Справа № 2а/2508/8721/11
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Короїд Ю.М.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Козелецького районного суду
Чернігівської області від 29 листопада
2011 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області про зобов"язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області про зобов"язання
обчислити пенсію з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентних надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
встановлених законодавством,
відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб».

Постановою Козелецького районного
суду Чернігівської області від 29
листопада 2011 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
винести нове рішення, яким
адміністративний позов задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 проходив службу в Збройних
Силах України, вислуга складає 26 років.

Наказом командувача Сухопутних військ
Збройних Сил України від 29 жовтня 2010
року № 239-пм ОСОБА_3 звільнено з
військової служби у запас за пунктом
«в» частини 6 (за віком).

Позивач перебуває на обліку в
Головному управлінні Пенсійного фонду
України в Чернігівській області.

З 01 січня 2011 року позивачу призначено
пенсію за вислугу років, відповідно до
ст. 12 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в розмірі 56 % грошового
забезпечення.

ОСОБА_3 звернувся із заявою до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Чернігівській області про
перерахунок йому пенсії з врахуванням
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням.

Листом від 27 травня 2011 року № 1470/03/с-11
Головне управління Пенсійного фонду
України в Чернігівській області
відмовило позивачу у здісненні
перерахунку, у зв'язку з відсутністю
підстав.

Не погоджуючись з відмовою відповідача
здійснити перерахунок пенсії та
вважаючи її протиправними, позивач
звернувся до суду з позовом.

Так, суд першої інстанції дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» (в редакції від 04 квітня 2006 року),
пенсії особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством.

Пунктом 29 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року внесені зміни до ч. 3 ст. 43
Закону, а саме: виключено слова «за
останньою штатною посадою перед
звільненням» та доповнено словами «та
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України».

Водночас, рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) положення пункту 29
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України,
закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Тобто, виходячи з приписів
вищевказаної норми, зміни внесені
Законом України про Державний бюджет
до ч. 3 ст. 43 Закону втратили чинність з
дати ухвалення рішення Конституційним
Судом України та не підлягають
застосуванню.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 перебуває на обліку в Головному
управлінні Пенсійного фонду України в
Чернігівській області та з 01 січня 2011
року позивачу призначено пенсію за
вислугу років, відповідно до ст. 12
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в розмірі 56 % грошового
забезпечення.

Тобто, колегія суддів звертає увагу на
те, що позивачу призначено пенсію після
визнання неконституційними змін
внесених до ч. 3 ст. 43 вищевказаного
Закону.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів вказує, що на момент призначення
позивачу пенсії приписами ч. 3 ст. 43
Закону передбачалося обчислення
пенсії з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством.

Разом з цим, положення п. 7 Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» від 17
липня 1992 року № 393, яким передбачено, що
пенсії обчислюються з розміру
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії за 24 останні
календарні місяці служби підряд перед
звільненням суперечать положенням ч. 3
ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», яка передбачає врахування при
обчислення пенсії додаткових видів
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премій виходячи
з їх розміру перед звільненням, а не за
24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням, як це
передбачено в зазначеній постанові
Кабінету Міністрів України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при обчисленні
пенсії ОСОБА_3 підлягає застосуванню ч.
3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» у редакції від 04 квітня 2006 року, а
не постанова Кабінету Міністрів
України від 17 липня 1992 року № 393, якою
істотно звужено обсяг встановлених
законом прав.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
не погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні адміністративного позову,
оскільки ОСОБА_3 має право на
перерахунок та виплату пенсії,
виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням а тому
постанова суду підлягає скасуванню з
винесенням нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи викладені в
апеляційній скарзі, спростовують
висновки суду першої інстанції та
знайшли своє належне підтвердження в
суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають встановленим обставинам
по справі, допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального права призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нового
рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Постанову Козелецького районного суду
Чернігівської області від 29 листопада
2011 року скасувати на прийняти нове
рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_3
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області щодо
перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_3 з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, відповідно до ч. 3 ст. 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» з 09 березня 2011 року.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області здійснити
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, встановлених
законодавством, відповідно до ч. 3 ст. 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» з 09 березня 2011 року.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складення в повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст постанови виготовлено
02.04.2014 року.

Головуючий суддя

Вівдиченко Т.Р.

Судді:

Гром Л.М.

Міщук М.С.