Справа № 812/2616/14
Суддя: К.Ю. Широка
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2616/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді:
Широкої К.Ю.,

при секретарі судового засідання:
Житній Ю.С.,

за участю сторін від:

позивача - не з'явився ,

представника відповідача 1-не з'явився,

представника відповідача 2- не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Сєверодонецьку
Головного управління Міндоходів у
луганській області, Реєстраційної
служби Сєверодонецького міського
управління юстиції про визнання
незаконними дій щодо складання вимоги,
скасування державної реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області, Реєстраційної
служби Сєвєродонецького міського
управління юстиції про визнання
протиправними дій щодо складання
вимоги № Ф-216/216 від 14.11.2013, скасування
державної реєстрації Державної
податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що 08.01.2014 позивачем отримано
вимогу Державної податкової інспекції
у м. Сєвєродонецьк № Ф-216/216 від 14.11.2013
про стягнення з неї недоїмки зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
3752,09 грн. Рішеннями Головного
управління Міндоходів у Луганській
області від 31.01.2014 № 1689/12-32-10-04/22 та
Міністерства доході і зборів України
від 28.02.2014 року № 1387/С//99-99-10-01-07-15 скаргу
ОСОБА_1 на вимогу ДПІ у м.
Сєвєродонецьку № Ф-216/216 від 14.11.2013
залишено без задоволення.

На думку позивача, ДПІ у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області не
мала правоздатності та дієздатності як
юридична особа публічного права,
вчиняти дії по винесенню вимоги №
Ф-216/216 від 14.11.2013. Крім того, позивач
вважав, що державна реєстрація ДПІ у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області
проведена на підставі нечинних
документів та з чисельними порушення
вимог чинного законодавства України.

На підставі викладеного позивач
просила суд визнати протиправними дії
Державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області щодо
складання вимоги № Ф-216/216 від 14.11.2013 та
скасувати державну реєстрацію
Державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області.

Позивач у судове засідання не прибув,
про дату, час та місце судового
розгляду справи повідомлялась
належним чином, в резолютивній частині
позову просив суд проводити розгляд
справи без його участі.

Представник відповідача ДПІ у м.
Сєвєродонецьку ГУ Міндоходів у
Луганській області у судове засідання
не прибув, про час, дату та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, 19 травня
2014 року на адресу суду надійшло
клопотання про проведення розгляду
справи без участі представника ДПІ у м.
Сєвєродонецьку ГУ Міндоходів у
Луганській області.

16 травня 2014 року до суду надійшли
письмові заперечення ДПІ у м.
Сєвєродонецьку ГУ Міндоходів у
Луганській області на позовну заяву, в
яких зазначено, що відповідно до п.2 ч.4
ст.6 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
платники єдиного внеску зобов'язані
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду України у
строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом за
погодженням з відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики. Відповідач, станом
на 01.11.2013 мала несплачену
заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, яку передано на
облік до ДПІ. Заборгованість позивачем
не сплачувалась, у зв'язку з чим, на
підставі ч. 4 ст. 25, ДПІ у м.
Сєвєродонецьку ГУ Міндоходів у
Луганській області винесено вимогу від
14.11.2013 № Ф-216/216 про сплату ФОП ОСОБА_1
заборгованості з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 3752,09
грн. Також зазначено, що Державну
податкову інспекцію у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області () зареєстровано юридичною
особою та вона є територіальним
органом Міністерства доходів та зборів
України. У зв'язку з вищевикладеним
просив суд відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача Реєстраційної
служби Сєвєродонецького міського
управління юстиції у судове засідання
не прибув, про час, дату та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, 20 травня
2014 року на адресу суду надійшли
заперечення на адміністративний позов,
в яких Реєстраційна служба
Сєвєродонецького міського управління
юстиції позовні вимоги не визнала,
вважала їх необґрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню, просить
суд відмовити у задоволенні позовних
вимог у повному обсязі та проводити
розгляд справи за відсутності
представника Реєстраційної служби
Сєвєродонецького міського управління
юстиції.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд прийшов
до такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
суб'єктом підприємницької діяльності,
перебуває на податковому обліку в ДПІ у
м. Сєвєродонецьку ГУ Міндоходів у
Луганській області.

Позивач зареєстрована в УПФУ в м.
Сєвєродонецьку Луганської області
платником страхових внесків 30.12.2010 за №
13936.

Як вбачається з матеріалів справи, 14
листопада 2013 року ДПІ у м.
Сєвєродонецьку ГУ Міндоходів у
Луганській області винесено вимогу №
Ф-216/216 про сплату ФОП ОСОБА_1
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 3752,09
грн., яка отримана позивачем у справі 08
січня 2014 року.

Зазначена вимога в подальшому
оскаржена позивачем до Головного
управління Міндоходів у Луганській
області та Міністерства доходів і
зборів України, але рішеннями від 31.01.2014
№ 1689/12-32-10-04/22 та від 28.02.2014 року №
1387/С/99-99-10-01-07-15 оскаржувана вимога
залишена без змін.

Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010 № 2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ)
визначено, що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - це консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

В ч. 2 ст. 6 вказаного Закону зазначено,
що платник єдиного внеску зобов'язаний,
зокрема, своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Статтею 9 Закону № 2464-VІ передбачено, що
єдиний внесок сплачується шляхом
перерахування платником безготівкових
коштів з його банківського рахунку, за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

При цьому, платники, зазначені у пункті
1 частини першої статті 4 цього Закону,
під час кожної виплати заробітної
плати (доходу, грошового забезпечення),
на суми якої (якого) нараховується
єдиний внесок, одночасно з видачею
зазначених сум зобов'язані сплачувати
нарахований на ці виплати єдиний
внесок у розмірі, встановленому для
таких платників (авансові платежі).

Базовим звітним періодом є календарний
місяць, а для платників, зазначених в
абзацах третьому та четвертому пункту 1
частини першої статті 4 цього Закону, -
календарний рік.

Єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника. За наявності у платника
єдиного внеску одночасно із
зобов'язаннями із сплати єдиного
внеску зобов'язань із сплати податків,
інших обов'язкових платежів,
передбачених законом, або зобов'язань
перед іншими кредиторами зобов'язання
із сплати єдиного внеску виконуються в
першу чергу і мають пріоритет перед
усіма іншими зобов'язаннями, крім
зобов'язань з виплати заробітної плати
(доходу).

Частиною 11 статті 9 Закону № 2464-VІ
визначено, що у разі несвоєчасної або
не в повному обсязі сплати єдиного
внеску до платника застосовуються
фінансові санкції, передбачені цим
Законом, а посадові особи, винні в
порушенні законодавства про збір та
ведення обліку єдиного внеску, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

На підставі пункту 7 частини 1 статті 13
Закону №2464-VІ, органи доходів і зборів
мають право стягувати з платників
несплачену суму єдиного внеску.

Частиною 4 статті 25 Закону №2464-VІ
передбачено, що орган доходів і зборів
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та
перехідних положень Закону №2464, з дня
набрання чинності цим Законом платники
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, вважаються платниками
єдиного внеску.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач має заборгованість по зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 3752,09
грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України №2464,
мінімальний страховий внесок - це сума
єдиного внеску, що визначається
розрахунковою як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
внеску, встановлений законом на місяць,
за який нараховується заробітна плата
(дохід), та підлягає сплаті.

Частиною 11 статті 8 Закону України №
2464-VІ встановлено, що єдиний внесок для
платників, зазначених у пунктах 4 та 5
частини першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" встановлено розмір
мінімальної заробітної плати на 2011 рік
у місячному розмірі: з 01.01.2011 - 941,00 грн., з
01.04.2011 - 960,00 грн., з 01.10.2011 - 985,00 грн., з
01.12.2011 - 1004,00 грн. Таким чином
мінімальний страховий внесок у 2011 році
у місячному розмірі становить: з 01.01.2011 -
326,53 грн., з 01.04.2011 - 333,12 грн., з 01.10.2011 - 341,80
грн., з 01.12.2011 - 348,39 грн.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік" встановлено розмір
мінімальної заробітної плати на 2012 рік
у місячному розмірі: з 01.01.2012 - 1073,00 грн.,
з 01.04.2012 - 1094,00 грн., з 01.07.2012 - 1102,00 грн., з
01.10.2012 - 1118,00 грн., з 01.12.2012 - 1134,00 грн. Таким
чином, мінімальний страховий внесок у
2012 році у місячному розмірі становить:
з 01.01.2012 - 372,33 грн., з 01.04.2012 - 379,62 грн., з
01.07.2012 - 382,39 грн., з 01.10.2012 - 387,95 грн., з
01.12.2012 - 393,50 грн.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" встановлено розмір
мінімальної заробітної плати на 2013 рік
у місячному розмірі: з 01.01.2013 - 1147,00 грн.,
з 01.12.2013 - 1218,00 грн. Таким чином
мінімальний страховий внесок у 2013 році
у місячному розмірі становить: з 01.01.2013 -
398,01 грн.

Згідно з абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону №2464,
фізичні особи - підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей таких осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, сплачують
єдиний внесок, нарахований за
календарний квартал, до 20 числа місяця,
що настає за кварталом, за який
сплачується єдиний внесок.

У відповідності до ч. 12 ст. 9 Закону
№2464-VI, єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про підтвердження факту
наявності за ФОП ОСОБА_1 недоїмки зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 3752,09
грн.

Що стосується доводів позивача
стосовно того, що Державна податкова
інспекція у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області не є органом
державної влади та у неї не має
повноважень на винесення
оскаржуваного рішення, суд зазначає, що
згідно зі статтею 4 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців" державна
реєстрація юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців - засвідчення факту
створення або припинення юридичної
особи, засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії АВ
№202602 Державну податкову інспекцію у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області
зареєстровано в якості юридичної
особи.

Згідно з пунктом 1 Положення про
Державну податкову інспекцію у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області,
затвердженого наказом Міністерства
доходів і зборів України від 17 квітня
2013 року № 54, Державна податкова
інспекція у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області є територіальним
органом Міндоходів, який
підпорядковується Міністерству
доходів і зборів України та Головному
управлінню Міндоходів у Луганській
області та забезпечує реалізацію
повноважень Міндоходів на території
відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць.

Таким чином, ДПІ у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області має правовий статус
юридичної особи, наданий вказаному
органу відповідно до законодавства
України.

Крім того суд зазначає, що ДПІ у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області має
необхідний обсяг повноважень щодо
складання вимоги № Ф-216/216 від 14.11.2013 про
стягнення з позивача заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 3752,09
грн., які закріплені в Законі України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Розглядаючи вимоги позивача до
Реєстраційної служби Сєвєродонецького
міського управління юстиції про
скасування державної реєстрації ДПІ у
м. Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області, суд
виходить з наступного.

Положеннями ст. 17 КАС України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
зі здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій.

За приписами ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

В силу норм статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Виходячи з системного аналізу
вищенаведених норм Кодексу
адміністративного судочинства
України, фізична особа має право, в тому
числі в судовому порядку, вимагати
скасування чи прийняття рішень,
вчинення чи утримання від вчинення дій,
усунення бездіяльності виключно при
здійсненні суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій саме щодо цієї фізичної особи.

Відносини, які виникають у сфері
державної реєстрації юридичних осіб, а
також фізичних осіб - підприємців
регулює Закон України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" від 15 травня 2003 року
№755-IV (надалі - Закон №755-IV) .

Відповідно до ст. 2, 3 Закону №755-IV,
відносини, які виникають у сфері
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців,
регулюються Конституцією України,
Законом про реєстрацію та
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до закону про
реєстрацію; дія закону про реєстрацію
поширюється на державну реєстрацію
всіх юридичних осіб незалежно від
організаційно-правової форми, форми
власності та підпорядкуванню, а також
фізичних осіб - підприємців.

Для проведення державної реєстрації
юридичної особи державному
реєстратору надається перелік
документів, передбачений ст. 24 Закону
№755-IV, а саме:

- заповнену реєстраційну картку на
проведення державної реєстрації
юридичної особи, до якої може бути
подана як додаток заява щодо обрання
юридичною особою спрощеної системи
оподаткування та/або реєстраційна
заява про добровільну реєстрацію як
платника податку на додану вартість за
формою, затвердженою центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику;

- примірник оригіналу (ксерокопію,
нотаріально засвідчену копію) рішення
засновників або уповноваженого ними
органу про створення юридичної особи у
випадках, передбачених законом; - два
примірники установчих документів (у
разі подання електронних документів -
один примірник);

- документ, що засвідчує внесення
реєстраційного збору за проведення
державної реєстрації юридичної особи.
У разі подання електронних документів
для проведення державної реєстрації
юридичної особи підтвердженням
внесення плати за проведення державної
реєстрації юридичної особи є примірник
електронного розрахункового
документа, засвідченого електронним
цифровим підписом;

- інформацію з документами, що
підтверджують структуру власності
засновників - юридичних осіб, яка дає
змогу встановити фізичних осіб -
власників істотної участі цих
юридичних осіб.

Відповідно до ч. 8 ст. 24 Закону №755-IV,
державному реєстратору забороняється
вимагати додаткові документи для
проведення державної реєстрації
юридичної особи, якщо вони не
передбачені ч. 6, 7 ст. 24 Закону про
реєстрацію.

В судовому засіданні судом було
досліджено матеріали реєстраційної
справи ДПІ у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області № 1 383 003390 69, копії
яких долучені до матеріалів даної
справи, та встановлено, що державному
реєстратору для проведення реєстрації
юридичної особи ДПІ у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області були подані
належним чином заповнені реєстраційні
картки; рішення засновників або
уповноваженого ним органу про
створення юридичної особи - постанова
Кабінету Міністрів України від 20.03.2013
№229 "Про утворення територіальних
органів Міністерства доходів і зборів";
наказ Міністерства доходів і зборів
України від 17.04.2013 №54 про затвердження
Положення про ДПІ у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області; Положення про ДПІ у
м. Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області.

Перелік порушень порядку створення
юридичної особи встановлено самим
Законом №755.

Відсутність реєстрації наказу
Міністерства доходів і зборів України
№54 від 17.04.2013 органами Міністерства
юстиції України не є підставою для
відмови у проведенні державної
реєстрації юридичної особи - ДПІ у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області.

Перевіривши документи на відсутність
підстав для залишення їх без розгляду
та на відсутність підстав для відмови у
проведенні державної реєстрації
юридичної особи державним
реєстратором 07.06.2013 внесено до
реєстраційної картки, на проведення
державної реєстрації юридичної особи,
ідентифікаційний код відповідно до
вимог ЄДР підприємств та організацій
України та внесено до ЄДР юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
запис №0003390 про проведення
державної реєстрації новоутвореної
шляхом заснування юридичної особи -
Державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач Реєстраційна служба
Сєвєродонецького міського управління
юстиції діяла в межах повноважень і
відповідності до Закону №755.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що державна реєстрація юридичної особи
Державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області
проведена з дотриманням всіх вимог
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців".

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України, та принципом
рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом.

З приписів ст.ст.71, 86 КАС України
вбачається, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що відповідачами
надано обґрунтовані пояснення на позов
щодо спростування вимог позивача,
натомість останнім не доведено
належними засобами доказування
правомірності заявленого позову, у
зв'язку з чим, у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області, Реєстраційної
служби Сєвєродонецького міського
управління юстиції, про визнання
незаконними дій, скасування державної
реєстрації слід відмовити у повному
обсязі.

Відповідно до положень ст. 94 КАС
України, у випадку відмови у
задоволенні позову судові витрати не
повертаються.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у м.
Сєверодонецьку Головного управління
Міндоходів у луганській області,
Реєстраційної служби Сєверодонецького
міського управління юстиції про
визнання незаконними дії щодо
складання вимогу, скасування
державної реєстрації відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови складено
та підписано 26 травня 2014 року.

Суддя
К.Ю. Широка