Справа № 33/550
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 33/550
Головуючий у 1-й інстанції: Смирнова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко
Т.М.,

суддів
Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Господарського суду міста
Києва від 06 лютого 2014 р. у справі за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укренерго",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Техмаш" про визнання
угоди недійсною та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
звернулась до суду з адміністративним
позовом про визнання угоди на суму 5094,00
грн., укладеної між відповідачами
шляхом обміну документами, недійсною
на підставі ст. 49 ЦК УРСР, а також
зобов'язання відповідача-1 Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укренерго» повернути відповідачу-2
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Техмаш» грошові
кошти в сумі 5094,00 грн. та стягнення з
відповідача-2 в доход бюджету
товарно-матеріальних цінностей,
отриманих за спірною угодою, вартістю
5094.00 грн.

Постановою Господарського суду міста
Києва від 06 лютого 2014 р. в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
постановити нове рішення, яким
повністю задовольнити позовні вимоги.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу -
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом,

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «Укренерго» та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Техмаш» було
укладено усну угоду шляхом обміну
документів, за якою ТОВ «Укренерго»
продає, а ТОВ «Техмаш» купує
товарно-матеріальні цінності на
загальну суму 5094,00 грн. (в т.ч. ПДВ-849,00
грн.).

На виконання вимог угоди Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Укренерго» Відповідно до накладної
від 01.07.2002 №170 поставило Товариству з
обмеженою відповідальністю «Техмаш»
товар вартістю 5094,00 грн. На підставі
чого ТОВ «Укренерго» видано ТОВ
«Техмаш» податкову накладну від 01.07.2002
№70 на загальну суму 5094.00 грн., в тому
числі податок на додану вартість 849,00
грн.

Оплата поставленого товару здійснена в
безготівковому порядку шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок, що підтверджується наявною в
справі випискою з банківського
рахунку.

Зазначену угоду між відповідачами
позивач вважає такою, що укладена з
метою, завідомо суперечною інтересам
держави, за наявності умислу у
відповідача-1. Позов заявлений
позивачем на підставі ст. 49 ЦК УРСР.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія
Київського апеляційного
адміністративного суду зазначає
наступне.

Відповідно до статті 49 ЦК УРСР якщо
угода укладена з метою, завідомо
суперечною інтересам соціалістичної
держави і суспільства, то при наявності
умислу у обох сторін - в разі виконання
угоди обома сторонами - в доход держави
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання угоди однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею і все
належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного.

При наявності ж умислу лише у однієї з
сторін все одержане нею за угодою
повинно бути повернуто другій стороні,
а одержане останньою або належне їй на
відшкодування виконаного, стягується в
доход держави.

Таким чином, для застосування статті 49
ЦК України необхідно, щоб угода була
умисно вчинена завідомо з метою, що
суперечить державі або суспільству.

Як вірно встановлено судом, В
обґрунтування позовних вимог про
недійсність спірного договору, а також
про наявність умислу у відповідача-1 на
укладення договору з метою, завідомо
суперечною інтересам держави, позивач
посилається на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 9.12.2003 у
справі №2-5375/6, яким визнано недійсними
з моменту реєстрації установчі
документи Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укренерго», а саме:
Протокол № 1 вальних зборів учасників
TOB «Укренерго». статут, установчий
договір від 14.09.2001. а також визнано
недійсними з моменту реєстрації
свідоцтво про державну реєстрацію
суб'єкта підприємницької діяльності -
юридичної особи TOB «Укренерго» від
09.11.2001 та визнано недійсним з моменту
внесення в реєстр платників податку на"
додану вартість свідоцтво 37023318 від
05.02.2002 про реєстрацію платника податку
на додану вартість.

Проте, дане рішення суду скасовано. Під
час нового розгляду справи позов
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укренерго». треті
особи: ДПІ у Шевченківському районі м.
Києва, TOB «Наукова виробнича фірма
«Агросвіт», TOB Техмаш», TOB «Гранд
Електронік» про визнання недійсним
протоколу загальних зборів,
установчого договору, свідоцтва про
державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності-юридичної
особи та свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
залишено без розгляду, що
підтверджується ухвалою Апеляційного
суду міста Києва від 17.03.2005 та ухвалою
Голосіївського районного суду м. Києва
від 19.07.2005.

У зв'язку з цим. рішення, на яке
посилається позивач в обґрунтування
позову, доказової сили не має.

Інших доказів того, що відповідач-1
зареєстрований та здійснював
діяльність з порушенням встановленого
законодавством порядку позивач суду не
надав.

Позивач не надав докази та не
обґрунтував їх не підтвердження
наявності у TOB „Техмаш" заборгованості
перед державною по сплаті податків.

Відповідно до ст.48 ЦК України угода
визнається недійсною, якщо вона не
відповідає вимогам закону. Разом з тим,
невиконання стороною угоди обов'язків
щодо подання звітності і сплати
податків не є підставою для визнання
угоди недійсною; неподання фірмою до
органів державної податкової служби
фінансової звітності не є належним
доказом того, що оспорювана угода не
відповідає чинному законодавству.

Також, порушення сторонами договору
законодавства про податки не є
підставою для визнання його недійсним.
Якщо податковим органом не подано
доказів спрямованості укладеної угоди
на вчинення порушення податкового
законодавства, несплата податків
(обов'язкових платежів) не є підставою
для визнання угоди недійсною.

Таким чином, позивачем не надано
нормативно-правового обґрунтування
застосування наслідків при визнанні
угоди недійсною і які саме наслідки
мають бути застосовані.

Колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позивачем не
надано належних доказі та не доведено
вимоги про визнання угод недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві -
залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду міста
Києва від 06 лютого 2014 р. - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.М.Грищенко

Судді
І.О.Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя
Грищенко Т.М.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.