Справа № 217/223/14-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Соболєва І.П.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
справа №217/223/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі:

головуючого:
Ханової Р.Ф.

суддів:
Гайдара А.В., Яковенка М.М.

розглянувши у порядку

письмового провадження

апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення

Авдіївської міської ради Донецької
області

на постанову
Авдіївського міського суду Донецької
області

від 1 квітня 2014
року

по адміністративній справі №
217/223/14-а (суддя Соболєва І.П.)

за позовом ОСОБА_2

до Управління
праці та соціального захисту населення

Авдіївської
міської ради Донецької області

про визнання
рішення незаконним, визнання дій

неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Авдіївського міського суду
Донецької області від 1 квітня 2014 року з
підстав обґрунтованості задоволений
адміністративний позов ОСОБА_2 (надалі
позивач) до Управління праці та
соціального захисту населення
Авдіївської міської ради Донецької
області (далі Управління, відповідач),
внаслідок чого визнане незаконним
рішення Управління щодо призупинення
призначення позивачу пільги по оплаті
житлово-комунальних послуг,
зобов'язано управління поновити
позивачу пільги, надані як члену сім'ї
померлих ветеранів війни відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» (арк. справи 19-20).

Ухвалюючи постанову суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
має право на пільги, надані як члену
сім'ї померлих ветеранів війни
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», оскільки її
чоловік був інвалідом війни.

Не погоджуючись з висновком суду
першої інстанції, відповідач в
апеляційній скарзі посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та постановити
рішення, яким в задоволені позовних
вимог ОСОБА_2 відмовити в повному
обсязі (арк. справи 24-25).

Апелянт доводить, що причиною смерті
чоловіка позивача є загальне
захворювання, що позбавляє позивача
права на отримання пільг, наданих як
члену сім'ї померлих ветеранів війни
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22 жовтня 1993
року № 3551-XII (далі Закон № 3551-ХІІ) .

Сторони у судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Відповідно до пункту першого частини
першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3, якому 1 жовтня 1979 року
видано посвідчення серії НОМЕР_1 про
інвалідність ІІ групи та право на
пільги, встановлені законодавством
СРСР і союзних республік для інвалідів
Вітчизняної війни, 25 лютого 2004 року
видано посвідчення серії НОМЕР_2 про
інвалідність ІІІ групи та право на
пільги, встановлені законодавством
України для ветеранів війни - інвалідів
війни (арк. справи 6, 7).

Відповідно до наявної в
матеріалах справи копії довідки МСЕК
серії МСЕ № 085302, ОСОБА_3 з 19 лютого
встановлено третю групу інвалідності з
причин травми, одержаної під час
виконання обов'язків військової
служби. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1,
виданого Відділом реєстрації актів
цивільного стану Авдіївського
міського управління юстиції (арк.
справи 9, 13).

Соціальні гарантії та пільги інвалідів
війни та їх сімей встановлені Законом
№ 3551-ХІІ.

Статтею 4 Закону № 3551-ХІІ визначено, що
ветеранами війни є особи, які брали
участь у захисті Батьківщини чи в
бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники
війни.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 відповідно до посвідчення серії
НОМЕР_2 від 25 лютого 2004 року мав статус
ветерана війни - інваліда війни.

Позивачу видано посвідчення серії
НОМЕР_4 про право на пільги, встановлені
законодавством України для сімей
загиблих ветеранів війни, оскільки
ОСОБА_2 була дружиною померлого.

Управління направило позивачу лист, в
якому повідомило, що за результатами
проведеної самоперевірки правильності
встановлення пільгового статусу
«члена сім`ї померлих (загиблих)
ветеранів війни» прийнято рішення про
призупинення призначення позивачеві
пільги по оплаті житлово-комунальних
послуг, оскільки позивачем не надані
документи, що підтверджують причину
смерті чоловіка, пов'язану з виконанням
завдань по охороні громадського
порядку при надзвичайних ситуаціях,
пов'язаних з антигромадськими
проявами, що передбачено пунктом 1
статті 10 Закону № 3551-ХІІ та просило
позивача надати вказані документи до
відділу персоніфікованого обліку і
обслуговування громадян пільгових
категорій Управління.

Пунктом другим статті 10 Закону № 3551-ХІІ
визначено, що чинність цього Закону
поширюється на дружин (чоловіків)
померлих інвалідів Великої
Вітчизняної війни, а також дружин
(чоловіків) померлих учасників війни і
бойових дій, партизанів і
підпільників, визнаних за життя
інвалідами від загального
захворювання, трудового каліцтва та з
інших причин, які не одружилися
вдруге. На дружин (чоловіків) померлих
інвалідів війни, учасників бойових
дій, партизанів, підпільників і
учасників війни, нагороджених
орденами і медалями колишнього
Союзу РСР за самовіддану працю і
бездоганну військову службу, визнаних
за життя інвалідами, чинність цієї
статті поширюється незалежно від часу
смерті інваліда.

З аналізу цієї норми вбачається, що на
позивача, як на дружину померлого
інваліда війни, визнаного за життя
інвалідом за іншими причинами у
розумінні вказаного пункту (у даному
випадку - у зв'язку з травмою, одержаною
під час виконання обов'язків
військової служби), розповсюджується
чинність Закону № 3551-ХІІ, і тому вона
має право на пільги, визначені у статті
15 вказаного Закону, у тому числі й на
пільги щодо оплати комунальних послуг.

Колегія суддів не приймає твердження
скаржника, що позивач віднесена до
осіб, зазначених у пункті першому
статті 10 Закону № 3551-ХІІ, оскільки
відповідно до зазначеного пункту, дія
Закону поширюється на сім'ї
військовослужбовців, партизанів,
підпільників, учасників бойових дій
на території інших держав, прирівняних
до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7
цього Закону, які загинули (пропали
безвісти) або померли внаслідок
поранення, контузії чи каліцтва,
одержаних під час захисту Батьківщини
або виконання інших обов'язків
військової служби (службових
обов'язків), а також внаслідок
захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті або одержаного
в період проходження військової служби
чи на території інших держав під час
воєнних дій та конфліктів; сім'ї
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу, які
призивалися на збори
військовозобов'язаних Міністерства
оборони, органів внутрішніх справ і
державної безпеки колишнього Союзу РСР
і загинули (померли) під час
виконання завдань по охороні
громадського порядку при
надзвичайних ситуаціях, пов'язаних з
антигромадськими проявами; сім'ї
загиблих під час Великої Вітчизняної
війни осіб із числа особового складу
груп самозахисту об'єктових та
аварійних команд місцевої
протиповітряної оборони, а також сім'ї
загиблих внаслідок бойових дій
працівників госпіталів, лікарень та
інших медичних закладів.

Проте, у даному випадку предметом
позовних вимог є порушене право на
пільги дружини ветерана війни -
інваліда війни, який був визнаний за
життя інвалідом у зв'язку з отриманою
травмою під час проходження військової
служби, а не порушеного права сім`ї
учасника бойових дій, який загинув
(пропав безвісти) або помер внаслідок
поранення, контузії чи каліцтва,
одержаних під час захисту Батьківщини
або виконання інших обов'язків
військової служби (службових
обов'язків), а також внаслідок
захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті або одержаного
в період проходження військової служби
чи на території інших держав під час
воєнних дій та конфліктів, або під час
виконання завдань по охороні
громадського порядку при надзвичайних
ситуаціях, пов'язаних з
антигромадськими проявами.

Законодавець чітко визначив зазначені
вище категорії учасників війни та їх
правовий статус. Отже, визначення
інваліда війни не є тотожнім учаснику
бойових дій, який загинув або помер
внаслідок виконання обов'язків
військової служби.

Суд апеляційної інстанції вважає, що у
даному випадку необхідність
підтвердження позивачем причини
смерті її чоловіка, пов'язаної із
виконанням завдань по охороні
громадського порядку при надзвичайних
ситуаціях, пов'язаних з
антигромадськими проявами, не
потребується в силу норм Закону №
3551-ХІІ.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про незаконність
призупинення призначення позивачеві
пільг по оплаті житлово-комунальних
послуг, оскільки у даному випадку
позивач має право на отримання пільг,
визначених Законом № 3551-ХІІ.

З огляду на викладене колегія суддів
прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги позивача не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції, підстави для
скасування постанови суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись статтями 5, 9, 160, 167, 184, 195, 197, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Авдіївської міської ради Донецької
області на постанову Авдіївського
міського суду Донецької області від 1
квітня 2014 року у справі № 217/223/14-а -
залишити без задоволення.

Постанову Авдіївського міського суду
Донецької області від 1 квітня 2014 року у
справі № 217/223/14-а - залишити без змін.

Ухвала постановлена та підписана 26
травня 2014 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили через п'ять днів після направлення
копій особам, які беруть участь у
справі.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Р.Ф.
Ханова

Судді:
А.В. Гайдар

М.М. Яковенко