Справа № 872/17436/13
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2014 рокусправа № 808/8056/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - Свідерський К.Е.,
дов. від 23.10.13 р.

відповідача: - Міщенко О.В.,
дов. від 13.01.14 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Бердянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 13 листопада
2013 р. у справі № 808/8056/13-а

за позовом Комунального підприємства
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради

до Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 28.03.2013
року, -

ВСТАНОВИВ:

14.10.2013 р. Комунальне підприємство
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради звернулось до
Запорізького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області від 28.03.2013 р. № про
визначення зменшення суми бюджетного
відшкодування на суму 303 951 грн. та
штрафних санкцій - 75 988 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
підприємство правомірно та на підставі
вимог п.198.3 ст.198 ПК України віднесло до
податкового кредиту вартість
оплаченої в грудні 2012р. та січні 2013 р.
питної води, раніше придбаної у КП
"Облводоканал", у тому числі води,
використаної понад встановлені норми.

Оскільки Податковий кодекс України
пов'язує формування податкового
кредиту при здійсненні операцій з
придбанням товарів та послуг з метою їх
подальшого використання у межах
господарської діяльності такого
платника податків, висновок
податкового органу про не використання
понаднормативних втрат води в
господарській діяльності позивач
вважає безпідставним. Крім того,
позивач зазначає, що дотація, отримана
підприємством, спрямована на покриття
фактичних витрат від надання послуг з
водопостачання та водовідведення, які
включають і збитки від
понаднормативного використання води, в
зв'язку з чим, висновок податкового
органу про те, що понесені витрати не
призвели до збільшення активу (доходу),
не відповідає фактичним обставинам.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 13 листопада
2013 р. у справі № 808/8056/13-а вищевказаний
адміністративний позов задоволено.

Постанову суд першої інстанції
мотивовав тим, що висновок податкового
органу про невикористання в
господарської діяльності частки (в
межах понаднормативних втрат)
придбаної позивачем питної води не
відповідає нормам законодавства і
фактичним матеріалам справи. Оскільки,
обсяги понаднормативних втрат, що
утворилися в процесі реалізації води
споживачам, увійшли до фактичних
витрат, відображених у звіті про
витрати на виробництво та фінансові
показники діяльності підприємств та
компенсовані субвенцією (субсидією) з
державного бюджету.

Не погодившись з постановою суду,
Бердянською ОДПІ подано апеляційну
скаргу, згідно якої скаржник просить
скасувати постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 13
листопада 2013 р. у справі № 808/8056/13-а та
прийняти нову постанову, якою у позові
відмовити. Скаржник вважає, що судом
першої інстанції не враховано, що в
податковому обліку до витрат,
пов'язаних зі здійсненням
господарської діяльності, відносяться
лише ті витрати, які використані на
отримання доходу. Скаржник зазначає, що
судом не звернуто уваги на той факт, що
позивач відніс до складу податкового
кредиту суми ПДВ, по придбанню питної
води яка не була використана позивачем
для отримання доходу, у зв'язку з чим не
можливо понаднормові втрати води, в
тому числі ПДВ, визнати таки, що
використані в оподаткованих операціях
з ПДВ у межах господарської діяльності
підприємства.

В додаткових поясненнях до апеляційної
скарги, скаржник вказує на те, що,
відповідно до відповіді
Міськфінуправління Бердянської
міської ради, вартість понаднормових
втрат питної води не відносяться до
фактичної собівартості наданих послуг
водопостачання та водовідведення, у
зв'язку з чим не може бути врахована при
визначенні розміру субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетом
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення.

КП "Бердянськводоканал" проти
задоволення апеляційної скарги
заперечує, вважає оскаржену постанову
суду першої інстанції цілком
обґрунтованою та правомірною,
зазначаючи, при цьому, що позивач не
може вплинути на розмір
понаднормативного споживання води,
оскільки їх виникнення не залежить від
підприємства, та не може збільшити
вартість води, яка споживається
населенням у разі відсутності
лічильників, оскільки ціни на питну
воду для населення за відсутності
лічильників відповідно до Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» встановлюються органом
місцевого самоврядування.

Представниками сторін в судовому
засіданні апеляційної інстанції
визначені правові позиції по суті
спірних питань даної справи
підтримані, надані пояснення та
заперечення щодо доводів апеляційної
скарги.

Матеріалами справи
підтверджується, що Бердянською ОДПІ
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку правомірності
нарахування КП "Бердянськводоканал"
бюджетного відшкодування у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у звітних податкових
періодах за грудень 2012 р.-січень 2013 р.,
за результатами якої було складено акт
від 19.03.2013 р. № 6/15-4/37622628 (а. с.7-13).

28.03.2013 р. на підставі вказаного акту
перевірки Бердянською ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення №
, яким Підприємству за порушення
п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України зменшено
суму бюджетного відшкодування на 303 951
грн. та застосовані фінансові санкції
на 75 988 грн. (а. с.29).

КП "Бердянськводоканал", вважаючи таке
зменшення незаконним, звернувся до
адміністративного суду з позовом про
скасування податкове
повідомлення-рішення № від 28.03.2013
р., необґрунтованість прийняття якого
знайшла своє підтвердження в суді,
оскільки суд першої інстанції позов в
даній справі задовольнив.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів дійшла до
висновку про правомірність та
обґрунтованість постанови
Запорізького окружного
адміністративного суду від 13 листопада
2013 р. у даній справі, і про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги Бердянською ОДПІ, виходячи з
наступного:

В акті перевірки від 19.03.2012 р.
зазначається, що позивач відносить до
складу податкового кредиту декларації
з ПДВ за грудень 2012 року суму ПДВ у
розмірі 289441 грн. та за січень 2013 року
суму ПДВ у розмірі 14510 грн. по придбаній
питній воді від КП «Облводоканал»
Запорізької обласної ради, яка не
використана Підприємством з метою
отримання доходу (не спричинили
реальні зміни (збільшення) майнового
стану платника податків), у зв'язку з
чим неможливо придбану воду в грудні 2012
р. на суму 1 736 643 грн., в тому числі ПДВ у
розмірі 289441,0 грн. та в січні 2013 р. на
суму 87061,0 грн., в тому числі ПДВ у
розмірі 14510 грн. визнати такою, що
використана в оподатковуваних
операціях з ПДВ у межах господарської
діяльності підприємства.

З матеріалів справи вбачається, що для
здійснення послуг з водопостачання
підприємство позивача використовує
воду, отриману від КП «Облводоканал»
Запорізької обласної ради, у
відповідності до договору № 4/13 від
26.12.2012 р. (а. с.122-124).

Відповідно до умов даного договору
виробник зобов'язується забезпечити
позивачу, який є оптовим споживачем,
надання послуг з водопостачання води
на господарські, побутові та виробничі
потреби в обсязі, передбаченому у п.2.1.
цього договору, а споживач
зобов'язується прийняти надану питну
воду та оплатити її у порядку та на
умовах цього договору.

Згідно абз.1 п.138.2.ст.138 ПК України (в
редакції на момент виникнення спірних
відносин) витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат:
витрати, не пов'язані з провадженням
господарської діяльності, а саме не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку (абз.1
п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України).

У відповідності п.198.1 ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг
з метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій
у необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи
здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ст.29 Закону України "Про
питну воду та питне водопостачання" від
10.01.2002 р. № 2918-ІІІ технологічні
нормативи використання питної води
розробляються кожним підприємством
питного водопостачання, погоджуються з
обласними, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями, органом виконавчої
влади Автономної Республіки Крим з
питань охорони навколишнього
природного середовища та
затверджуються органами місцевого
самоврядування.

Державним комітетом з питань
житлово-комунального господарства
прийнято Наказ № 33 від 17.02.2004 р.,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 07.12.2004 р. за №1557/10156, яким
затверджено Галузеві технологічні
нормативи використання питної води на
підприємствах
водопровідно-каналізаційного
господарства України (далі - Наказ № 33).

Згідно п.3.3 Наказу № 33 поточний ІТНВПВ
для конкретного підприємства ВКГ не
повинен перевищувати 300 куб. м на кожну
1000 куб. м питної води, поданої в систему
ПРВ.

Отже, вказані у п.3.3 Наказу № 33
норми є максимально допустимими та не
підлягають коригуванню в сторону
збільшення, тобто встановлено певне
обмеження щодо визначення
технологічних норм втрати води, які
підлягають включенню до тарифу на
послуги з водопостачання, що свідчить
про те, що ці витрати є регульовані.

Скаржник зазначає, що відповідно до
наданих до Бердянської ОДПІ щомісячних
розбивок встановленого ліміту води КП
«Бердянськводоканал» на 2011 р. та на 2012
р., в яких визначено технологічні
нормативи використання питної води та
які погоджені з місцевими органами
виконавчої влади з питань екології та
природних курсів, водного господарства
та затверджуються органами місцевого
самоврядування, позивачем упущено
понаднормативні втрати питної води,
зокрема отриманої від КП
«Облводоканал» у кількості 92830 куб. м
на суму 1823704 грн., в т. ч. ПДВ в сумі 303 951
грн.

Як вище вказано, податковий орган
зазначає, що Підприємство відносить до
складу податкового кредиту декларації
з ПДВ за грудень 2012 року суму ПДВ у
розмірі 289441 грн. та за січень 2013 року
суму ПДВ у розмірі 14510 грн., по придбаній
питній воді від КП «Облводоканал», яка
Підприємством не використана для
цілей отримання доходу, у зв'язку з чим
не можливо понаднормативні втрати води
визнати такими, що використані в
оподатковуваних операціях з ПДВ у
межах господарської діяльності
підприємства.

Цей висновок податкового органу
обґрунтовано тим, що при затверджені
нормативів використання питної води до
розрахунків собівартості віднесено
витрати не на фактичне, а на нормативне
використання, тобто ця вода не
отримується споживачами, та фактично
ці втрати води не приводять до її
споживання. Тому, на думку податківців,
понесені платником податку збитки не
можуть бути технічними або природними
втратами, що не може бути підставою для
включення зазначених сум до
податкового кредиту, оскільки такі
втрати не пов'язані з «господарською
діяльністю» підприємства.

При цьому, колегія суддів звертає
увагу, що акт перевірки від 19.03.2013 р. не
містить посилань на нормативні або
первинні документи в обґрунтування
вищевказаної позиції, що свідчить про
порушення відповідачем п.6 розділу І
Порядку оформлення результатів
невиїзних документальних, виїзних
планових та позапланових перевірок з
питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого Наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 р. № 984, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12.01.2011 р.
за № 34/18772, згідно якого факти виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
викладаються в акті документальної
перевірки чітко, об'єктивно та в повній
мірі, із посиланням на первинні або
інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Згідно Статуту КП "Бердянськводоканал"
позивача основним видом діяльності
платника податку є водопостачання у
м.Бердянськ, для здійснення якого
Підприємство використовує воду,
отриману від КП «Облводоканал»
Запорізької облради за договором №4/13
від 26.12.2012 р., на послуги з
водопостачання.

Отриманні за договором обсяги води
використовувалися платником податку
для забезпечення водопостачання
споживачів, якими являються населення
житлового фонду, житлово-будівельні
кооперативи, об'єднання співвласників
багатоквартирних будинків,
підприємства, установи і організації
різних форм власності.

Згідно ч.2 ст.32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004
р. № 1875-IV розмір плати за комунальні
послуги розраховується виходячи з
розміру затверджених цін/тарифів та
показань засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 17 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630 (далі -
Правила) встановлено, що послуги з
водовідведення оплачуються споживачем
з розрахунку обсягу витрат холодної та
гарячої води згідно з нормативами
(нормами) споживання або показаннями
засобів обліку води.

Норми споживання у ст.1 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» визначаються як кількісні
показники споживання
житлово-комунальних послуг,
затверджені згідно із законодавством
відповідними органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування.

При цьому, кількісний показник послуг у
відповідності до ст.1 вказаного Закону
та п.2 Правил - це одиниця виміру для
обчислення кількісних показників
отриманої споживачем послуги,
визначена відповідно до вимог
нормативів, норм, стандартів, порядків
і правил згідно з законодавством.

Отже, виходячи із особливого характеру
правовідносин з водопостачання, та
мети захисту споживачів, державному
регулюванню підлягають не тільки
ціни/тарифи на водопостачання, а і
кількісні показники (норми споживання)
води.

Тобто, при постачанні води споживачам,
за умови відсутності засобів обліку,
постачальник та відповідний споживач
позбавлені права самостійно визначити
обсяг спожитої води.

При цьому, фактичне споживання води у
приміщеннях, не обладнаних засобами
обліку, значно перевищує нормативне.

Внаслідок розбіжностей між
нормативним та фактичним споживанням
води виникає використана споживачами і
несплачена вода, що, в свою чергу,
призводить до збитків платника
податку, оскільки при затверджені
тарифу до розрахунків собівартості
віднесено витрати не на фактичне, а на
нормативне споживання води.

Крім того, здійснення водопостачання
пов'язане з наявністю обов'язкових
втрат, граничні розміри, яких
затверджено Рішенням Виконавчого
комітету Бердянської міської ради
Запорізької області від 14.08.2012 р. № 356.

Підставою ж для нарахування
податкового зобов'язання стали не
технологічні втрати води в мережах
водопостачання (які включаються до
тарифу), а понаднормативне споживання
води споживачами, тобто води, яка була
поставлена споживачам.

Так, за твердженням позивача,
понаднормативне споживання виникає
лише при постачанні води населенню, яке
не має лічильників. І причиною
понаднормативного споживання є те, що
норми споживання води населенням за
відсутності приладів обліку
затверджені Рішенням Бердянської
міської ради від 11.06.98 р. № 306 «Про
затвердження питомих норм
використання питної води у
м.Бердянську.

Ці норми є єдиними для споживачів та
мають середньорічне значення.

Разом з тим, обсяги фактичного
споживання населенням води не
відповідають обсягам споживання,
розрахованим за встановленими
відповідними рішеннями нормами.

Також колегія суддів звертає увагу, що
Наказом № 33 не передбачено врахування
в складі технологічних норм втрат, яки
виникли в зв'язку з застосуванням
нормативного способу обліку
відпущеної споживачам води.

Наведене свідчить про те, що у позивача
відсутня можливість вплинути на розмір
понаднормативного споживання води,
оскільки їх виникнення не залежить від
Підприємства, та не може збільшити
вартість води, що споживається
населенням у разі відсутності
лічильників з огляду на те, що ціни на
питну воду для населення за
відсутності лічильників
встановлюються органом місцевого
самоврядування відповідно до Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги».

Таким чином, понесені позивачем
витрати, пов'язані з вартістю
понаднормативної води спожитої
населенням, є складовою частиною
операцій з купівлі-продажу питної води,
що свідчить про безпідставність
висновку відповідача щодо
невикористання води, яка
понаднормативно відпущена споживачам,
в господарській діяльності
Підприємства.

Наведе свідчить ще й про те, що
лише з урахуванням норм законодавства,
яким регулюється надання
житлово-комунальних послуг, могла бути
проведена податкова оцінка здійснених
платником податків господарських
операцій.

За змістом вищенаведеного п.198.3 ст.198 ПК
України платник податку позбавлений
права на податковий кредит у разі
здійснення придбання (виготовлення)
матеріальних та нематеріальних
активів (послуг), які не призначаються
для їх використання в господарській
діяльності.

За визначенням, наведеним у п.14.1.36 п.14.1
ст.14 ПК України, господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно статті 42 ГК України
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Діяльність по придбанню товарів
супроводжується витратами
підприємства. На окремих стадіях, при
здійсненні окремих господарських
операцій придбання товарів (робіт,
послуг) платник податку може не
отримати доходів, а понести витрати.

При цьому, чинним законодавством не
висунуто умов щодо прямої залежності
формування податкового кредиту
відповідного звітного періоду лише за
тими господарськими операціями,
внаслідок яких платник податків
отримав дохід.

Таким чином, господарська діяльність
пов'язана із підприємницьким ризиком і
може привести до того, що товар не буде
використаний в оподатковуваних
операціях, у зв'язку із
непередбачуваними обставинами
діяльності господарства, попиту ринку
тощо.

Відповідно до Статуту КП
«Бердянськводоканал» основною метою
діяльності Підприємства є, зокрема,
здійснення видів виробничої,
господарської і підприємницької
діяльності, що не суперечить чинному
законодавству України, спрямованої на
одержання прибутку.

Та обставина, що платник податку
вимушений нести збитки у зв'язку з
встановленням державою в інтересах
споживачів обмежень (тарифів та норм
споживання) на водопостачання, жодним
чином не впливає на направленість його
діяльності - отримання прибутку.

Отже, збитковість господарської
діяльності сама по собі не може бути
підставою для визначення діяльності як
негосподарської, оскільки при
здійсненні господарських операцій
існує звичайний ризик не отримати
дохід.

Наведене свідчить про хибність
висновків відповідача про те, що якщо
витрати з придбання товарів не
компенсуються доходами від їх
реалізації, то такі витрати не повинні
визнаватися використаними в
господарської діяльності платника
податку.

Тим більш, що в акті перевірки від 19.03.2013
р. податковим органом не встановлено чи
дійсно мало місце те, що
понаднормативні витрати не перекриті
доходами, тобто не використані в
господарській діяльності позивача.

Крім того, в акті перевірки від 19.03.2013 р.
податковий орган зазначає про те, що
Підприємством на підставі Постанови
Кабінету Міністрів України № 517 від
11.06.2012 р. (далі - Постанова КМУ № 517)
отримана дотація з державного бюджету
на покриття різниці між фактичними
витратами та регульованими цінами в
розмірі 24 925 000 грн.

Частка, в сумі 14 600 000 грн., перерахована
КП «Бердянськводоканал» на користь КП
«Облводоканал» за отриману, але не
оплачену в інших періодах, питну воду
(платіжне доручення № 3 від 17.12.2012 р.).

При цьому, колегія суддів звертає
увагу, що відповідачем не досліджені
витрати, на яких ґрунтується
розрахунок дотації та чи включені до
нього витрати з понаднормативного
споживання населенням питної води.

Постанова КМУ № 517 визначає порядок та
умови механізму перерахування і
надання у 2012 році субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування.

Так , згідно п.5 Постанови КМУ № 517 обсяг
заборгованості визначається
надавачами послуг на підставі таких
підтвердних документів:

1) розрахунок фактичної
собівартості виробництва,
транспортування та постачання
теплової енергії населенню, послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що засвідчений
підписом керівника або іншої
уповноваженої особи надавача послуг,
скріпленим печаткою;

2) копія рішення органу державної
влади чи місцевого самоврядування про
затвердження тарифів на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії населенню, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення;

3) звіт про витрати на виробництво
та фінансові показники діяльності
підприємств, засвідчений підписом
керівника або іншої уповноваженої
особи надавача послуг, скріпленим
печаткою, зокрема:

з надання послуг з
теплопостачання (за формою N
1С-теплопостачання);

з надання послуг з водопостачання
та водовідведення (за формою N
1С-водопостачання, водовідведення);

4) звіт про постачання теплової
енергії (за формою N 1-теп), звітний
кошторис витрат на виробництво
теплової енергії (за формою N 23-енерго),
довідка про корисний відпуск теплової
енергії і розрахунки за неї (за формою N
32-енерго) або звіт про роботу
водопроводу (за формою N 1-водопровід)
та/або звіт про роботу каналізації (за
формою N 1-каналізація).

Відповідно до п.6 Постанову КМУ №
517 обсяг заборгованості визначається
надавачами послуг як різниця між
фактичними витратами на теплову
енергію, що виробляється,
транспортується та постачається
населенню, послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення і
фактичними нарахуваннями згідно з
тарифами, що затверджувалися та/або
погоджувалися органами державної
влади чи місцевого самоврядування, з
урахуванням перерахунків за
низькоякісні та надані не в повному
обсязі послуги та відрахуванням
дотації місцевих бюджетів, отриманої
надавачами послуг.

За приписами п.п.135.5.10 п.135.5 ст.135 ПК
України суми дотацій, субсидій,
капітальних інвестицій із фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або бюджетів,
отримані платником податку.

Згідно з даними Звіту про витрати
на виробництво та фінансові показники
діяльності підприємств з надання
послуг з водопостачання та
водовідведення (форма N 1С-

водопостачання, водовідведення) за 2011
р. та 9 місяців 2012 р. покупна вода в
повному обсязі відображена в складі
витрат виробництва (рядок 20).

Дані, наведені в Звіті, підтверджуються
актами прийому-передачі питної води
(кількісні показники) та рахунками
(вартісні показники), наданими КП
«Облводоканал».

Розрахунок обсягу заборгованості за
минулі роки з різниці в тарифах на
послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення, що
надаються населенню КП
«Бердянськводоканал», затверджено
головою виконкому Бердянської
міськради та узгоджено Протоколом № 66
засідання обласної комісії з погашення
заборгованості підприємств
паливно-енергетичного комплексу
Запорізької області від 03.12.2012 р.

Таким чином, вірним є висновок суду
першої інстанції про те, що обсяги
понаднормативних втрат, що утворилися
в процесі реалізації води споживачам
(населенню, по яких відсутні прилади
обліку), увійшли до фактичних витрат,
відображених у звіті про витрати на
виробництво та фінансові показники
діяльності підприємств (Форма № 1с
водопостачання, водовідведення) та
компенсовані субвенцією (субсидією) з
державного бюджету.

При цьому, позивачем зазначається і не
спростовується відповідачем, що
понаднормативні втрати, пов'язані з
застосуванням норм споживання води, не
підлягають калькулюванню в зв'язку з
відсутністю методик їх обліку, але в
будь-якому разі вони виникають у
процесі господарської діяльності
підприємств, які надають послуги з
водопостачання та компенсуються
державою за наслідками державного
регулювання цін.

Отже, наведені вище обставини свідчать
про використання всієї придбаної води,
у тому числі і понаднормативної, в
межах господарської діяльності
платника податку, тобто висновки
податкового органу не відповідають
фактичним обставинам, нормативно
правовим актам, які регулюють
діяльність платника податку із
споживачами послуг з водопостачання та
не ґрунтуються на нормах податкового
законодавства.

Таким чином, законною є оскаржена
постанова суду першої інстанції, якою
задоволено позовні вимоги КП
"Бердянськводоканал" про визнання
протиправним та скасування спірного
податкового повідомлення-рішення
Бердянської ОДПІ від 28.03.2013 р. №, і
підстав для її скасування,
передбачених ст. 202 КАС України,
апеляційна скарга не містить, тому не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.196, ст.198, ст.200,
ст.205, ст.206 КАС України, суд , -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Бердянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 13
листопада 2013 р. у справі № 808/8056/13-а
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 13
листопада 2013 р. у справі № 808/8056/13-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко