Справа № 816/808/14
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/808/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Петренко О.В.,

представника позивача - Савічева О.О.,

представника відповідача - Касумова
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Талєкріс" до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Талєкріс" (надалі -
ТОВ "Талєкріс", позивач) звернулося до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (надалі - Кременчуцька ОДПІ,
відповідач) про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 07 лютого 2014 року
№ /179 та № /180.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
прийняті податковим органом на
підставі висновків перевірки про
порушення позивачем п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.9
п.5.3 ст. 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
від 28.12.1994 року № 334/94-ВР, та пп. 7.4.1, 7.4.5 п.
7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР під
час господарських правовідносин із
приватним підприємством "Авіс Сістемз"
(надалі - ПП "Авіс Системз"), Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Універсальна фірма "Татон" (надалі - ТОВ
"УФ "Татон"), товариством з обмеженою
відповідальністю "Мінвотч" (надалі - ТОВ
"Мінвотч"), приватне підприємство
"Полімер форт" (надалі - ПП "Полімер
форт"), товариство з обмеженою
відповідальністю "Фарватер плюс"
(надалі - ТОВ "Фарватер плюс"),
товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Тацна"
(надалі - ТОВ "Компанія "Тацна"). Позивач
вважає такі висновки необґрунтованими
з огляду на те, що вказані контрагенти
на момент здійснення господарської
операції були зареєстровані як
суб'єкти підприємницької діяльності,
перебували на податковому обліку,
позивачем було отримано відповідні
послуги, що в подальшому використані у
господарській діяльності.
Правомірність формування податкового
зобов`язання з податку на прибуток та з
податку на додану вартість за
наслідками господарських операцій
підтверджено належними документами.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав, просив
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення
адміністративного позову заперечував.

У письмових запереченнях відповідач в
обґрунтування правомірності
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень зазначав, що
перевіркою Кременчуцької ОДПІ
встановлено порушення позивачем п.п.
5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств", та пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість" під час формування
податкового кредиту з ПДВ та
податкового зобов`язання з податку на
прибуток підприємств за наслідками
господарських взаємовідносин із ПП
"Авіс Системз", ТОВ "УФ "Татон", ТОВ
"Мінвотч", ПП "Полімер форт", ТОВ
"Фарватер плюс", ТОВ "Компанія "Тацна".
Вказував, що надані позивачем в ході
проведення перевірки документи не
підтверджують реальності здійснення
господарських операцій. Зазначав про
неможливість реального здійснення
ними податкових операцій, оскільки цих
контрагентів позивача відсутні
трудові ресурси та виробничі
потужності. А тому податковим органом
правомірно констатовано заниження
податку на додану вартість та податку
на прибуток та донараховано позивачу
відповідні податкові зобов'язання.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, встановив
наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Талєкріс"
зареєстроване як юридична особа
виконкомом Кременчуцької міської ради
18.03.1999 року, ідентифікаційний код 30343410,
номер запису 1 001544, а також
перебуває на податковому обліку у
відповідача та зареєстрований
платником ПДВ з 08.07.2004 року (т. 1, а.с. 44-52).

У період з 05.09.2012 року по 11.09.2012 року на
підставі направлень від 05.09.2012 року за
№№ 3836/0003836, 38377/0003837, виданих
Кременчуцькою ОДПІ, Бойко Ганною
Миколаївною - головним державним
податковим ревізором інспектором
сектору зустрічних звірок управління
податкового контролю юридичних осіб,
радником III рангу, Волювач Галиною
Олександрівною - старшим держаним
податковим ревізором-інспектором
відділу податкового контролю
управління оподаткування фізичних
осіб, згідно із підпунктом 78.1.1 пункту
78.1 статті 78 Податкового Кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VІ, на
виконання наказу Кременчуцької ОДПІ
від 05.09.2012 року № 2086, згідно постанови
ст. слідчого СВ Кременчуцької ОДПІ
Воронюка В.А. проведена позапланова
виїзна документальна перевірка ТОВ
"Талєкріс" з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2009 року по 31.12.2011 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.01.2009
року по 31.12.2011 року.

За результатами даної перевірки
складено акт від 18.09.2012 року №
3647/22-209/30343410 (т. 1, а.с. 10-39), в якому
відображено порушення позивачем:

- п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", в результаті чого
занижено податок на прибуток в періоді,
що перевірявся, на загальну суму 2527776
грн, у тому числі за І квартал 2009 року у
сумі 6875 грн, за II квартал 2009 року у сумі
141081 грн, за ІІІ квартал 2009 року у сумі
300162 грн, IV квартал 2009 року у сумі 1153598
грн, за ІІІ квартал 2010 року в сумі 155343
грн, за IV квартал 2010 року у сумі 770745 грн;

- пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість" в
результаті чого занижено податок на
додану вартість за перевіряє мий
період у загальній сумі 420535 грн, у тому
числі за січень 2009 року на суму 5500 грн,
лютий 2009 року на суму 112842 грн, за
червень 2009 року на суму 66333 грн, за
вересень 2009 року на суму 124142 грн, за
жовтень 2009 року на суму 53337 грн та за
листопад 2009 року на суму 58381 грн.

На підставі акту перевірки
Кременчуцькою ОДПІ винесено податкові
повідомлення-рішення від 07.02.2014 року №
/179, яким позивачу визначено суму
грошового зобов`язання з податку на
прибуток приватних підприємств в
розмірі 3159755 грн, з них за основним
платежем 2527804 грн та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 631951 грн, та №
/180, яким позивачу визначено суму
грошового зобов`язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів в розмірі 525669 грн, з них
за основним платежем 420535 грн та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 105134
грн (т. 1, а.с. 40-43).

Позивач не погодився із вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями,
у зв'язку з чим оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному
податковому повідомленню-рішенню від
07.02.2014 року № /180, яким позивачу
визначено суму грошового зобов`язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів в розмірі
525669 грн, з них за основним платежем 420535
грн та за штрафними (фінансовими)
санкціями - 105134 грн. суд виходить з
наступного.

Пунктом 185.1 статті 185 Податкового
кодексу України визначено, що об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з:

а) постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; в) ввезення товарів на митну
територію України; г) вивезення товарів
за межі митної території України; ґ)
виключено; д) виключено; е) постачання
послуг з міжнародних перевезень
пасажирів і багажу та вантажів
залізничним, автомобільним, морським і
річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до
операцій з ввезення товарів на митну
територію України та вивезення товарів
за межі митної території України
прирівнюється поміщення товарів у
будь-який митний режим, визначений
Митним кодексом України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

З огляду на викладене, необхідною
умовою для віднесення сплачених у ціні
товарів (послуг) сум податку на додану
вартість до податкового кредиту є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова накладна є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Згідно з пунктом 201.4 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Пункт 201.5 статті 201 Податкового кодексу
України встановлює, що податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Пунктом 201.6. статті 201 Податкового
кодексу України закріплено, що
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно пункту 201.7 статті 201 Податкового
кодексу України, податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Відповідно до пункту 201.8 статті 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому ст. 182 цього Кодексу.

Суд також враховує, що статтею 1 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
визначено, що господарська операція -
це дія або подія, що викликає зміни у
структурі активів і зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Із положень частини першої та
третьої статті 9 вказаного Закону
вбачається, що бухгалтерський облік
полягає, зокрема, у складанні та
прийнятті до обліку первинних
документів, які фіксують факти
здійснення господарських операцій,
складенні на їх підставі зведених
облікових документів, систематизації
інформації первинних документів на
рахунках бухгалтерського обліку в
регістрах синтетичного та
аналітичного обліку шляхом подвійного
запису їх на взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку.

З огляду на викладене, податковий
кредит для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість має бути фактично здійснений
і підтверджений належним чином
складеними податковими накладними,
первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Судом встановлено, протягом періоду, що
перевірявся між ТОВ "Талєкріс" та ПП
"Авіс Сістемз" був укладений договір
субпідряду на виконання окремих видів
робіт № 02.06-09 від 02.06.2009 року з додатками
(т.3, а.с.27-37), на виконання умов якого ПП
"Авіс Сістемз" було надано послуг на
загальну суму 4485165,65 грн, в т. ч. ПДВ 20% -
747527,59 грн, з яких позивачем було
віднесено до складу валових витрат
суму в розмірі 3868962 грн в 2-4 кварталах 2009
року та до складу податкового кредиту в
розмірі 813860 в червні, липні,
вересні-грудні 2009 року. На виконання
умов договору, контрагентом позивача
було виписано податкові накладні та
між сторонами підписано акти
приймання-передачі виконаних
підрядних робіт та локальні кошториси
з розрахунками договірної ціни
будівництва базових станцій, а саме
комплекс робіт по базових станціях ЗАТ
"Український мобільний зв'язок" в
конкретних населених пунктах, згідно
умов договору та додатків до нього (т.3,
а.с.38-138).

Дані послуги були оплачені в повному
обсязі, про що свідчать платіжні
доручення з відмітками банку наявні в
матеріалах справи за період з червня по
грудень 2009 року (т.3, а.с.139-170).

Також, між позивачем та ТОВ "УФ "Татон"
був укладений договір субпідряду
окремих видів робіт № 3 від 30.04.2009 року з
додатками до нього (т.4, а.с.64-67). Згідно
умов договору та додатків до нього, ТОВ
"УФ "Татон" зобов'язується виконати
комплекс робіт по базових станціях
"Український мобільний зв'язок" в
Полтавській області у відповідності з
проектною документацією і СНіП. На
виконання умов якого ТОВ "УФ "Татон"
було надано послуг на загальну суму
752301,10 грн, в т. ч. ПДВ 20% - 125383,52 грн, з яких
позивачем було віднесено до складу
валових витрат суму в розмірі 626918 грн в
3-4 кварталах 2009 року та до складу
податкового кредиту в розмірі 125384 в
серпні, листопаді 2009 року. На
підтвердження виконання робіт по
вказаному договору позивачем надано
локальні кошториси з розрахунком
договірної ціни по будівництву базових
станцій та акти приймання виконаних
підрядних робіт за серпень та листопад
2009 року (т.4, а.с.68-73, 74-77, 79-86), копії яких
залучено до матеріалів справи.
Контрагентом позивача було виписано
податкові накладні, до форми та змісту
яких у відповідача зауважень під час
проведення перевірки не було (т.4, а.с. 73,
78, 87, 95). Позивачем здійснено оплату за
надані ТОВ "УФ "Татон" роботи в повному
обсязі, на підтвердження надано
платіжні доручення із відмітками
банку, копії яких залучено до
матеріалів справи (т.4, а.с. 88-94).

Також, між позивачем та ТОВ
"Управління механізації робіт №1" було
укладено договір про виконання окремих
видів робіт № 235 від 1 листопада 2010 року
та додаткові угоди до нього (т.4, а.с.96-101).
Згідно умов вказаного договору,
субпідрядник (ТОВ "Управління
механізації робіт №1") зобов'язується
виконати комплекс робіт по базовим
станціям ПрАТ "МТС Україна" в
Полтавській області, а також
капітальні та поточні ремонти будівель
у відповідності до
проектно-кошторисної документації і
СНіП. На виконання якого ТОВ
"Управління механізації робіт №1" було
виконано робіт на загальну суму 1429307,13
грн, в тому числі 238217,85 ПДВ, з яких
позивачем було віднесено до складу
валових витрат суму в розмірі 1191089 грн в
4 кварталі 2010 року та до складу
податкового кредиту в розмірі 238218 грн в
листопаді 2010 року та грудні 2010 року. На
підтвердження виконання робіт по
вказаному договору позивачем надано
локальні кошториси з розрахунком
договірної ціни по будівництву базових
станцій, рахунки-фактури та акти
приймання виконаних підрядних робіт за
листопад та грудень 2010 року (т.4, а.с.102-106,
108-109, 111-114, 116-118, 120-122, 124-126, 128-130, 132-139, 141-144,
146-149, 151-154, 156-161, 163-170, 172-191, 193-195, 197-199, 201-217,
223-237), копії яких залучено до матеріалів
справи. Контрагентом позивача було
виписано податкові накладні до форми
та змісту яких у відповідача зауважень
під час проведення перевірки не було
(т.4, а.с. 107, 110, 115, 119, 123, 127, 131, 140, 145, 150, 155,
162, 171, 192, 196, 200, 218). Позивачем здійснено
оплату за надані ТОВ "Управління
механізації робіт №1" роботи, на
підтвердження надано платіжне
доручення із відміткою банку, копія
якого залучено до матеріалів справи
(т.4, а.с.238).

Надаючи правову оцінку
взаємовідносинам позивача із ТОВ
"Мінвотч, суд встановив наступне. Між
позивачем та ПП "Градко" було укладено
договір доручення № 22/11 від 1 жовтня 2010
року (т.4, а.с.40-43), згідно умов якого,
повірений (ПП "Градко") зобов'язується
від імені і за рахунок довірителя
здійснювати юридичні дії, пов'язанні із
укладенням з підрядниками договору на
будівельно-монтажні роботи по базових
станціях ПрАТ "МТС Україна". Крім того,
між позивачем та ПП "Градко" було
укладено договір на виконання окремих
видів робіт №206 від 01.11.2010 року (т.4,
а.с.52-53). Також позивачем було видано
довіреність від 01.10.2010 року для ПП
"Градко" для виконання вказаного
договору доручення (т.4, а.с.51). На
виконання умов вказаного договору ПП
"Градко" уклало договір субпідряду на
виконання окремих видів робіт № 221 від 1
жовтня 2010 року з ТОВ "Мінвотч",
відповідно до якого субпідрядник (ТОВ
"Мінвотч") зобов'язується виконати
будівельно-монтажні роботи по базових
станціях ПрАТ "МТС Україна" у
відповідності із проектно-кошторисною
документацією і СНіП (т.4, а.с.44-50).
Позивачем було віднесено до складу
валових витрат суму в розмірі 1333300,66 грн
в 4 кварталі 2010 року та до складу
податкового кредиту суму в розмірі 266660
грн в грудні 2010 року. На виконання умов
договору між ТОВ "Мінвотч" та ПП "Градко"
було укладено акт виконаних робіт на
суму 1599960,78 грн в т.ч. ПДВ 266660,13 грн (т.4,
а.с.54-58). Позивачем здійснено оплату за
надані ТОВ "Мінвотч" роботи в повному
обсязі, шляхом перерахування коштів
через повіреного (ПП "Градко"), на
підтвердження надано платіжні
доручення із відмітками банку, копії
яких залучено до матеріалів справи (т.4,
а.с.59-63).

Щодо взаємовідносин позивача з ПП
"Полімер форт". Між позивачем та ПП
"Полімер форт" було укладено договір
субпідряду на виконання окремих видів
робіт № 2 від 02.12.2009 року з додатковою
угодою № 1 від 02.12.2009 року до нього (т.4
а.с.1-4). Згідно умов вказаного договору,
субпідрядник (ПП "Полімер форт")
зобов'язується виконати комплекс робіт
по базовим станціям ЗАТ "Український
мобільний зв'язок" в Полтавській
області у відповідності до
проектно-кошторисної документації і
СНіП. На виконання якого ПП "Полімер
форт" було виконано робіт на загальну
суму 1740576,92 грн, в тому числі 290092,82 грн
ПДВ, з яких позивачем було віднесено до
складу валових витрат суму в розмірі
1450484 грн в 4 кварталі 2009 року та до
складу податкового кредиту в розмірі
2900092,82 грн в грудня 2009 року. На
підтвердження виконання робіт по
вказаному договору позивачем надано
локальні кошториси з розрахунком
договірної ціни по будівництву базових
станцій, рахунки-фактури та акти
приймання виконаних підрядних робіт за
грудень 2009 року та податкові накладні
складені контрагентом по
взаємовідносинах із позивачем (т.4, а.с.
5-32), копії яких залучено до матеріалів
справи. Позивачем здійснено оплату за
надані ПП "Полімер форт" роботи, на
підтвердження надано платіжні
доручення із відміткою банку, копії
яких залучено до матеріалів справи (т.4,
а.с.33-39).

Щодо взаємовідносин позивача із
ПП "Компанія "Тацна". Між позивачем та ПП
"Компанія "Тацна" було укладено договір
субпідряду на виконання окремих видів
робіт № 1 від 05.01.2009 року з додатковою
угодою № 1 від 05.01.2009 року до нього (т.4,
а.с.239-241). Згідно умов вказаного
договору, субпідрядник (ПП "Компанія
"Тацна") зобов'язується виконати
комплекс робіт по базовим станціям ЗАТ
"Український мобільний зв'язок" в
Полтавській області у відповідності до
проектно-кошторисної документації і
СНіП. Крім того, між позивачем та ПП
"Компанія "Тацна" було укладено договір
купівлі-продажу від 12.05.2009 року, згідно
якого позивач купив контейнер
радіорелейний в кількості 6 шт. (т.4, а.с.
242-243). Також, між позивачем та ПП
"Компанія "Тацна" було укладено договір
купівлі-продажу від 12.05.2009 року, згідно
якого позивач купив у ПП "Компанія
"Тацна" товар, зокрема: систему
безперебійного живлення, фарбу zinga,
грунт zinga, щебінь, анкерну систему для
кріплення башти (т.4, а.с.244-246). На
виконання яких ПП "Компанія "Тацна" було
виконано робіт та передано товару на
загальну суму 710050 грн, в тому числі
118341,67 грн ПДВ, з яких позивачем було
віднесено до складу валових витрат
суму в розмірі 591708 грн в 1-2 кварталах 2009
року та до складу податкового кредиту в
розмірі 118341,67 грн в січні та травні 2009.
На підтвердження виконання робіт та
передачі товару по вказаних договорах
позивачем надано локальні кошториси з
розрахунком договірної ціни по
будівництву базових станцій,
рахунки-фактури та акти приймання
виконаних підрядних робіт, видаткові
накладні, довіреності на отримання
матеріальних цінностей та податкові
накладні складені контрагентом по
взаємовідносинах із позивачем (т.4, а.с.
247-257), копії яких залучено до матеріалів
справи. Позивачем здійснено оплату за
надані ПП "Компанія "Тацна" роботи та
передані товари, на підтвердження
надано платіжні доручення із відміткою
банку, копії яких залучено до
матеріалів справи (т.4, а.с.258-264).

Судом встановлено, що господарські
операції позивача здійснювались в
межах основних видів діяльності
позивача за КВЕД.

Отримані позивачем окремі види
робіт від контрагентів, які виступали
субпідрядниками по договорах
досліджених вище, були використані ним
в своїй господарській діяльності
шляхом передачі таких робіт для ЗАТ
"Український мобільний зв'язок" згідно
договорів в яких позивач визначений,
як виконавець, а ЗАТ "Український
мобільний зв'язок" - замовник. На
підтвердження використання вказаних
робіт у власній господарській
діяльності позивачем надано і судом
залучено до матеріалів справи наступні
документи. Договір підряду на
будівництво базових станцій та
контролерів мобільного (рухомого)
зв'язку на умовах "під ключ" № 483/08 від
20.06.2008 року (т.2, а.с. 64-88); договір на
технічне обслуговування та ремонт
антенно-мачтових споруд ЗАТ
"Український мобільний зв'язок" №
СТУ-08/07302 від 01.06.2008 року (т.2, а.с.89-102);
договір підряду на будівництво базових
станцій мобільного (рухомого) зв'язку
на умовах "під ключ" № СТУ/Талекріс-2007
від 01.06.2007 року (т.2, а.с.103-128); договір
підряду на будівництво базових станцій
та контролерів мобільного (рухомого)
зв'язку на умовах "під ключ" № 3034/08 від
19.05.2008 року (т.2, а.с. 129-153). До матеріалів
справи також долучені належним чином
завірені копії наступних первинних
документів на підтвердження виконання
вказаних договорів: додатки до
вказаних договорів (т.5, а.с. 1-13, 19-27, 48-94,
102-106, 118-128, 132-142, 154-157, 171-183, 188-192, 200-214, 217-231,
233-235, 242-247; т.6, а.с.1-6а, 9-29, 103-106, 111-114, 155-158,
174-178, 229-230; т.7 а.с.50-56, 78-92, 108-115, 122-132, 143-147,
149); акти приймання виконаних підрядних
робіт (т.5, а.с. 14-18, 41-47, 99-101, 143, 152-153, 158-170,
184-187, 193-199, 215-216, 232, 236-242; т.6 а.с.7-8, 80-102,
107-110, 115-127, 143-154, 159-173, 188-228, 244-248; т.7 а.с. 1-21,
36-49, 57-77, 116-118, 133-142, 148); податкові
накладні (т.5 а.с. 28-40, 95-98, 107-117, 129-131, 144-151;
т.6 а.с.30-35, 38-57, 64-79, 128-142, 231-243; т.7 а.с.22-35,
97-107, 119-121, 151-153).

Стосовно посилання податкового органу
на протоколи допиту директорів ПП "Авіс
Системз", ТОВ "УФ "Татон", ПП "Полімер
форт", ТОВ "Фарватер плюс", ТОВ "Компанія
"Тацна, про який зазначено в актах
перевірки контрагентів позивача, то
суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 84
Кримінально-процесуального кодексу
України при провадженні слідчих дій
під час досудового слідства і дізнання,
в судових засіданнях суду першої
інстанції та апеляційного суду
ведуться протоколи. Відповідно до
частини першої статті 104 КПК України,
діючого з 20.11.2012 року у випадках,
передбачених цим Кодексом, хід і
результати проведення процесуальної
дії фіксуються у протоколі.

Статтею 170 Кримінально-процесуального
кодексу України (діючого на момент
допиту свідків) визначено, що про допит
свідка складається протокол з
додержанням правил, зазначених у
статті 85 Кодексу.

Згідно з статтею 65
Кримінально-процесуального кодексу
України доказами в кримінальній справі
є всякі фактичні дані, на підставі яких
у визначеному законом порядку орган
дізнання, слідчий і суд встановлюють
наявність або відсутність суспільно
небезпечного діяння, винність особи,
яка вчинила це діяння, та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються: показаннями свідка,
показаннями потерпілого, показаннями
підозрюваного, показаннями
обвинуваченого, висновком експерта,
речовими доказами, протоколами слідчих
і судових дій, протоколами з
відповідними додатками, складеними
уповноваженими органами за
результатами оперативно-розшукових
заходів, та іншими документами.

Таким чином, пояснення директорів
спірних контрагентів, зафіксовані в
протоколах допитів, є лише одним із
засобів доказування в кримінальній
справі, однак вони не є належними
документами, які встановлюють
відповідні юридичні факти.

В розумінні
кримінально-процесуального
законодавства України, належними
засобами, які б підтверджували
відповідні юридичні факти (зокрема,
вину службових осіб суб'єктів
господарювання у фальсифікації
бухгалтерських чи інших документів), є
відповідні судові рішення, що набрали
законної сили.

Відтак, необґрунтованим є
посилання відповідача на зазначені
протоколи допиту, як на доказ
нікчемності укладених між позивачем та
його контрагентами правочинів.

Матеріали податкової перевірки,
зокрема Акт перевірки від 18.09.2012 року,
на підставі якого відповідачем
винесено спірні податкові
повідомлення-рішення, були передані до
слідчого відділу Кременчуцької ОДПІ.
На підставі вказаних матеріалів
складено обвинувальний акт, згідно
якого ОСОБА_6, обвинувачувався в
умисному ухиленні податків на суму 2964667
грн та вчинення службового підроблення
документів, що призвело до тяжких
наслідків. За результатами розгляду
кримінальної справи № 537/692/13-к
Крюківським районним судом м.
Кременчука Полтавської області було
винесено вирок від 24.07.2013 року, яким
ухвалено обвинуваченого ОСОБА_6
визнати невинуватим по обвинуваченню у
вчиненні злочинів передбачених ст. 212 ч.
3, ст. 366 ч.1 КК України та виправдати (т.7,
а.с. 163-183). Ухвалою апеляційного суду
Полтавської області від 21.11.2013 року
вказаний вирок скасовано, а
кримінальне провадження повернуто до
суду першої інстанції для призначення
нового розгляду (т.4, а.с. 184-197). Після
надходження матеріалів кримінального
провадження до суду першої інстанції
відносно ОСОБА_6 було змінено обсяг
обвинувачення, а саме пред'явлено
обвинувачення умисному ухиленні від
сплати податків на загальну суму 362616
грн та вчинення службового підроблення
документів, що призвело до значних
наслідків. За результатами розгляду
справи Крюківським районним судом м.
Кременчука Полтавської області було
винесено ухвалу від 24.12.2013 року, яка
набрала законної сили 02.01.2014 року (т.2,
а.с.202-208), якою ОСОБА_6 звільнено від
кримінальної відповідальності,
кримінальне провадження відносно
ОСОБА_6 закрито.

Відтак, всупереч вимогам податкового
законодавства України, висновки
податкового органу у спірних
правовідносинах базуються не на
аналізі змісту договірних відносин між
позивачем та його контрагентами, а на
аналізі обставин, які не можуть бути
самостійною підставою для нарахування
(збільшення) суми грошового
зобов'язання за податком на додану
вартість, а саме побудовані на аналізі
фінансово-господарської діяльності
контрагентів позивача. Таким чином,
згідно Акту перевірки 18.09.2012 року №
3647/22-209/30343410 відповідач покладає на
позивача відповідальність, внаслідок
сумнівів у реальності виконаних робіт
контрагентами позивача, обґрунтовуючи
це тим, що у контрагентів позивача
недостатньо трудових ресурсів,
матеріальних та інших ресурсів для
здійснення таких робіт і в ланцюгу
постачання виявлено контрагентів з
ознаками сумнівності, що є
неприпустимим відповідно до статті 61
Конституції України.

Відповідачем не надано суду належних
доказів, як і не зазначено будь-яких
інших обґрунтованих обставин, які б
спростували фактичне здійснення
господарських відносин між позивачем
та його контрагентами, як і не надано
доказів повторного відображення сум
податкового кредиту.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що господарські операції
позивача зі спірними контрагентами у
перевіряємий період мали реальний
характер, викликаючи зміни в структурі
активів позивача, підтверджені
документами первинного
бухгалтерського обліку, тому
формування позивачем податкового
кредиту з ПДВ на підставі належним
чином оформлених податкових
ґрунтується на вимогах Закону України
"Про податок на додану вартість".

Окрім того, позивачем було повністю
здійснено розрахунки із
вищезазначеними контрагентами за
отримані роботи, що підтверджуються
наявними в матеріалах справи копіями
платіжних доручень.

Таким чином, в ході судового розгляду
справи в повному обсязі доведено
реальність господарських операцій з
виконаних робіт, встановлено факт
понесення позивачем витрат та сплати у
ціні виконаних робіт податку на додану
вартість, а також використання таких
робіт у подальшій господарській
діяльності позивача.

Беручи до уваги наведене, податкове
повідомлення-рішення від 07.02.2014 року №
/180, яким позивачу визначено суму
грошового зобов`язання з податку на
додану вартість, суперечить вимогам
Закону України "Про податок на додану
вартість" та Податкового кодексу
України, винесене без урахування усіх
обставин, які мають значення для
прийняття такого рішення.

Оцінюючи податкове
повідомлення-рішення № /179 від
07.02.2014 року, яким визначене податкове
зобов`язання з податку на прибуток
приватних підприємств, суд виходить з
наступного.

З матеріалів акту перевірки позивача
від 18.09.2012 року №3647/22-209/30343410
вбачається, що податковий орган дійшов
висновку про порушення позивачем п.п.
5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" від 28.12.1994 року № 334/94-ВР, в
результаті чого занижено податок на
прибуток в періоді, що перевірявся, на
загальну суму 2527776 грн, у тому числі за І
квартал 2009 року у сумі 6875 грн, за II
квартал 2009 року у сумі 141081 грн, за ІІІ
квартал 2009 року у сумі 300162 грн, IV
квартал 2009 року у сумі 1153598 грн, за ІІІ
квартал 2010 року в сумі 155343 грн, за IV
квартал 2010 року у сумі 770745 грн.

Разом з тим, з такими позиціями
відповідача погодитись не можна,
виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5
Закону до складу валових витрат
включаються, зокрема, суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" визначено, що не належать
до складу валових витрат будь-які
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Засади регулювання, організації,
ведення бухгалтерського обліку та
складання фінансової звітності в
Україні врегульовані Законом України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року №
996-XIV (надалі - Закон № 996- XIV). Відповідно
до статті 9 розділу 3 Закону № 996-XIV
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Господарські операції, як
зазначено в пункті 5 статті 9 цього
Закону, повинні бути відображені в
облікових регістрах у тому звітному
періоді, в якому вони були здійснені.
Відповідно до статті 11 Закону № 996-XIV, на
основі даних бухгалтерського обліку
підприємства зобов'язані складати
фінансову звітність.

Підпунктом 11.2.1 пункту 11.2 статті 11
даного Закону № 996-XIV встановлено, що
датою збільшення валових витрат
виробництва (обігу) вважається дата,
яка припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: або дата
списання коштів з банківських рахунків
платника податку на оплату товарів
(робіт, послуг), а в разі їх придбання за
готівку - день їх видачі з каси платника
податку; або дата оприбуткування
платником податку товарів, а для робіт
(послуг) - дата фактичного отримання
платником податку результатів робіт
(послуг).

Як зазначено в листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року № 742/11/13-11 з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємства або податкового кредиту з
податку на додану вартість належить
з'ясувати, зокрема, такі обставини: рух
активів у процесі здійснення
господарської операції; установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг), спорудження
основних фондів, імпортом товарів
(послуг), понесенням інших витрат і
господарською діяльністю платника
податку.

Згідно частини першої статті 3
Закону № 996-ХІV метою ведення
бухгалтерського обліку і складання
фінансової звітності є надання
користувачам для прийняття рішень
повної, правдивої та неупередженої
інформації про фінансове становище,
результати діяльності та рух грошових
коштів підприємства.

Визначення терміну "первинний
документ" наведено у статті 1 Закону №
996-ХІV: первинний документ - документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Частиною другою статті 9 даного Закону
передбачено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Однак, судом встановлено, що послуги та
роботи був отримані позивачем
відповідно до договорів субпідряду на
окремі види робіт, виконання яких мало
реальний характер, викликаючи зміни в
структурі активів позивача,
підтверджено документами первинного
бухгалтерського обліку (які
досліджувались вище).

Оплату таких послуг та робіт позивачем
проведено у повному обсязі шляхом
перерахування коштів на розрахункові
рахунки, що підтверджується платіжними
дорученнями, наявними у матеріалах
справи.

Відповідачем ні під час проведення
перевірки, ні під час судового розгляду
зауважень щодо даних документів не
надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем не було
доведено, що позивачем не було вчинено
дії та досягнуто конкретних
результатів, які визначають саме
поняття господарської операції - факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на майновий стан майна,
капіталу, зобов'язань та фінансових
ресурсів, оскільки факт отримання
позивачем відповідних послуг та робіт
та подальше їх використання у своїй
господарській діяльності, шляхом
виконання умов договорів по
генеральному підряду із своїм
контрагентом та передачі робіт
замовнику за ціною вищою, ніж було
придбано позивачем підтверджується
матеріалами справи.

Зважаючи на викладене, Кременчуцька
ОДПІ дійшла помилкового висновку про
заниження позивачем податку на
прибуток за перевіряємий період.

За таких обставин податкове
повідомлення-рішення № /179 від
07.02.2014 року, яким визначене податкове
зобов`язання з податку на прибуток, є
необґрунтованим та підлягає визнанню
протиправним та скасуванню. Суд,
проаналізувавши фактичні обставини та
матеріали справи, оцінивши докази,
надані сторонами, не знайшов у діях
платника податків (позивача) порушень
тих норм законів, на які посилається
відповідач, і прийшов до висновку, що
твердження податкового органу про
наявність таких порушень ґрунтуються
на його припущеннях та належним чином
не доведені, доводи відповідача
протирічать вимогам закону та
спростовуються наявними у матеріалах
справи доказами.

Встановлені судом фактичні обставини
справи свідчать про те, що позивач
виконав усі передбачені законом умови
для включення сум коштів до складу
валових витрат та щодо набуття права на
податковий кредит та має документальне
підтвердження їх розміру.

Суд не погоджується з позицією
відповідача у справі з мотивацій,
наведених вище та вважає, що
відповідачем невірно застосовані
норми Закону України "Про податок на
додану вартість" та Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
відтак, оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті
необґрунтовано та не на підставі
закону, а тому вони є протиправними та
підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 11
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які
стали підставою для прийняття спірних
повідомлень-рішень покладено на
податковий орган.

В даному випадку відповідач не довів
правомірність прийнятих ним
податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, суд перевіривши матеріали
справи, оцінивши надані докази, дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 71, 94, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Талєкріс"
до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 07 лютого 2014 року № /179
та № /180.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Талєкріс" витрати зі
сплати судового збору у розмірі 487,20
грн.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд.

Повний текст постанови
виготовлено 26 травня 2014 року.

Суддя
І.Г. Ясиновський