Справа № 820/3581/14
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Харків

29 травня 2014 р.
справа № 820/3581/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді - Сагайдак В.В.,

при секретарі судового засідання -
Ромащенко М.П.,

за участю:

представника позивача - Малець Г.В.,

представника відповідача - Піскун О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний
будинок "Слобожанка" до Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний
будинок "Слобожанка", звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, в якому просить
суд:

- визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області від 30.01.2014 р. №
(форма "Р") про визначення
податкового зобов'язання по податку на
прибуток (211707,00 грн. за основним
платежем), від 30.01.2014 р. № (форма
"Р") про визначення податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість (184093,00 грн. за основним
платежем та 92046,50 грн. за штрафними
санкціями);

- зобов'язати відповідача повернути
сплачені позивачем грошові кошти на
виконання податкових
повідомлень-рішень від 30.01.2014 р. №
та від 30.01.2014 р. № у розмірі 395800,00
грн. за основним платежем та 92046,50 грн.
за штрафними санкціями, шляхом
перерахування грошових коштів у
зазначеному розмірі на поточний
рахунок ТОВ "ТБ "Слобожанка" № 1753.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що на підставі акту
перевірки від 30.01.2014 р. № 320/20-30-22-01-14/30883688
"Про результати позапланової
документальної виїзної перевірки ТОВ
"ТБ "Слобожанка" () з
питань взаємовідносин з ТОВ "Біотрейд
НДК" () за період з 01.11.2011
р. по 30.11.2011 р.", відповідачем 30.01.2014 р.
винесені податкові повідомлення -
рішення № та № . Позивач
вважає висновки акту перевірки
неправомірними, а вказані податкові
повідомлення - рішення такими, що
підлягають скасуванню.

Відповідач проти позову заперечував,
зазначивши, що порушення, встановлені в
ході перевірки позивача, зафіксовані
належним чином в акті перевірки, а
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті на
законних підставах та відповідають
чинному законодавству, у зв'язку з чим
просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судове
засідання прибув, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання прибув, проти позовних вимог
заперечував та просив суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов не підлягає задоволенню з огляду
на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ "ТБ
"Слобожанка" зареєстроване як юридична
особа 24.04.2000 р., перебуває на
податковому обліку в ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова з 16.05.2000
р. за № 11970, зареєстрований платником
податку на додану вартість, згідно
свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ
від 24.05.2000 р. № 28289424, індивідуальний
податковий номер - 03 (т. 1 а.с. 52, 54,
57).

Згідно довідки серії АА № 746791, виданої
Головним управлінням статистики у
Харківській області, позивач має
наступні види діяльності за КВЕД-2010:
неспеціалізована оптова торгівля;
будівництво житлових і нежитлових
будівель; діяльність посередників у
торгівлі товарами широкого
асортименту; оптова торгівля
фармацевтичними товарами; оптова
торгівля хімічними продуктами;
роздрібна торгівля фармацевтичними
товарами в спеціалізованих магазинах
(т. 1 а.с. 56).

Фахівцями ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова було проведено позапланову
документальну виїзну перевірку ТОВ "ТБ
"Слобожанка" з питань взаємовідносин з
ТОВ "Біотрейд НДК" за період з 01.11.2011 р.
по 30.11.2011 р., за результатами якої
складено акт від 30.01.2014 р. №
320/20-30-22-01-14/30883688 (т. 1 а.с. 17-28).

В акті перевірки встановлено
порушення:

- відсутність факту реального
здійснення господарських операцій ТОВ
"ТБ "Слобожанка" з питань
взаємовідносин з ТОВ "Біотрейд НДК" за
період з 01.11.2011 р. по 30.11.2011 р. на загальну
суму 1104558,00 грн., в т.ч. ПДВ - 184093,00 грн.;

- п.п. 14.1.27, п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 138.2 ст. 138,
п. 44.1, п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу
України, що призвело до завищення
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування за 4 квартал 2011
року на 920465,00 грн., що призвело до
заниження податку на прибуток за 4
квартал 2011 року в розмірі 211707,00 грн.;

- п. 44.1 ст. 44, ст. 185, ст. 189, п. 198.6 ст. 198, ст.
201 ПК України, що призвело до завищення
податкового кредиту за листопад 2011
року на загальну суму 184093,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки
30.01.2014 р. ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова було винесено податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на прибуток у
розмірі 211707,00 грн. за основним платежем,
та податкове повідомлення-рішення №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання по ПДВ у розмірі
276139,50 грн., з яких 184093,00 грн. - за основним
платежем, 92046,50 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (т. 1 а.с. 11, 14).

Позивачем були сплачені у повному
обсязі зазначені суми грошових
зобов'язань по податку на прибуток та
по ПДВ за вказаними податковими
повідомленнями-рішеннями, що
підтверджується платіжними
дорученнями від 31.01.2014 р. (т. 1 а.с. 13, 16).

Підставою для прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень
слугував висновок податкового органу
про порушення контрагентом позивача
ТОВ "Біотрейд НДК" своїх податкових
зобов'язань, приписів господарського
та цивільного законодавства (моральних
засад).

В основу висновку ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова було покладено
відомості акту перевірки
Бориспільської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області № 195/22-2/33153119 від
16.04.2013 р. «Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Біотрейд НДК"
щодо документального підтвердження
господарських відносин з ТОВ «Бімар»,
їх реальності та повноти відображення
в обліку за вересень, жовтень, листопад,
грудень 2011 року, ТОВ «Домес» за серпень
2011 року, ТОВ «Даймонд Телеком» за
період січень, лютий, березень 2012 року,
ТОВ «Райкор» за період жовтень 2012
року». Вказаним актом було встановлено,
що по ТОВ "Біотрейд НДК" вбачається
проведення транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
операцій надання податкової вигоди
переважно з контрагентами, які не
виконують свої податкові зобов'язання,
зокрема, у випадках, коли операції
здійснюються через посередників з
метою штучного формування валових
витрат та податкового кредиту, не мають
реального товарного характеру.
Вказаним актом встановлено, що ТОВ
"Біотрейд НДК" не підтверджено
реальність здійснення господарських
операцій із вищезазначеними
контрагентами, їх вид, обсяг, якість та
розрахунки, а саме встановлено
дефектність первинних документів та
відсутність об'єктів оподаткування.
Отже, ТОВ "Біотрейд НДК" за вищевказані
періоди безпідставно сформовано
податковий кредит за рахунок вказаних
контрагентів, які в свою чергу
формували податковий кредит по ланцюгу
контрагентам - покупцям.

Таким чином, відповідач дійшов
висновку, що правочин, укладений
позивачем з ТОВ "Біотрейд НДК" по
придбанню продукції, що виконувався у
листопаді 2011 року, має ознаки
нереальності здійснення.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків
відповідача і винесених на підставі
такого висновку спірних правових актів
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд
виходить з наступного.

Судом встановлено, що в перевіряємому
періоді (листопад 2011 року) позивач мав
взаємовідносини з ТОВ "Біотрейд НДК".
Між ТОВ "ТБ "Слобожанка" (Замовник) та
ТОВ "Біотрейд НДК" (Постачальник) 01.08.2011
р. було укладено договір № 14 про
постачання продукції за замовленням (т.
1 а.с. 29-32, 39-43).

Матеріали справи містять: прайс-листи
на продукцію (т. 1 а.с. 33-38), додаткова
угода до договору поставки № 14 від
01.08.2011 р. (т. 1 а.с. 45-46), акт
приймання-передачі до додаткової угоди
(т. 1 а.с. 44), банківська виписка про рух
коштів на рахунку позивача (т. 1 а.с. 48-50),
видаткові накладні (т. 1 а.с. 83-93, 95, 96, 98-106,
109-111, 113, 114), товарно-транспортні
накладні (т. 1 а.с. 94, 97, 107, 108, 112),
податкові накладні (т. 1 а.с. 115-152).

Згідно наданої на запит суду від
Бориспільської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області податкової
декларації з ПДВ за листопад 2011 року (т.
2 а.с. 89-91), ТОВ "Біотрейд НДК" зазначило
операції на митній території України,
що оподатковуються за основною
ставкою, крім імпорту товарів, а саме
обсяги постачання (без ПДВ), у розмірі
9529610,00 грн., з яких обсяг постачання (без
ПДВ) з покупцем товарів - ТОВ "ТБ
"Слобожанка" у листопаді 2011 року склав
920465,20 грн. (ПДВ - 184093,04 грн.) (т. 2 а.с. 93).

Згідно податкової декларації з податку
на прибуток підприємства за 2-4 квартали
2011 року, ТОВ "Біотрейд НДК" зазначило
доходи, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування, у розмірі 61196073,00
грн. (т. 2 а.с. 85-86).

Згідно додатку АМ до вказаної
декларації податку на прибуток
підприємства за 2-4 квартали 2011 року,
балансова вартість - основні засоби
групи 3 (будівлі, споруди, передавальні
пристрої) складала 4625,00 грн., основні
засоби групи 4 (машини та обладнання) -
113811,00 грн., основні засоби групи 6
(інструменти, прилади, інвентар (меблі))
- 10198,00 грн. Основні засоби за іншими
групами відсутні (т. 2 а.с. 87). Суд
зазначає, що наявність таких основних
фондів із зазначено вартістю є
недостатньою для здійснення
господарської діяльності підприємства
з багатомільйонним оборотом.

Згідно листа Бориспільської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області від
08.05.2014 р. № 2625/9/10 (т. 2 а.с. 132), ТОВ
"Біотрейд НДК" звітність за формою 1-ДФ
із зазначенням кількості працюючих
осіб на вказаному підприємстві за 4
квартал 2011 року до податкової
інспекції не подавало, що свідчить про
відсутність офіційних працівників на
вказаному підприємстві у листопаді 2011
року.

Отже, суд приходить до висновку, що за
відсутності працівників на вказаному
підприємстві та достатніх основних
фондів ТОВ "Біотрейд НДК" не мало
фізичної можливості здійснювати
господарську діяльність підприємства
з багатомільйонним оборотом.

На підставі викладеного, суд вважає
неможливим здійснення даної
господарської операції, та вважає її
здійснення позивачем з метою штучного
формування валових витрат та штучного
формування податкового кредиту.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", на даних
бухгалтерського обліку базується
фінансова, податкова, статистична та
інша звітність. Отже, згідно вказаної
правової норми, первинні документи по
відображенню господарчих операцій є
основою для податкового обліку.

Порядок формування валових витрат,
обчислення і сплати податку на додану
вартість платниками податку
визначений Податковим кодексом
України.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України,
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК
України, витрати операційної
діяльності включають собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Згідно п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 139.1.9. п.139.1 ст. 139 ПК
України, не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно п. 138.4 ст. 138 ПК України, витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Таким чином, наявними в матеріалах
справи первинними документами не
підтверджено реальність здійснення
позивачем господарської операції та
правомірність формування валових
витрат.

Згідно п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст.
188 ПК України, об'єктом оподаткування
податком на додану вартість є операції
платників податку, окрім іншого, з
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України. Датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: або дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, або дата відвантаження
товарів. База оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, з урахуванням
загальнодержавних податків та зборів.

Згідно п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6 ст. 201 ПК
України, платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
податкову накладну. Податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця та є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України,
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду, та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. В свою чергу,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198
виникає, окрім іншого, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. При цьому,
відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

З огляду на викладені положення, для
отримання права сформувати податковий
кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник ПДВ повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги), призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Таким чином, правові наслідки у вигляді
виникнення права платника податку на
податковий кредит можуть мати лише
реально вчинені господарські операції
з придбання товарів, послуг чи основних
фондів з метою використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності, а не саме
лише оформлення відповідних
документів або рух грошових коштів на
поточних рахунках платників податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 ПК України).

Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України
визначено, що для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Водночас, статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, виходячи із системного аналізу
вказаних норм, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братись до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції. Тобто,
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість має бути підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. При цьому,
оцінюватись при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", первинні
документи повинні мати обов'язкові
реквізити, посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, та
особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

За приписами п.п. 2.4 п. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р.
за № 168/704, первинні документи для
надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: посади, прізвища
і підписи осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
складання первинного документу.

Таким чином, враховуючи ознаки
нереальності здійснення ТОВ "Біотрейд
НДК" господарської діяльності,
позивачем під час судового розгляду не
надано доказів реального здійснення
господарських операцій з контрагентом
ТОВ "Біотрейд НДК", не підтверджено
зв'язок понесених на користь позивача
витрат з його господарською
діяльністю. Отже, позивач неправомірно
задіяв в складі валових витрат та в
складі податкового кредиту при
обчисленні податку на додану вартість
витрати по взаємовідносинам з вказаним
контрагентом.

Отже, при наявності таких первинних
документів, як податкові накладні, не
було встановлено фактичне вчинення
правочину, виконання його умов в межах
господарської діяльності. З огляду на
викладене, суд приходить до висновку,
що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті
відповідачем на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Із врахуванням встановлених обставин,
суд вважає, що податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова від
30.01.2014 р. № та №
відповідають вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України, а позовні вимоги позивача щодо
скасування вказаних податкових
повідомлень-рішень є необґрунтованими
та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України у
разі ухвалення судового рішення на
користь сторони, яка є суб'єктом
владних повноважень, сплачений судовий
збір позивачу не повертається.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 163, ст.
185, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний
будинок "Слобожанка" до Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень - відмовити у
повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний
будинок "Слобожанка" (61166, м. Харків, пр-т
Леніна, 9 , оф. 1, ) на
користь Державного бюджету України
(УДКСУ у Червонозаводському районі м.
Харкова Харківської області, код 37999628,
банк ГУДКСУ у Харківській області, МФО
851011, р/р 4011) судові витрати у
розмірі 4384,80 грн. (чотири тисячі триста
вісімдесят чотири гривні вісімдесят
копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня її проголошення та з дня
отримання копії постанови, у разі
проголошення постанови суду, яка
містить вступну та резолютивну
частини, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строків для подачі
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

У повному обсязі постанову
складено 29.05.2014 р.

Суддя
Сагайдак В.В.