Справа № 9101/142634/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" березня 2014 р. справа №
0417/2а-3835/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі
м.Дніпропетровська

на постанову Індустріального
районного суду Дніпропетровської
області від 03 жовтня 2011 р., прийняту у
порядку скороченого провадження,

у справі № 0417/2а-3835/2011

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Індустріальному районі
м.Дніпропетровська

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

09 вересня 2011 року позивач
звернувся до Індустріального
районного суду Дніпропетровської
області з позовом, в якому просив:

- поновити пропущений строк для
звернення до суду з 17.02.2011 року;

- визнати протиправною
бездіяльність відповідача по
невиконанню з 17.02.2011 року приписів
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» щодо не
нарахування мені щомісячного
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком;

- визнати право на отримання
невиплаченого підвищення до пенсії,
встановленого ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" в
розмірі 30 % відсотків мінімальної
пенсії за віком з 17.02.2011 року, зов'язавши
відповідача провести нарахування та
виплату підвищення до пенсії за
вказані періоди часу з подальшим
щомісячним нарахуванням та виплатою
надбавки до пенсії в розмірі 30%
відсотків мінімальної пенсії за віком,
довічно.

Постановою Індустріального
районного суду Дніпропетровської
області від 03 жовтня 2011 року позов
позивача задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії
відповідача щодо нарахування і виплати
позивачу підвищення до пенсії за
період з 09 бері 2011 року по 22 липня 2011
року;

- зобов'язано відповідача
здійснити нарахування позивачу
відповідно до вимог ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком як дитині
війни, виходячи з розміру,
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсі
страхування», і провести відповідні
виплати за період з 09 березня 2011 року по
22 липня 2011 року урахуванням виплачених
сум;

- стягнуто з відповідача користь
позивача 3,40 грн. судових витрат.

Решту позовних вимог - залишено
без розгляду.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нову
про

відмову у задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги дотримання
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" має статус дитини війни і має
право відповідно до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

У період з 09 березня 2011 року по 22 липня
2011 року дія ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" не
призупинялася, а застосування
відповідачем положень постанови КМ
України № 530 від 28.05.2008 року щодо
визначення розміру підвищення пенсії є
безпідставним, оскільки розмір
підвищення пенсії визначений Законом
України "Про соціальний захист дітей
війни", який має вищу юридичну силу, ніж
постанова КМ України.

При цьому колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що розмір мінімальної
пенсії за віком необхідно обраховувати
відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку, що
права позивача були порушені.

Однак, вирішуючи спірні правовідносини
суд першої інстанції не прийняв до
уваги наступне.

Згідно п. 34 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про державне мито" органи
Пенсійного Фонду України звільнені від
сплати державного мита.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Ч.3 ст. 94 КАС України
встановлено, що у разі задоволення
адміністративного позову в частині ,
судові витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 201 КАС
України підставами для зміни постанови
або ухвали суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права

За таких обставин суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду - зміні з викладенням
абзацу четвертого резолютивної
частини наступного змісту: стягнути з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 судові витрати по справі у сумі
3 грн. 40 коп.

В решті постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 198, ст.201, ст.205, ст.207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі
м.Дніпропетровська - задовольнити
частково.

Постанову Індустріального
районного суду Дніпропетровської
області від 03 жовтня 2011 р. у справі №
0417/2а-3835/2011 в частині розподілу судових
витрат -змінити, виклавши абзац
четвертий постанови у наступній
редакції: "Стягнути з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_1
судові витрати по справі у сумі 3 грн. 40
копійок."

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
ухвалення та оскарженню відповідно до
ч. 10 ст. 183-2 КАС України не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун