Справа № 2а-2506/16933/11 (2а-2506/17542/11)
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Сапон А.В.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Києві апеляційну
скаргу управління пенсійного фонду
України в м. Чернігові на ухвалу
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 06 грудня 2013 року про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Чернігова про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щомісячного підвищення до
пенсії як дитині війни,

В С Т А Н О В И Л А:

18 листопада 2013 року заступник
начальника Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції звернулася до Чернігівського
районного суду Чернігівської області
із поданням, в якому просила змінити
спосіб і порядок виконання постанови
Деснянському районі м. Чернігова від 22
вересня 2011 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 06 грудня 2013 року вказане
подання було задоволено.

Не погоджуючись з вказаним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу Деснянського
районного суду м. Чернігова від 06
грудня 2013 року як таку, що постановлена
з порушенням норм процесуального
права, та ухвалити нову, якою відмовити
в задоволенні подання начальника
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду.

Особи, які беруть участь у справі, з
клопотаннями про розгляд справи за їх
участю - не зверталися. В матеріалах
справи достатньо письмових доказів для
вирішення апеляційної скарги, а
особиста участь сторін у розгляді
справи не обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала можливим розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 22 вересня 2011 року
відповідача зобов'язано провести
перерахунок пенсії ОСОБА_2 з
підвищенням її розміру як дитині війни
на 30% мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 16 лютого 2011 року по 18
червня 2011 року і здійснити відповідні
виплати на користь позивача за
виключенням виплаченого підвищення до
пенсії за вказаний період.

На виконання вказаного судового
рішення управління пенсійного фонду
України в м. Чернігові здійснило
нарахування належних до виплати суми,
проте виплату коштів не здійснило
через відсутність фінансування.

Заступник начальника Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції звернулася до суду із поданням,
в якому просила змінити спосіб
виконання постанови Деснянського
районного суду м. Чернігова від 22
вересня 2011 року в частині зобов'язання
провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з
підвищенням її розміру як дитині війни
на 30% мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 16 лютого 2011 року по 18
червня 2011 року і здійснити відповідні
виплати на користь позивача за
виключенням виплаченого підвищення до
пенсії за вказаний період та стягнути з
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові на користь ОСОБА_2 надбавку
до пенсії нараховану відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 16 лютого 2011
року по 18 червня 2011 року у розмірі 722,98
грн.

Приймаючи рішення про
задоволення вказаного подання суд
першої інстанції виходив з того, що
воно є законним, обґрунтованим та
підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він не відповідає
вимогам процесуального права.

Підставою для звернення до суду
із поданням про зміну порядку і способу
виконання постанови Деснянського
районного суду м. Чернігова від 22
вересня 2011 року стала відмова
управління пенсійного фонду України в
м Чернігові здійснити виплату коштів,
нарахованих за вказаним судовим
рішенням, яка обґрунтована відсутністю
належного фінансування.

Надаючи правову оцінку вказаним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає наступне.

Статтею 14 КАС України
встановлено, що судове рішення, яким
закінчується розгляд справи в
адміністративному суді, ухвалюється
іменем України. Постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Відповідно до п.2. ч.4. ст. 105 КАС
України, адміністративний позов може
містити вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії. Згідно з п.2. ч.2 ст. 162
КАС України, в разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів зазначає, що зобов'язання
покладенні на відповідача судом першої
інстанції, являються обраним судом
видом захисту порушених прав позивача,
які були задоволені.

За таких обставин заступник
начальника Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції просила змінити не спосіб та
порядок виконання судового рішення, а
судове рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду даної справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 263 КАС
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Підставою для застосування
правил цієї норми є обставини, що
перешкоджають належному виконанню
судового рішення в адміністративній
справі: ускладнюють його виконання або
роблять неможливим. Для відстрочення
або розстрочення виконання судового
рішення такою обставиною може бути
відсутність коштів на рахунку, а для
зміни способу та порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення, тощо.

Отже, для відстрочення або
розстрочення виконання рішення це
обставини, що ускладнюють його
виконання, а для зміни способу та
порядку виконання це обставини, які
роблять виконання неможливим.

З матеріалів справи вбачається,
що виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійсненна за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Таким чином, виконання постанови
суду фактично можливе, хоча й за певних
умов, а тому колегія суддів дійшла
висновку про відсутність підстав для
зміни способу виконання рішення суду
першої інстанції.

Водночас, колегія суддів
зазначає, що «захист порушеного права у
судовому рішенні» і «спосіб виконання
судового рішення» не є тотожними
поняттями (процесуальними
інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення
суду першої інстанції свідчить про те,
що суд першої інстанції, змінюючи
спосіб виконання постанови суду,
фактично змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення
коштів як заборгованості невиплаченої
пенсії, яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Враховуючи викладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що судом
першої інстанції при ухваленні
спірного судового рішення було неповно
з'ясовано фактичні обставини справи та
порушено норми процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання.

Відповідно до статті 202 КАС
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
зокрема, є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справ
та порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 199, 202,
205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління
пенсійного фонду України в м. Чернігові
- задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного
суду м. Чернігова від 06 грудня 2013 року -
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою в задоволенні подання заступник
начальника Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції про зміну способу та порядку
виконання судового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Є.О.
Сорочко

І.В.
Федотов

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Сорочко Є.О.

Федотов І.В.