Справа № 872/16302/13
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2014 рокусправа №
2а/325/16/2013(325/1400/13-а)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної
Л.П. (доповідач),

суддів: Дурасової
Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря - Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Приазовському районі Запорізької
області

на постанову Приазовського районного
суду Запорізької області від 18.10.2013 р.

у справі № 2а/325/16/2013(325/1400/13-а)

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в Приазовському районі Запорізької
області

про зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії ,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Приазовському районі Запорізької
області, в якому просила визнати
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Приазовському районі Запорізької
області щодо відмови в проведенні
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1, у відповідності з п. 3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» від 07 липня 2010 року з
урахуванням змін, внесених рішенням
Конституційного суду України від 03
червня 2013 року № 3-рп/2013 та зобов'язати
здійснити перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_1 у відповідності з
рішенням Конституційного суду України
від 03.06.2013 року та в розмірі 90 %
грошового утримання судді, з якого був
виплачений єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, який працює на
відповідній посаді, на підставі
довідки ТУ ДСА України в Запорізькій
області № 08-03/258 від 27 червня 2013 року,
починаючи з 03 червня 2013 року з
урахуванням різниці, яка була
виплачена та проведенням індексації та
перерахунків у зв'язку з підвищенням
судової винагороди діючим суддям.

Постановою Приазовського районного
суду Запорізької області від 18.10.2013 р.
позов задоволено. Визнано дії
Управління Пенсійного фонду України в
Приазовському районі щодо відмови
ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці відповідно до вимог ст. 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» від 07.07.2010 року з
урахуванням змін, внесених рішенням
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року № 3-рп/2013, -
неправомірними.

Зобов'язаноУправління Пенсійного
фонду Приазовського району
Запорізької області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці у відповідності з п. 3
ст. 138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» в розмірі 90 % грошового
утримання судді, виходячи з розміру
суддівської винагороди голови суду,
який працює на відповідній посаді
згідно довідки ТУ ДСА в Запорізькій
області № 08-03/258 від 27.07.2013 року,
починаючи з 03 червня 2013 року з
урахуванням виплаченого щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці без обмежень максимального
розміру щомісячного грошового
утримання.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач звернувся
із апеляційною скаргою, у якій просить
скасувати постанову Приазовського
районного суду Запорізької області від
18.10.2013 р та прийняти нове рішення, яким
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

Відповідач вважає, що вимоги позивача
та рішення суду не відповідають нормам
матеріального права, оскільки
відповідно до ч.4 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється лише
у разі зміни розміру грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України. При
цьому, перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
здійснюється з усієї суми заробітної
плати діючих суддів Конституційного
Суду України з дня виникнення права на
відповідний перерахунок. Як вказує
відповідач, факту зміни розміру
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України позивач
не довів, довідку про розмір грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України не надав.

Заперечень на апеляційну скаргу
позивач не надав.

У судове засідання, сторони, належним
чином повідомлені про час та місце
розгляду справи, не з'явились.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши
доводи апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як свідчать матеріали справи та не
спростовується сторонами, ОСОБА_1 має 28
років стажу на посаді судді, перед
виходом на пенсію працювала на посаді
голови Приазовського районного суду
Запорізької області, з 26.10. 2010 року є
суддею у відставці та відповідно до
Закону України "Про статус суддів"
отримувала щомісячне довічне грошове
утримання в розмірі 90 % грошового
забезпечення працюючого на зазначеній
посаді судді.

Згідно копії довідки Приазовського
районного Управління Пенсійного фонду
від 27 серпня 2013 року, ОСОБА_1
знаходиться на обліку в УПФУ в
Приазовському районі та отримує
довічне грошове утримання судді у
розмірі 13 133,52 гривень в місяць (з липня
2013 року).

Територіальне управління Державної
судової адміністрації України в
Запорізькій області у зв'язку з
підвищенням середньої заробітної
плати діючим суддям надало позивачу
довідку № 08-03/258 від 27.06.2013 року, згідно з
якою розмір її суддівської винагороди,
яка враховується при призначенні
(перерахунку) довічного грошового
утримання суддям у відставці, з 03.06.2013
року становить 19 499 гривень.

02.07.2013 року ОСОБА_1 звернулася до
Управління Пенсійного фонду України в
Приазовському районі Запорізької
області с заявою про перегляд розміру
щомісячного грошового утримання та
приведення його у відповідність
діючому закону України «Про судоустрій
та статус суддів»

Як вбачається зі змісту листа
Управління Пенсійного фонду України в
Приазовському районі Запорізької
області № 2082/04 від 23.08.2013 року, позивачу
було відмовлено в проведенні
перерахунку довічного грошового
утримання.

Здійснивши аналіз діючого
законодавства, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо
необхідності задоволення позову,
виходячи з наступного.

Згідно з п. п, 1, 2 ч. З ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах, повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою повноваження надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, а саме: заробітної плати,
пенсії, щомісячного довічного
грошового утримання тощо, надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці,
право якого на пенсійне та щомісячне
довічне грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів.

Умови призначення і порядок
виплати щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
на момент призначення його позивачу
встановлювались ст.43 закону України
«Про статус суддів».

Пункт 4 ст. 43 закону України «Про статус
суддів», зокрема, передбачав:

«Судді у відставці, який має стаж
роботи на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання...».

Згідно з положеннями статті 58
Конституції України, яка, зокрема,
передбачає, що «закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи, слід дійти
висновку, що норми ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» та
Порядку подання документів для
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці органами Пенсійного Фонду
України, затвердженого Постановою
правління Пенсійного Фонду України
25.01.2008р. № 3-1, на які посилається
відповідач, не можуть регулювати
порядок перебування у відставці та
обмежувати права особи, яка отримала
право на відставку та названі права
під час дії 4 ст. 43 Закону України «Про
статус суддів».

Оскільки Конституція України, як
зазначено в її статті 8, має найвищу
юридичну силу, а її норми є нормами
прямої дії, суди при розгляді
конкретних справ мають застосовувати
Конституцію як акт прямої дії.

Таким чином, виходячи з норм ст.58
Конституції України та висновків,
викладених у рішенні Конституційного
Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 ,
слід дійти висновку, що матеріальні та
соціальні гарантії судді у відставці,
які були встановлені на день виходу
позивача у відставку (тобто станом на
02.11.2006 р.) не можуть бути обмежені або
скасовані ані новими законами, ані
внесенням змін до чинних законів.

Оскільки на день виходу позивача у
відставку умови і порядок призначення,
виплати та перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці були визначені статтею 43
Закону України «Про статус суддів»,
вимоги позивача стосовно перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання, виходячи із 90% нового
розміру заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, є законними
та обґрунтованими.

Крім того, слід зазначити наступне.

Пунктом 1 статті 2 розділу І Закону від
8 липня 2011 року № 3668-УІ «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» (далі -
Закон № 3668), зокрема, передбачено, що
максимальний розмір пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною), призначених
(перерахованих) відповідно до Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», не може перевищувати десяти
прожиткових мінімумів, установлених
для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, згідно до абзацу першого
пункту 2 розділу II «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону № 3668
обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом.

Виходячи з аналізу вищевикладених норм
Закону № 3668 та правових позицій
Конституційного Суду України,є
підстави стверджувати, що обмеження
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) максимальним
розміром, встановленим цим Законом, не
може бути поширене на позивача як
пенсіонера (суддю у відставці),
оскільки:

1) виплата щомісячного довічного
грошового утримання призначалася
позивачу відповідно до Закону «Про
статус суддів» від 15 грудня 1992 року, а
не відповідно до Закону «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року, на який міститься посилання у
пункті 1 статті 2 розділу І Закону № 3668.

2) щомісячне довічне грошове
утримання призначено позивачу до
набрання чинності Законом № 3668.

Слід також зазначити, що на момент
розгляду даної справи Конституційним
Судом України прийнято рішення від
03.06.2013 року № 3-рп/2013, яким визнано
неконституційною, серед іншого,
частину третю ст.138 закону України «Про
судоустрій і статус суддів» № 2453 у
редакції Закону № 3668, на яку
посилається відповідач в
обґрунтування своїх заперечень. Отже
рішення суду першої інстанції , яким
визнано необхідність здійснення
розрахунку довічного грошового
утримання позивача відповідно до
ч.3ст.138 закону України «Про судоустрій
і статус суддів» в редакції Закону №
2453 до змін, внесених Законом № 3668, та
яка є тотожною нормам ст.43 Закону № 2863,
узгоджуються з правовою позицією
Конституційного Суду України,
викладеною у рішеннях від 22.05.2008 року №
10-рп/2008 та від 03.06.2013 року № 3-рп/2013.

Виходячи з викладеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що
рішення суду першої інстанції є вірним
по суті, що згідно норм ч. 2 ст. 200КАС
виключає підстави для його скасування
та задоволення апеляційної скарги. На
підставі викладеного вище апеляційну
скаргу відповідача слід залишити без
задоволення. Постанову суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приазовському районі Запорізької
області залишити без задоволення.

Постанову Приазовського районного
суду Запорізької області від 18.10.2013 р. -
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення судового
рішення в повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня
складення судового рішення в повному
обсязі.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко