Справа № 821/4193/13-а
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/4193/13-а

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Войтович І.І.,

при секретарі - Сердюк О.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Харченко
М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Управління Пенсійного фонду
України в місті Херсоні

про захист порушених прав,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні в якому просить
захистити її порушені права, шляхом
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України у м. Херсоні визнати
припиненою її участь у системі
загальнообов'язкового пенсійного
страхування і зняти її з реєстрації в
Пенсійному фонді. Також, позивач
просить захистити її порушені права
шляхом скасування свідоцтва про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі зазначаючи, що
відповідно до ст. Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", застрахованою особою є
фізична особа, яка відповідно до цього
Закону підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню і
сплачує (сплачувала) та/або за яку
сплачуються чи сплачувалися у
встановленому законом порядку
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне стархування та до
накопичувальної системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Тобто, статус
застрахованої особи визначається як
особи, що сплачує (сплачувала) та/або за
яку сплачуються чи сплачувалися у
встановленому законом порядку
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.
Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" така особа припиняє
участь у системі загальнообов'язкового
пенсійного страхування у випадку,
визначеному ст. 13 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а саме: якщо особа, яка
підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
відповідно до цього Закону, втратила
визначений цим Законом статус
застрахованої особи. Тобто, коли вона
не сплачує, або за неї не сплачуються
страхові внески. Представник позивача
вважає, якщо ОСОБА_3 не сплачує
страхові внески та за неї не
сплачуються страхові внески
роботодавцем, то відповідно до ст. 13
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" вона втратила статус
застрахованої особи і її участь в
системі загальнообов'язкового
страхування є припиненою. Вважає, що
належним способом захисту права
позивича буде зобов'язання відповідача
визнати припиненою її участь у системі
загальнообов'язкового пенсійного
страхування і зняття її з реєстрації в
Пенсійному фонді та скасування
свідоцтва про загальнообов'язкове
державне страхування. Просив позов
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти задоволення
адміністративного позову з наступних
підстав. Відповідно до ст. 1 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 року
№2464 -VI ( в редакції, що діяла на момент
виникнення спору) зазначено, що
Пенсійний фонд України - орган,
уповноважений відповідно до цього
Закону вести облік платників єдиного
внеску, забезпечувати збір та ведення
обліку страхових коштів, контролювати
повноту та своєчасність їх сплати,
вести Державний реєстр
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та виконувати
інші функції, передбачені законом.
Статтею 4 Закону пердбачено, що
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, зокрема ті, які
використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
тощо. Відповідач є платником єдиного
внеску, зареєстрований в установленому
порядку як фізична особа - підприємець
в Управлінні Пенсійного фонду України
в м. Херсоні та відповідно до п.1 ч.2 ст. 6
Закону, зобов'язана своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок, вести облік виплат (доходу)
застрахованої особи та нарахування
єдиного внеску за кожним календарним
місяцем і календарним роком, зберігати
такі відомості в порядку,
передбаченому законодавством. Щодо
вимоги позивача про скасування
свідоцтва про загальнообов'язкове
соціальне страхування, пояснив, що дане
свідоцтво не видається органами
Пенсійного фонду України та не може
бути у відповідача, оскільки таке
свідоцтво знаходиться у фізичної особи
- підприємця з моменту його реєстрації.
Просив відмовити в задовленні позову.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши
представників сторін, дослідивши
письмові докази, суд вважає, що в
задоволенні позову належить відмовити
з наступних підстав.

Відповідно до п.10 ч.2 ст. 17 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
(попередня редакція) (далі - Закон 1058),
страхувальник зобов'язаний отримати в
територіальному органі Пенсійного
фонду від імені фізичної особи, яку він
зобов'язаний зареєструвати у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, свідоцтво про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та видати його
застрахованій особі.

З пояснень наданих представником
відповідача в судовому засіданні судом
встановлено, що відповідно до
проведеної звірки з центральним
сховищем WEB - CBC, Свідоцтво про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_4
(дівоче прізвище ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_1)
було видане 16.01.2004 року на вимогу
страхувальника - Державного
навчального закладу "Херсонське вище
професійно - комерційне училище №15",
яке відповідно до п.10. ч.2 ст. 17 Закону,
повинно бути передано страхувальником
застрахованій особі. Оскільки строк
зберігання в установах розписок про
вручення становить 3 роки, відповідно
до наказу Головного архівного
управління при Кабінеті міністрів
України №41 від 20.07.1998 року,
документальне підтвердження вручення
Свідоцтва не можливе. Повторно ОСОБА_3,
як фізична особа - підприємець, для
виготовлення або зміни Свідоцтва не
зверталася.

01 січня 2013 року набрав чинності Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон
2464), в якому відповідно до прикінцевих
та перехідних положень, статті 17-19
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» були виключенні. Тому,
видача свідоцтв про
загальнообов'язкове державне
страхування була зупинена, а замість
них запроваджено посвідчення
застрахованої особи, порядок видачі
якого затверджується Кабінетом
Міністрів України (ст.. 22 Закону №2464).

Суд зазначає, що на теперішній час
порядок видачі та зразок посвідчення
застрахованої особи Кабінетом
Міністрів України не регламентовано,
тому видача такого посвідчення не
здійснюється.

З огляду на вищезазначене, суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_3 в частині
скасування свідоцтва про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування є безпідставними та не
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про захист прав
ОСОБА_3, шляхом зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
визнати припиненною участь позивача в
системі загальнообов'язкового
пенсійного страхування і знаття з
реєстрації, суд зазначає наступне.

Як вбачається з тексту позовної заяви
та пояснень представника позивача в
судовому засіданні, в обґрунтування
позовних вимог ОСОБА_3 посилається на
ст. 13 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а саме п.1 ч. 1 ст. 13 Закону
№1058, визначено, що участь
застрахованих осіб у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування припиняється у
разі, якщо особа, яка підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню відповідно до
цього Закону, втратила визначений цим
Законом статус застрахованої особи.

Суд звертає увагу, на те, що підстави
набуття особою статусу застрахованої
особи визначено ст. 11 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Зокрема, п.3 ч.1
ст. 11 цього Закону визначено, що
загальнообов'язковому пенсійному
страхуванню підлягають фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, у
тому числі ті, які обрали особливий
спосіб оподаткування та члени сімей
зазначених фізичних осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Таким чином, статус застрахованої
особи ОСОБА_3, отримала в день її
реєстрації як фізичної особи -
підприємця, а тому втратити зазначений
статус позивач може лише за умови
припинення нею підприємницької
діяльності. Одночасно з цим, фізична
особа - підприємець ОСОБА_3 є
страхувальником.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» ( в редакції чинній на
момент реєстрації позивача як суб'єкта
підприємницької діяльності)
страхувальники - це роботодавці, які
відповідно до цього Закону сплачують
страхові внески.

Статтею 14 Закону визначено, що
страхувальниками є застраховані особи,
зазначені в пунктах 3,4 статті 11 та
частині 1 статті 12 цього закону (тобто
фізичні особи - підприємці).

Суд зазначає, що зареєструвавшись як
фізична особа - підприємець ОСОБА_3
набула статусу страхувальника та
зобов'язання сплачувати страхові
внески, як страхувальник та
застрахована особа.

Наведена позиція законодавця була
збережена і під час прийняття Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Статтею 2
Прикінцевих та перехідних положень
цього Закону визначено, що з дня
набрання чинності цим Законом платники
страхових внесків вважаються
платниками єдиного внеску.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку, що фізична особа -
підприємець ОСОБА_3, як страхувальник
зобов'язана була сплачувати за себе
страхові внески, і в подальшому -
єдиний внесок, тобто дотримуватись
вимог чинного законодавства.

Суд звертає увагу на те, що управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
не надавав статус застрахованої особи
ОСОБА_3, оскільки він був отриманий
автоматично, відповідно до вимог ст. 11
Закону України №1058, лише як наслідок
дії самої особи, а тому суд не вбачає за
можливе зобов'язати УПФУ в м. Херсоні
зняти ОСОБА_3 з реєстрації в системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, так як це право
належить лише позивачу.

Відповідно до п. 1 ч.4 Наказу від 09.09.2013
року №458 «Про затвердження Порядку
обліків платників єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та Положення про
реєстр страхувальників»,
зареєстрованого в Міністерстві
Юстиції України 25.09.2013 року №1646/24178,
зняття з обліку платників єдиного
внеску - фізичних осіб - підприємців
здійснюється лише на підставі
реєстрового запису державного
реєстратора про рішення фізичної особи
- підприємця, щодо припинення нею
підприємницької діяльності.

Суд звертає увагу, що статус позивача,
як особи, що підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню, обумовлюється
його статусом як фізичної
особи-підприємця. Припинення його
участі у системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування, в
даному разі, можливе у випадку
припинення ним підприємницької
діяльності, а не через відмову від
такої участі.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що в задовленні позовних
вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 29 травня 2014 р.

Суддя
Войтович
І.І.

кат. 10.1