з відповідача на її
користь недоплачену надбавку до пенсії
в розмірі 1702грн.

Постановою Залізничного районного
суду міста Сімферополя АР Крим від
24.12.2010р. позов задоволено частково.
Зобов'язано УПФ України в Залізничному
районі міста Сімферополь АР Крим
нарахувати та виплатити ОСОБА_4
соціальну допомогу як дитині війни за
період з червня по листопад 2010р. в
розмірі 984,90 грн. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_4
судові витрати у розмірі 3,40грн.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29.11.2011р. постанову Залізничного
районного суду міста Сімферополя АР
Крим від 24.12.2010р. змінено, викладено
другий абзац резолютивної частини
постанови у наступній редакції:
«Зобов'язати УПФ України в
Залізничному районі міста Сімферополь
АР Крим нарахувати та виплатити
позивачеві соціальну допомогу як
дитині війни за період з червня по
листопад 2010 року». В іншій частині
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі УПФ України в
Залізничному районі міста Сімферополь
АР Крим, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства (далі -
КАС) України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від
18.11.2004р. №2195-IV дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни в
розумінні ст.1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і має
право на державну соціальну підтримку,
зокрема, відповідно до ст.6 цього Закону
- на підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Статтею 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» від
27.04.2010р. №2154-VI Кабінету Міністрів
України було надано право у 2010 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Варто звернути увагу, що названа норма
передбачає встановлення в абсолютних
сумах розміри лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати.
Відповідно її дія не поширюється на
спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком, а не від
розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році
дітям війни підвищення до пенсії
повинні були здійснюватися в розмірі,
встановленому відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

За приписами ч.2 ст.99 КАС України (у
редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України (у
редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом)
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 звернулася в суд із цим позовом
лише 16.12.2010р. (хоча судом першої
інстанції помилково встановлено, що
06.12.2010р.), не надавши належних доказів
поважності причин пропуску
передбаченого процесуальним законом
строку для звернення до
адміністративного суду, то суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив її
позовні вимоги у межах шестимісячного
строку до моменту звернення позивача в
суд.

Змінюючи постанову суду першої
інстанції, апеляційний суд правомірно
виключив посилання на зобов'язання
відповідача виплатити доплату до
пенсії в конкретно визначеній грошовій
сумі, оскільки суд не може перебирати
на себе функцію органу, на який
законодавством покладено повноваження
щодо нарахування такої доплати.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
не звернув уваги на те, що
задовольняючи позовні вимоги за період
з червня по листопад 2010 року, суд першої
інстанції не визначив конкретного
періоду, із зазначенням дат, за який УПФ
України в Залізничному районі міста
Сімферополь АР Крим необхідно
здійснити перерахунок та виплату
вказаного підвищення до пенсії
позивачеві, а оскільки ОСОБА_4
звернулася до суду із зазначеним
позовом 16.12.2010р., то з урахуванням
вищевказаних підстав має право на
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком за період з 16.06.2010р.

Крім того, ухвалюючи рішення суд першої
інстанції помилково дійшов до висновку
про зобов'язання УПФ України в
Залізничному районі міста Сімферополь
АР Крим здійснити ОСОБА_4 нарахування і
виплату соціальної допомоги, тоді як
позивачеві призначена пенсія за віком,
і вона має право на підвищення до
пенсії, а не на соціальну допомогу.

При цьому суд не врахував те, що з
огляду на положення статей 21, 105, 162 КАС
України, адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
протиправними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю.

Отже, поза увагою суду першої інстанції
залишилось те, що адміністративний суд
повинен визнавати рішення, дії чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень протиправними і
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону.

Слід зазначити, що ПФ України діє на
підставі Положення «Про Пенсійний фонд
України» і здійснює свої повноваження
через створені в установленому порядку
територіальні управління. Відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV рішення
щодо призначення, донарахування,
перерахунок пенсій приймаються
територіальними органами ПФ України за
місцем проживання пенсіонерів. Отже,
обов'язок щодо нарахування та виплати
підвищення до пенсії позивачеві,
передбаченого ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
покладається на відповідне
територіальне УПФ України за його
місцем проживання, яким в даному
випадку є УПФ України в Залізничному
районі міста Сімферополь АР Крим.

Крім того, необхідно звернути увагу, що
відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» доплат
до пенсії не може бути причиною
невиконання покладених на УПФ України
зобов'язань, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
в розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Отже, не беруться до уваги доводи
відповідача про неврегульованість
механізму реалізації положень ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» та положень ч.3 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з якої
випливає, що мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є перешкодою
для застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
до обрахування інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком.

Згідно п.4 ч.1 ст.223 КАС України суд
касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
змінити судове рішення суду першої
інстанції, скасувавши судове рішення
суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.225 КАС України суд
касаційної інстанції має право змінити
судове рішення, якщо у справі немає
необхідності досліджувати нові докази
або встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється, є помилковим
тільки в частині.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 225, 230, 232 КАС
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Сімферополь
Автономної Республіки Крим -
задовольнити частково.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29 листопада 2011 року - скасувати.

Постанову Залізничного районного суду
міста Сімферополя Автономної
Республіки Крим від 24 грудня 2010 року -
змінити, резолютивну частину постанови
викласти в наступній редакції: «Позов
ОСОБА_4 задовольнити частково. Визнати
протиправною бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Сімферополь
Автономної Республіки Крим щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_4
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії на 30% мінімальної
пенсії за віком з розміру,
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за період з 16 червня 2010
року. Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Сімферополь
Автономної Республіки Крим здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_4 відповідно
до статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого
частиною 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», і провести відповідні
виплати за період з 16 червня 2010 року
з урахуванням здійснених виплат. Решту
позовних вимог залишити без розгляду».

Постанова оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.