Справа № 2а/0370/833/11
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
Справа № 876/11869/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання
Сердюк О.Ю.,

представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача
Гудько О.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційні
скарги Ягодинської митниці, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2013
року у справі №2а/0370/833/11 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Ягодинської митниці, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області
про визнання протиправним та
скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2011 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до
суду з адміністративним позовом, яким
просив визнати протиправними дії
посадових осіб Ягодинської митниці
щодо проведення митного оформлення
товару, ввезеного ним по ВМД
№205070001/2011/001124 від 25 січня 2011 року;
визнати протиправними та скасувати
рішення про визначення митної вартості
товарів №205000017/2011/500020/1 від 08 лютого 2011
року та картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№205000017/1/00088 від 08 лютого 2011 року;
повернути з Державного бюджету України
на його користь надмірно сплачену суму
ПДВ в розмірі 69 541,75 грн.; стягнути з
Державного бюджету України на його
користь 26 065 грн. збитків, завданих
протиправними діями Ягодинської
митниці.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2013
року адміністративний позов
задоволено частково: визнано
протиправними дії посадових осіб
Ягодинської митниці щодо проведення
митного оформлення товару, ввезеного
позивачем згідно з вантажною митною
декларацією №205070001/2011/001124 від 25 січня
2011 року; визнано протиправними та
скасовано рішення Ягодинської митниці
про визначення митної вартості товарів
№205000017/2011/500020/1 від 08 лютого 2011 року та
картку відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№205000017/1/00088 від 08 лютого 2011 року;
стягнуто з Державного бюджету України
на користь позивача надмірно сплачену
суму ПДВ в розмірі 69 541,75 грн.; стягнуто з
Державного бюджету України на користь
позивача збитки, завдані протиправними
діями посадових осіб Ягодинської
митниці в розмірі 20291,45 грн.. В
задоволенні решти позову відмовлено.

Ягодинська митниця та Головне
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області
постанову суду першої інстанції
оскаржили, подали апеляційні скарги,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просять постанову суду скасувати та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі Головне
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області
покликається на те, що не погоджується
з висновком суду першої інстанції, що
Ягодинською митницею не доведено
правомірності неприйняття рішення про
визначення митної вартості товару за
період з 25.01.2011 року по 08.02.2011 року і це є
підставою для визнання дій щодо
затягування митного оформлення товару
протиправними. Проте, оскільки позивач
не скористався вищезазначеним правом,
вважають, що дії посадових осіб
Ягодинської митниці не виходили за
межі чинного законодавства і судом
було не вірно застосовано норми
діючого законодавства при винесенні
рішення.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги Ягодинська митниця
покликається на те, що при винесенні
рішення про визначення митної вартості
товарів посадові особи Ягодинської
митниці діяли відповідно до чинного
законодавства та в межах наданих їм
повноважень, а декларант самостійно
прийняв рішення щодо здійснення
митного оформлення товару із
застосуванням резервного методу
визначення митної вартості товарів та
зазначив митну вартість таку ж саму, я і
у ВМД від 25.01.2011 року.

В судовому засіданні представники
позивача надали пояснення та
заперечили проти доводів апеляційних
скарг, а представник відповідача
підтримав їх.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції, та
приймає нову постанову, якщо визнає, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, що мають значення для
справи, порушив норми матеріального
права, що призвели до неправильного
вирішення справи.

Судом встановлено, що на підставі
зовнішньоекономічного контракту
купівлі-продажу товару № 1/2010 від 04.06.2010
року, укладеного між позивачем та
підприємством «ІМЕХ Іvanushenko»
(Німеччина), доповнень № 1 від 30.12.2010
року та № 2 від 03.01.2011 року до нього (т. 1,
ст. 7-10), позивач 23.01.2011 року ввіз на
територію України товар (меблі, бувші у
використанні), вагою 5985 кг, загальною
вартістю 7163,50 Євро (77194,26 грн.).

Для митного оформлення даного товару
декларантом ПП «СІА-БРОК» були подані
Ягодинській митниці документи, а саме:
контракт № 1/2010 від 04.06.2010 року,
доповнення до контракту № 1 від 30.12.2010
року та № 2 від 03.01.2011 року, рахунок -
фактура № 2011/1 від 21.01.2011 року; ВМД №
205070001/2011/001124 від 25.01.2011 року, міжнародна
товарно-транспортна накладна СМR № 0106051
від 21 січня 2011 року, попередня митна
декларація (ПД) № 205070001/2011/961 від 23.01.2011
року (т. 1, ст. 7-19). При цьому, митна
вартість товару була визначена за
першим методом (за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються) та
задекларована в сумі 77194,26 грн., з яких
митні платежі - ПДВ становить 15438,85 грн.

08.08.2011 року Ягодинська митниця видала
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
205000017/1/00088, у якій вказано, що митна
декларація не може бути прийнята,
товари не підлягають митному
оформленню з причин невідповідності
заповнення граф 12, 45 ВМД вимогам статті
262 МК України, постанови Кабінету
Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766
«Про затвердження Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження», заниження митної
вартості при імпорті, наявність у
митного органу цінової інформації. При
цьому зазначено вимогу, виконання якої
забезпечує здійснення митного
оформлення, а саме приведення рівня
митної вартості у відповідність до
рішення про визначення митної вартості
товарів від 08.02.2011 року № 205000017/2011/500020/1
(т. 1, ст. 23).

Рішенням Ягодинської митниці про
визначення митної вартості товарів від
08.02.2011 року № 205000017/2011/500020/1 митну
вартість зазначеного вище товару
визначено за шостим методом (т. 1, ст.
21-22).

Судом також встановлено, що після
прийняття цих рішень позивачем 17.02.2011
року подано нову ВМД № 205070001/2011/002674,
якою ціну товару визначено в розмірі,
вказаному митницею (т. 1, ст. 24-25).

Згідно із статтею 259 МК України від
11.07.2002 року № 92-IV (з наступними змінами
та доповненнями, чинного на момент
здійснення митного оформлення
спірного товару) митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є їх ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, обчислена
відповідно до положень цього Кодексу.

Частинами першою, четвертою статті 260
МК України визначено, що митна вартість
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, визначається
декларантом відповідно до положень
цього Кодексу. Методи визначення
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та умови їх застосування
встановлюються цим Кодексом.

Відповідно до статті 266 цього ж Кодексу
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну,
здійснюється за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного. Основним є
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору щодо товарів,
які імпортуються (вартість операції).
Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, відповідно до вимог статей 268 і
269 цього Кодексу за основу може братися
або ціна, за якою оцінювані ідентичні
або подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю відповідно до вимог
статті 271, або обчислена відповідно до
вимог статті 272 цього Кодексу вартість
товарів. При цьому кожний наступний
метод застосовується, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу. Методи на основі
віднімання та додавання вартості
(обчислена вартість) можуть
застосовуватися у будь-якій
послідовності на розсуд декларанта. У
разі якщо неможливо застосувати жоден
із зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, установлених
статтею 273 цього Кодексу.

На думку суду, Ягодинською митницею не
дотримано процедури застосування
митної вартості та неправомірно
визначено митну вартість товару за
шостим (резервним) методом. При цьому,
відповідач не надав доказів того, що
митна вартість товару не могла бути
визначена за першим методом (за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються), не довів проведення
будь-яких консультацій з декларантом з
приводу визначення митної вартості
товару чи не витребовування додаткових
документів для підтвердження
задекларованої митної вартості.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
Ягодинська митниця визначила митну
вартість спірного товару за резервним
методом з порушенням порядку
застосування методів визначення
митної вартості товарів, тому з цієї
підстави позовні вимоги про визнання
протиправними дій посадових осіб
Ягодинської митниці щодо проведення
митного оформлення товару, ввезеного
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4
згідно з ВМД від 25.01.2011 року №
205070001/2011/001124, про визнання
протиправними та скасування рішення
Ягодинської митниці про визначення
митної вартості товарів від 08.02.2011 року
№ 205000017/2011/500020/1 та картки відмови
Ягодинської митниці в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
від 08.02.2011 року № 205000017/1/00088 підлягають
до задоволення.

Суд першої інстанції правильно не
погодився із доводами позивача про
порушення посадовими особами
Ягодинської митниці вимог наказу
Державної митної служби України від
13.10.2010 року № 1205 «Про затвердження
часових нормативів митного контролю та
оформлення товарів за вантажною митною
декларацією», оскільки цей
нормативно-правовий акт не пройшов
державну реєстрацію, а розпорядженням
Кабінету Міністрів України від 15.02.2012
року № 103-р «Про скасування деяких
наказів міністерств, інших центральних
органів виконавчої влади» вказаний
наказ скасовано як такий, що не набрав
чинності та надісланий до виконання з
порушенням вимог законодавства про
державну реєстрацію
нормативно-правових актів. Крім того,
частиною першою статті 78 МК України
визначено, що митне оформлення
здійснюється митним органом, як
правило, протягом однієї доби з часу
пред'явлення товарів і транспортних
засобів, що підлягають митному
оформленню, подання митної декларації
та всіх необхідних документів і
відомостей.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
стягнення з Державного бюджету України
на користь позивача збитків, завданих
протиправними діями посадових осіб
Ягодинської митниці в розмірі 20291,45 грн.
з огляду на наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції
України кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Згідно із частиною першою статті 1166
Цивільного кодексу України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Як передбачено статтею 1173 цього
Кодексу, шкода, завдана фізичній або
юридичній особі незаконними рішеннями,
дією чи бездіяльністю органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Заявлена позивачем позовна вимога про
стягнення збитків (витрат на простій
транспорту із товаром, проживання
водія та витрат, пов'язаних із
зберіганням товару на митному
ліцензійному складі в загальному
розмірі 26065,00 грн.) підлягає до
задоволення частково, з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 264
МК України у разі виникнення потреби в
уточненні заявленої митної вартості
товарів або в разі незгоди декларанта з
митною вартістю, визначеною митним
органом, декларант має право
звернутися до митного органу з
проханням випустити товари, що
декларуються, у вільний обіг під
гарантію уповноваженого банку або
сплатити податки і збори (обов'язкові
платежі) згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною митним органом.

Разом з тим, отримавши рішення про
визначення митної вартості товарів та
картку відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
від 08.02.2011 року, декларант мав право
звернутися до митниці з проханням
випустити товари, що декларуються, у
вільний обіг під гарантійні
зобов'язання, однак даним правом не
скористався. При цьому, в подальшому
тільки 17.02.2011 року була подана ВМД, за
якою спірний товар пройшов митне
оформлення.

Таким чином, оскільки дії та рішення
Ягодинської митниці щодо визначення
митної вартості спірного товару за
резервним методом є неправомірними, а
позивач у зв'язку із такими діями і
рішеннями зазнав збитків, тому вони
підлягають відшкодуванню в розмірі
20291,45 грн. та складаються із витрат на
простій автотранспорту та проживання
водія за період з 25.01.2011 року по 08.02.2011
року.

При визначенні розміру збитків,
завданих позивачеві неправомірними
діями та рішеннями Ягодинської
митниці, суд виходить із того, що
позивачем 11.02.2011 року було сплачено
перевізнику кошти в сумі 1800 Євро за
простій автотранспорту (РР 25454), що
підтверджується фактурою № 108/2011 від
11.02.2011 року (т. 1, ст. 7), листом
перевізника - громадянина Республіки
Польща ОСОБА_8 від 16.08.2013 року (т. 2, ст. 7),
а також кошти за проживання водія в
мотелі «Формула» за період з 25.01.2011 року
по 11.02.2011 року в загальній сумі 3400,00
грн., що підтверджується квитанцією до
прибуткового касового ордеру від 11.02.2011
року № 12 (т. 1, ст. 44), довідками фізичної
особи - підприємця ОСОБА_7 (т. 1, ст. 71, т. 2,
ст. 8), свідоцтвом про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
ОСОБА_7 (т. 1, ст. 45), свідоцтвом про сплату
єдиного податку (т. 1, ст. 45 зворот).
Відтак, на користь позивача підлягають
до стягнення кошти за простій
автотранспорту в розмірі 17291,45 грн.
(станом на 11.02.2011 року за курсом НБУ 1
Євро = 10,807154 грн.) та кошти на проживання
водія в сумі 3000,00 грн., а всього 20291,45 грн.

З наведених вище підстав в задоволенні
позовних вимог про стягнення витрат на
простій транспорту із товаром та
проживання водія (за період після
отримання оскаржуваних рішень від
08.02.2011 року), а також витрат, пов'язаних
із зберіганням товару на митному
ліцензійному складі слід відмовити.

Проте колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції в
частині стягнення надмірно сплачених
коштів з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції щодо
правомірності стягнення із Державного
бюджету України на користь позивача
суми ПДВ, що відповідає різниці між
податком, нарахованим на митну
вартість, визначену за першим методом,
і податком, нарахованим на таку
вартість, визначену за шостим
(резервним) методом, не ґрунтується на
правильному застосування норм
матеріального права.

Так, за правилами частин першої,
третьої статті 265 МК митний орган
здійснює контроль правильності
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями цього Кодексу. У
разі виникнення у митного органу
сумніву щодо правильності визначення
декларантом митної вартості, він своїм
рішенням має право зобов'язати
останнього визначити митну вартість
іншим способом, ніж він використав для
її визначення.

Аналіз положень статей 265, 266 МК та
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339 (чинного на час
виникнення спірних відносин), дає
колегії суддів підстави для висновку,
що питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.
Тому суди, встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачену з такої вартості
суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості.

Таким чином, суд, постановляючи у
справі, що розглядається, рішення щодо
стягнення з державного бюджету на
користь позивача суми надмірно
сплаченого ПДВ, фактично визначили
митну вартість ввезеного ним товару за
першим методом, чим підмінили митний
орган.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку щодо скасування
постанови суду першої інстанції в
частині стягнення з Державного бюджету
України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 надмірно
сплачену суму податку на додану
вартість в розмірі 69 541 грн. 75 коп..

З урахуванням встановлених обставин
справи, колегія суддів приходить до
висновку про часткове задоволення
позову в частині визнання
протиправними дії посадових осіб
Ягодинської митниці щодо проведення
митного оформлення товару, ввезеного
позивачем згідно з вантажною митною
декларацією №205070001/2011/001124 від 25 січня
2011 року; визнання протиправними та
скасування рішення Ягодинської
митниці про визначення митної вартості
товарів №205000017/2011/500020/1 від 08 лютого 2011
року та картки відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№205000017/1/00088 від 08 лютого 2011 року;
стягнення з Державного бюджету України
на користь позивача збитків, завданих
протиправними діями посадових осіб
Ягодинської митниці в розмірі 20291,45
грн., та про відмову в задоволенні
позову в частині стягнення надмірно
сплачених платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, а тому
постанова суду підлягає скасуванню з
постановленням нової, якою позов
задоволити частково.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 160, 195, ст. 196, п. 3 ч.1
ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Ягодинської митниці,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Волинській області задовольнити
частково.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2013
року у справі №2а/0370/833/11- скасувати в
частині стягнення з Державного бюджету
України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 надмірно
сплачену суму податку на додану
вартість в розмірі 69 541 грн. 75 коп., та в
позові в цій частині відмовити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич