Справа № 807/755/14
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2014 рокум. Ужгород№ 807/755/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді Плеханової З.Б.

при секретарі Стенавській А.М.

з участю осіб, які беруть участь у
справі :

позивачів : ОСОБА_1

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_12,
ОСОБА_7 в судове засідання не зявилися

відповідача: Відділ Держземагенства у
Перечинському районі Закарпатської
області- представник Широкан М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_7 про визнання
дій відділу Держземагенства у
Перечинському районі Закарпатської
області щодо відмови у внесенні
земельних ділянок до Державного
земельного кадастру та надання витягу
на них - неправомірними та зобов'язання
відділу Держземагенства у
Перечинському районі Закарпатської
області внести виділені земельні
ділянки до Державного земельного
кадастру та надати витяги на вказані
земельні ділянки для отримання
свідоцтв на право власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_12,
ОСОБА_7 звернулися до Закарпатського
окружного адміністративного суду про
визнання неправомірних дій щодо
відмови у внесенні земельних ділянок
до Державного земельного кадастру та
надання витягу на них, зобов'язання
відділу Держземагенства у
Перечинському районі Закарпатської
області у внести виділені земельні
ділянки до Державного земельного
кадастру та надати витяги на вказані
земельні ділянки для отримання
свідоцтв на право власності.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що
згідно рішення 8 сесії 5 скликання від 17
січня 2008 року Туричківської сільської
ради позивачам затверджено технічну
документацію із землеустрою земельних
ділянок та передано безоплатно у
приватну власність із земель запасу
сільської ради відповідно до схеми
забудови.

Після виготовлення відповідної
будівельно-технічної документації
погодженої у Перечинському відділі
містобудування та архітектури
відповідно до місцевих правил забудови
дозволено будівництво індивідуальних
будинків. Однак, 05.03.2014 року позивачі
отримали від відповідача відмову у
внесенні земельних ділянок до
Державного земельного кадастру та
надання витягу на них, без належного
вмотивування такої відмови.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримав та просив суд їх
задовольнити, з мотивів викладених у
адміністративному позові.

Від інших позивачів до суду через
канцелярію надійшли заяви, в яких
зазначають, що позов підтримують та
просять провести розгляд справи без
їхньої участі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти задоволення
адміністративного позову з мотивів
викладених у письмових запереченнях.
Зокрема, зазначив, що враховуючи те, що
Технічні документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельні ділянки для індивідуального
дачного будівництва надані позивачами
для здійснення Державної реєстрації
земельної ділянки не відповідають
вимогам статті 22 Закону України «Про
Державний земельний кадастр», якою
передбачено, що документи, які є
підставою для внесення відомостей до
Державного земельного кадастру, мають
відповідати таким вимогам: текст
документів має бути написаний
розбірливо; документи не мають містити
підчищення або дописки, закреслені
слова чи інші не обумовлені в них
виправлення, орфографічні та
арифметичні помилки, бути заповнені
олівцем, а також з пошкодженнями, які не
дають змоги однозначно тлумачити їх
зміст; документи мають відповідати
законодавству.

Як зазначав. відповідач, законодавцем
визначений перелік документів, які
необхідно долучити до заяви про
державну реєстрацію земельної ділянки.
Неподання таких або їх невідповідність
вимогам ст. 22 Закону України «Про
Державний земельний кадастр» є
підставою для відмови у реєстрації
земельної ділянки.

Також важливим фактом відмови у
реєстрації земельної ділянки, як
зазначає відповідач є знаходження
земельних ділянок за межами населеного
пункту на території Туричківської
сільської ради Перечинського району.
Отже відповідно до пункту 12 розділу X
''Перехідні положення" Земельного
кодексу України діючого на час
розроблення Позивачами технічних
документацій із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельні ділянки,
підставою виготовлення технічних
документацій повинно було бути не
рішення Туричківської сільської ради,
а розпорядження Перечинської районної
державної адміністрації.

Таким чином, зважаючи на викладене
відповідач просить суд відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача , всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням 8 сесії 5
скликання Туричківської сільської
ради Перечинського району від 17.01.2008
"Про приватизацію та передачу у
приватну власність земельних ділянок
для індивідуального дачного
будівництва" затверджено технічну
документацію із землеустрою земельних
ділянок та передано безоплатно у
приватну власність із земель запасу
сільської ради відповідно до схеми
забудови:

ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 0,0660
га;

ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 0,0600
га;

ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 0,0600
га;

ОСОБА_4 земельну ділянку розміром 0,0750
га;

ОСОБА_12 земельну ділянку розміром 0,0747
га;

ОСОБА_7 земельну ділянку розміром 0,0660
га.

У даному рішенні сільська рада
зазначила, що будівництво
індивідуального дачного будинку
вказані громадяни можуть здійснювати
після виготовлення відповідної
будівельної технічної документації,
погодженої у Перечинському відділі
містобудування та архітектури
відповідно до місцевих Правил
забудови.

07 лютого 2014 року на виконання
заперечень відповідача у справі №
807/3596/13-а, яка розглядалася
Закарпатським окружним
адміністративним судом позивачі
повторно звернулись до відділу
Держземагенства у Перечинському
районі з заявою, в якій просили:
зареєструвати технічну документацію
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_12,
ОСОБА_7 та внести їхні дані до
Державного земельного кадастру і
надати витяги на вказані земельні
ділянки для отримання свідоцтва на
право власності ( а.с. 6-7).

У відповідності до вимог частини 4 ст. 23
Закону України № 3613-УІ «Про державний
земельний кадастр» від 07.07.2011 р.
позивачі надали Державному
кадастровому реєстратору в повному
обсязі документи які необхідні для
державної реєстрації вищезазначених
шести земельних ділянок, а саме:

- 6 оригіналів документації із
землеустрою,-6документацій із
землеустрою, яка є підставою для
формування земельної ділянки у формі
електронного документа,-6квитанцій що
підтверджують оплату послуг з
державної реєстрації земельних
ділянок.

Однак, у відповідь на вищевказану заяву
відділ Держземагентства у
Перечинському районі Закарпатської
області листом від 20.02.2014 року
повідомив наступне. Відповідно до
заяви реєстрованої вхідний № Б-02/01-24
від 07.02.2014 року про внесення земельної
ділянки до Державного земельного
кадастру та надання витягу на неї , за
результатами перевірки відповідності
документів вимогам законодавства
відповідно вимог до оформлення
документації та вимог до документів ,
які є підставою для внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру технічна документація із
землеустрою щодо складання документів
, що посвідчують право власності на
земельну ділянку, надаємо вам відмову
у Державній реєстрації земельної
ділянки (Закон України "Про Державний
земельних кадастр", Закону України "Про
землеустрій"( а.с. 9).

Належного вмотивування такої відмови
не наведено.

Згідно п.1 ст. 1 Закону України "Про
Державний земельний кадастр" від 07.07.2011
№ 3613-УІ (далі - Закон України № 3613-УІ)
державна реєстрація земельної ділянки
- внесення до Державного земельного
кадастру передбачених цим Законом
відомостей про формування земельної
ділянки та присвоєння їй кадастрового
номера.

Статтею 4 Закону визначено , що
регулювання відносин, що виникають при
веденні Державного земельного
кадастру, здійснюється відповідно до
Конституції України, Земельного
кодексу України, цього Закону, законів
України "Про землеустрій", "Про оцінку
земель", "Про топографо-геодезичну і
картографічну діяльність", "Про захист
персональних даних", інших законів
України та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів

Відповідно до ст. 9 Закону України №
3613-УІ :

-. внесення відомостей до
Державного земельного кадастру і
надання таких відомостей здійснюються
державними кадастровими реєстраторами
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин.

- Державний кадастровий реєстратор:
здійснює реєстрацію заяв про внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру, надання таких відомостей;
перевіряє відповідність поданих
документів вимогам законодавства;
формує поземельні книги на земельні
ділянки, вносить записи до них,
забезпечує зберігання таких книг;
здійснює внесення відомостей до
Державного земельного кадастру або
надає відмову у їх внесенні; присвоює
кадастрові номери земельним ділянкам;
надає відомості з Державного
земельного кадастру та відмову у їх
наданні; здійснює виправлення помилок
у Державному земельному кадастрі;
передає органам державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
відомості про земельні ділянки.

Згідно ч. 6 ст. 9 Закону України № 3613-VI
Державний кадастровий реєстратор має
доступ до всіх відомостей Державного
земельного кадастру, самостійно
приймає рішення про внесення
відомостей до нього, надання таких
відомостей, про відмову у здійсненні
таких дій.

Документи, які є підставою для внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру, мають відповідати таким
вимогам: текст документів має бути
написаний розбірливо; документи не
мають містити підчищення або дописки,
закреслені слова чи інші не обумовлені
в них виправлення, орфографічні та
арифметичні помилки, бути заповнені
олівцем, а також з пошкодженнями, які не
дають змоги однозначно тлумачити їх
зміст; документи мають відповідати
законодавству (ст. 22 Закон України №
3613-УІ).

Частиною 4 ст. 23 Закону України № 3613-УІ
передбачено, що для державної
реєстрації земельної ділянки
Державному кадастровому реєстратору,
який здійснює таку реєстрацію,
подаються: заява за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
земельних відносин; оригінал
документації із землеустрою, яка є
підставою для формування земельної
ділянки; документація із землеустрою,
яка є підставою для формування
земельної ділянки у формі електронного
документа; документ, що підтверджує
оплату послуг з державної реєстрації
земельної ділянки.

Статтею 24 Закону встановлено :що
державний кадастровий реєстратор, який
здійснює державну реєстрацію
земельних ділянок, протягом
чотирнадцяти днів з дня реєстрації
заяви:перевіряє відповідність
документів вимогам законодавства; за
результатами перевірки здійснює
державну реєстрацію земельної ділянки
або надає заявнику мотивовану відмову
у державній реєстрації.

Підставою для відмови у
здійсненні державної реєстрації
земельної ділянки є: розташування
земельної ділянки на території дії
повноважень іншого Державного
кадастрового реєстратора; подання
заявником документів, передбачених
частиною четвертою цієї статті, не в
повному обсязі;невідповідність
поданих документів вимогам
законодавства; знаходження в межах
земельної ділянки, яку передбачається
зареєструвати, іншої земельної ділянки
або її частини.

Процедуру та вимоги щодо ведення
Державного земельного кадастру.
визначає Порядок ведення Державного
земельного кадастру, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2012 № 1051 (далі - Порядок).

Пунктом 27 Порядку встановлено , що
державний кадастровий реєстратор не
пізніше наступного робочого дня з
моменту прийняття рішення про відмову
у внесенні відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру видає
або надсилає рекомендованим листом з
описом вкладення заявникові таке
рішення.

Форма даного рішення встановлена
Додатком № 14 до Порядку, де зазначені
всі обовязкові відомості , як державний
реєстратор повинен у ньому викласти. з
переліком підстав для відмови та
рекомендаціями.

Однак, відповідь про відмову , надана
позивачам 20.02.2014 року взагалі не
відповідає вищевказаним нормам, як по
формі так і по змісту, так як не
вмотивована нічим. Крім того, підписана
начальником відділу, а не державним
реєстратором, як це вимагається
вищевказаним Порядком без завірення
печаткою державного реєстратора.

У звязку з вищевказаними порушеннями
заявники не знали про недоліки поданої
технічної документації, а тому були
позбавлені можливості їх усунути .

У відповідності ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ч.3.ст. 2 КАСУ у
справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією ( 254к/96-ВР ) та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Встановивши обставини у справі на
підставі належних та допустимих
доказів, суд прийшов до висновку, що
при винесенні відмови відповідач
порушив вищевказані норми , а тому в цій
частині позовні вимоги є законними та
обгрунтованими.

У відповідності до ст. 162 КАСУ суд
може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Для дотримання прав та інтересів
позивачів суд приходить до висновку
про застосування положень
вищевказаної статті і вважає за
необхідне зобовязати відповідача
повторно розглянути заяву позивачів,
на підставі якої була видана відмова
від 20.02.2014 року , з дотриманням вимог
чинного законодавства .

Тільки після повторного розгляду
заяви позивачів і винесення
вмотивованого рішення за даною заявою,
відповідач може здійснити всі
наступні дії по внесенню земельних
ділянок до Державного земельного
кадастру та надання витягу на них, на
підставі чого вимога про зобов'язання
відділу Держземагенства у
Перечинському районі Закарпатської
області внести виділені земельні
ділянки до Державного земельного
кадастру та надати витяги на вказані
земельні ділянки для отримання
свідоцтв на право власності є
передчасною і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160- 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов ОСОБА_1 до Відділ
Держземагенства у Перечинському
районі Закарпатської області про -
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії відділу
Держземагенства у Перечинському
районі Закарпатської області щодо
відмови ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_7 у внесенні
земельних ділянок до Державного
земельного кадастру та надання витягу
на них.

Зобовязати у відповідності до вимог
чинного законодавства відділ
Держземагенства у Перечинському
районі Закарпатської області
повторно розглянути заяву від 07.02.2014
року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_12, ОСОБА_7 про внесення земельних
ділянок до Державного земельного
кадастру та надання витягу на них.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови в повному обсязі
через Закарпатський окружний
адміністративний суд до Львівського
апеляційного суду .

СуддяЗ.Б. Плеханова

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 22 травня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 27
травня 2014 року.