Справа № 9101/33575/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" травня 2013 р.
справа № 2а-4454/11/0812
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління праці
та соціального захисту населення
Комунарської районної адміністрації
Запорізької міської ради

на постанову Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 16
травня 2011 р., прийняту у порядку
скороченого провадження,

у справі № 2а-4454/11/0812

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та
соціального захисту населення
Комунарської районної адміністрації
Запорізької міської ради

про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
певні дії,-

встановив:

У квітні 2011 року позивач
звернувся з позовом до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:

- не застосовувати строк для
звернення до суду за відновленням
порушених прав щодо виплати щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за
2007-2011 рік;

- визнати неправомірними дії
відповідача щодо не проведення
перерахунку та не виплаті позивачу
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2007-2011 рік в розмірах,
передбачених ст. 48 ЗУ "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи";

- зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплатити
позивачу суму недоплаченої щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за
2007-2011 рік в розмірах, передбачених ст. 48
ЗУ "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", тобто із
розрахунку п'яти мінімальних
заробітних плат по щорічній допомозі
на оздоровлення, розрахунок
здійснюється з урахуванням виплачених
сум та виходячи із заробітної плати,
яка визначається на момент виплати.

Постановою Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 16
травня 2011 року позов задоволено
частково, а саме:

- визнано дії відповідача
протиправними щодо відмови в
проведенні перерахунку позивачу як
евакуйованому із зони відчуження, який
відноситься до 2 категорії осіб, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, щорічної допомоги на
оздоровлення за періоди з 2007-2011 роки;

- зобов'язано відповідача
провести донарахування та виплату
позивачу недоотриманих сум на
оздоровлення за періоди з 2007-2011 роки
відповідно до статті 48 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
трьох мінімальних заробітних плат на
час їх виплат

за відповідний період з урахуванням
проведених виплат.

В задоволенні Інших позовних
вимог позивачу - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити позивачу
у задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги дотримання
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач перебуває на обліку у
відповідача як громадянин, якого було
евакуйовано із зони відчуження у 1986
році 2 категорії, та, відповідно до ст. 48
Закону України "Про соціальний статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", має право
на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 3 мінімальних
заробітних плат.

Позивач звернувся до суду першої
інстанції у квітні 2011 року та просив
задовольнити позовні вимоги за 2007-2011
рр.

Відповідно до ч.2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

Питання пов'язані зі строком звернення
до суду безпосередньо врегульовані ст.
99, 100 КАС України. Винятків з цього
загального правила інший закон по
відношенню до спірних правовідносин не
визначає.

Поважних підстав для поновлення строку
звернення до суду позивач не навів.

Тому, колегія вважає за необхідне
позовні вимоги позивача за 2007-2009 рр.
залишити без розгляду.

Щорічна допомога на оздоровлення
позивачу виплачується відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12 липня 2005 року "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в сумі 75
гривень.

Разом з тим, пунктом 6 частини 1 статті 92
Конституції України встановлено, що
виключно законами визначаються,
зокрема, основи соціального захисту.

Відповідно до статті 113 Конституції
України Кабінет Міністрів України у
своїй діяльності керується
Конституцією та законами України, а
також указами Президента України та
постановами Верховної Ради України,
прийнятими відповідно до Конституції
та законів України.

У 2010-2011 рр. зміст статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
змінювався, а дія зазначеної статті не
призупинялася.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, постанова
Кабінету Міністрів України № 562 від 12
липня 2005 року застосуванню не підлягає.

З урахуванням викладеного,
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення позову в частині
позовних вимог за 2010-2011 рр.

Відповідно до статті 202 КАС
України підставами для скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанова суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202,
ст.205, ст.207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Комунарської районної адміністрації
Запорізької міської ради задовольнити
частково.

Постанову Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 16
травня 2011 року у справі № 2а-4454/11/0812
скасувати.

Позов ОСОБА_1 в частині вимог за 2007-2009
рр. - залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати неправомірною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Комунарської
районної адміністрації Запорізької
міської ради щодо нездійснення
нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за 2010-2011 рр.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Комунарської районної адміністрації
Запорізької міської ради здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010-2011 рр. в
розмірі трьох мінімальних заробітних
плат відповідно до ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з
урахуванням раніше здійснених виплат.

В задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
ухвалення та оскарженню відповідно до
ч. 10 ст. 183-2 КАС України не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун