Справа № 806/7001/13-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"20" травня 2014 р.
Справа № 806/7001/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Капелюх В.О.,

від відповідача: Пилипак В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Житомира на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"27" січня 2014 р. у справі за позовом
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Житомира до Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
визнання дій протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення та податкової
вимоги,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року
Квартирно-експлуатаційний відділ
м.Житомира ( далі- КЕВ м.Житомира)
звернувся до Житомирського окружного
адміністративного суду з позовом про
визнання дій протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області (
далі - Бердичівська ОДПІ) №2 від
04.06.2013 року і податкової вимоги №1384-17
від 09.07.2013 року. В обґрунтування позову
зазначив, що податковим органом була
проведена камеральна перевірка по
порушенню сплати (перерахунку) податку
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів, в
результаті якої складено акт №1632/08492505
від 20.05.2013 року, а на підставі висновків
акту прийнято оскаржуване податкове
повідомлення-рішення та виставлена
податкова вимога. Позивач посилається
на те, що відповідачем проведена
камеральна перевірка податкової
звітності по неіснуючому податку, а
сама ж заборгованість по податку з
власників транспортних засобів
сплачена. Крім того, позивач зазначає,
що контролюючим органом не застосовано
строки давності, передбачені
податковим законодавством.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року відмовлено в задоволенні позову
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Житомира.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
КЕВ м.Житомира звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вищевказане рішення та
прийняти нове, яким позов задовольнити.
В апеляційній скарзі позивач
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Представник позивача в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в засіданні
суду заперечив проти доводів
апеляційної скарги. Вважає, що
постанова суду першої інстанції є
законною та обґрунтованою, а тому
просив залишити її без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів уважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 20.05.2013 року
Бердичівською ОДПІ було проведено
камеральну перевірку по порушенню
правил сплати (перерахування) податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Житомир, про що складено акт №1632/08492502.

Зокрема, в акті перевірки вказано про
порушення правил сплати
(перерахування) суми податкових
зобов'язань, заявлених у податкових
деклараціях (розрахунках), уточнюючих
деклараціях (розрахунках), та
відповідальність платника передбачена
п.126.1 ст.126 розділу ІІ Податкового
кодексу України.

На підставі висновків акту перевірки
прийнято податкове
повідомлення-рішення №2 від
04.06.2013 р. про нарахування штрафу на
підставі ст.126 Податкового кодексу
України в сумі 8578,60 грн. та виставлена
податкова вимога форми "Ю" №1384-17 від
09.07.2013 р. на суму 42367,71 грн., у тому числі
штрафні (фінансові) санкції - 8578,6 грн. та
пеня - 33789,11 грн. (а.с.10-11).

Судом встановлено, що постановою
Житомирського окружного
адміністративного суду від 17.03.2010 р.
(справа №2-а-26483/08), яка набрала чинності,
стягнуто з Квартирно-експлуатаційного
відділу м.Житомира на користь
Бердичівської ОДПІ 75081,07 грн.
заборгованості по податках (а.с.47-49).

Даною постановою, зокрема встановлено,
що в грудні 2007 року та у вересні 2008 року
працівниками Бердичівської ОДПІ була
проведена виїзна позапланова
документальна перевірка з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів за
період з 01.07.2005 року по 30.06.2008 року. За
наслідками перевірок складено довідки
про результати перевірок і акти
перевірок від 10.12.2007 року №3528/23-01/08322588
та від 17.09.2008 року
№2962/23-01/08322588 відповідно до яких
встановлено порушення Закону України
"Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів". За результатами розгляду
актів перевірок податковою інспекцією
винесене податкове
повідомлення-рішення №00012/1702/0 від
19.09.2008 року, яким визначено податкове
зобов'язання по податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів в
розмірі 39602 грн. за основним платежем і
19801 грн. штрафних санкцій. Вказане
податкове повідомлення-рішення
відповідачем не оскаржене, вступило в
законну силу і вважається узгодженим.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини встановлені постановою
Житомирського окружного
адміністративного суду від 17.03.2010 р., не
потребують доказування.

Камеральною перевіркою податкової
звітності позивача від 20.05.2013 р.
встановлено, що граничний термін
сплати податку з власників
транспортних засобів (код платежу 120201) -
14.10.2008 р. та 15.07.2008 р., 17.05.2013 р. згідно
платіжного документу № 230 позивачем
сплачено 39602 грн. та 3291 грн. відповідно
(а.с.7).

Щодо доводів позивача про порушення
контролюючим орган строку давності
слід зазначити таке.

Встановлено, що 01.01.2011 року набрав
чинності Податковий кодекс України
згідно якого Закон України "Про податок
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів"
втратив чинність з 01.01.2011 року.

Відповідно до п.102.1. ст.102 Податкового
кодексу України контролюючий орган,
крім випадків, визначених пунктом 102.2
цієї статті, має право самостійно
визначити суму грошових зобов'язань
платника податків у випадках,
визначених цим Кодексом, не пізніше
закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку. У разі подання платником
податку уточнюючого розрахунку до
податкової декларації контролюючий
орган має право визначити суму
податкових зобов'язань за такою
податковою декларацією протягом 1095
днів з дня подання уточнюючого
розрахунку.

Пункт 102.4. ст.102 ПК України передбачає,
що у разі якщо грошове зобов'язання
нараховане контролюючим органом до
закінчення строку давності,
визначеного у пункті 102.1 цієї статті,
податковий борг, що виник у зв'язку з
відмовою у самостійному погашенні
такого грошового зобов'язання, може
бути стягнутий протягом наступних 1095
календарних днів з дня виникнення
податкового боргу. Якщо платіж
стягується за рішенням суду, строки
стягнення встановлюються до повного
погашення такого платежу або
визначення боргу безнадійним.

Отже, наведена законодавча норма
встановлює строк примусового
стягнення податкового боргу - це 1095
днів з дня виникнення податкового
боргу.

Згідно п.126.1. ст.126 Податкового кодексу
України у разі якщо платник податків не
сплачує узгоджену суму грошового
зобов'язання та/або авансових внесків з
податку на прибуток підприємств
протягом строків, визначених цим
Кодексом, такий платник податків
притягується до відповідальності у
вигляді штрафу при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Тому посилання в апеляційній скарзі на
те, що відповідачем на позивача
незаконно були покладені додаткові
грошові зобов'язання зі сплати штрафу
у розмірі 8578,60 грн. є помилковими,
оскільки затримка сплати суми
податкового зобов'язання була більше 30
календарних днів.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК
України передбачено, що пеня
нараховується після закінчення
встановлених цим Кодексом строків
погашення узгодженого грошового
зобов'язання на суму податкового боргу.

Як встановлено судом контролюючим
органом під час камеральної перевірки
20 травня 2013 р. визначено не суму
грошового зобов'язання по податку з
власників транспортних засобів, а
кількість днів затримки сплати
узгодженого грошового зобов'язання за
постановою суду в розмірі 42367,71 грн., у
зв'язку з чим до позивача застосовано
штрафні (фінансові) санкції в розмірі
8578,6 грн. та нараховано пеню в розмірі
33789,11 грн.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що Бердичівською
об'єднаною державною податковою
інспекцією було правомірно винесено
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення №2 від 04.06.2013
року та виставлено податкову вимогу
№1384-17 від 09.07.2013 року, підстави для
визнання їх протиправними та
скасування відсутні. Також підстав для
визнання дій відповідача
протиправними не встановлено.

Представник позивача зазначила, що
висновки суду першої інстанції щодо
сплати грошового зобов'язання 17.05.2013 р.
є безпідставними, оскільки сума боргу
повністю погашена 31 січня 2013 р., що
підтверджується копією платіжної
вимоги № 610 від 30.01.2013 р. (а.с.17).

З матеріалів справи убачається, що 31
січня 2013 року на виконання постанови
Корольвського відділу ДВС про арешт
коштів боржника ВП №31472486 від 30.01.2013
року по виконавчому листу №635/12 від
17.03.2010 року Головним управління
Державної казначейської служби
України було проведено примусове
списання коштів розрахункового
рахунку з КЕВ м. Житомира в сумі 82622,45
грн. на користь Корольовського відділу
ДВС.

Борг в сумі 75081,07 грн. був зараховавний
(перерахований) Корольовським відділом
ДВС на рахунок Бердичівської ОДПІ лише
16 травня 2013 року.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що
не може бути скасовано правильне по
суті рішення з одних лише формальних
міркувань.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Житомира відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Житомира залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "27" січня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення
виготовлено "23" травня 2014 р.

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу:
Квартирно-експлуатаційний відділ
м.Житомир вул.Адмірала Щасного, 20,
м.Житомир, 10014

3- відповідачу: Бердичівська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області
вул.Б.Хмельницького,24-а, м.Бердичів,
Житомирська область, 13312

- ,