Справа № К/9991/37070/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/37070/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 13 грудня 2010
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року у справі № 2а-5431/10/2370 за позовом
ОСОБА_4 до Контрольно-ревізійного
управління у Черкаській області про
визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010 року ОСОБА_4 звернувся із
позовом до Контрольно-ревізійного
управління у Черкаській області, з
урахуванням уточнення позовних вимог,
про визнання неправомірними дій щодо
зазначення в акті перевірки діяльності
Комунального підприємства «Виробниче
житлове ремонтно-експлуатаційне
управління № 2» фактів вчинення
позивачем правопорушень у період
перебування на посаді начальника
комунального підприємства з 11.02.2003р. по
31.08.2009р.; визнання неправомірними дій
щодо зазначення у висновках за актом
перевірки фактів вчинення позивачем
правопорушень у період перебування на
посаді начальника комунального
підприємства з 11.02.2003р. по 31.08.2009р.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовані
тим, що відомості, вказані у акті
перевірки щодо завищення позивачем
виробничих показників, зловживання,
розтрати та інше, є недостовірними, а
дії відповідача щодо встановлення цих
фактів є неправомірними.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 13 грудня
2010 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року, позовні вимоги ОСОБА_4 залишено
без задоволення.

Мотивуючи рішення, суди першої та
апеляційної інстанцій вказували на те,
що позивач у період з 01.01.2007р. по 11.08.2009р.,
який перевірявся відповідачем,
перебував на посаді начальника КП «ВЖ
РЕУ-2». Позовні вимоги є безпідставними,
оскільки за результатами перевірки КРУ
у Черкаській області жодних рішень на
підставі акту ревізії від 17.09.2009р., які б
могли вплинути на права та обов'язки
позивача, не приймалось. Крім того, акт
ревізії від 17.09.2009р. не має
обов'язкового характеру, не встановлює
для позивача жодних обов'язків, тому
скасування акту не є способом захисту
порушень, встановлених чинним
законодавством.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
ОСОБА_4 звернувся з касаційною
скаргою, у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить вказані
рішення скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у період з 11.02.2003р. по
31.08.2009р. ОСОБА_4 працював на посаді
начальника КП «ВЖ РЕУ-2».

КРВ у м. Черкаси проведено планову
виїзну ревізію стану
фінансово-господарської діяльності КП
«ВЖ РЕУ-2» за період з 01.01.2007р. по 11.08.2009р.,
за результатами якої складено акт від
17.09.2009р. № 01-21/29.

За наслідками перевірки виявлено
недотримання вимог ст. 4 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» від
24.06.2004р. № 1875 в частині визначення
порядку застосування Типових норм часу
та норм обслуговування для робітників
і виробничого персоналу, зайнятих
утриманням житлового фонду;
незабезпечення належного подання до
бухгалтерії первинних документів
(накладної та розписки) для
відображення у бухгалтерському обліку
прийнятих ним радіаторів, що в
результаті призвело до залишків на
підприємстві; проведення нарахування і
виплати винагороди керівнику об'єкту
контролю без відповідного погодження з
Житлово-комунальним господарством, та
як наслідок порушення вимог п. 18 умов
Контракту, укладеного між начальником
КП «ВЖ РЕУ-2» ОСОБА_4 та міським головою
Волошиним А.Б.; порушення вимог ч. 3 ст. 151
Кодексу законів про працю України
здійснювалися заходи заохочення до
працівників в період строку дії
застосування дисциплінарного
стягнення; завищення вартості робіт з
поточного житлового фонду ТОВ
«Житлоексплуатація-2» на суму 58658,10 грн.
та ПП «Лазуріт» на суму 18640,71 грн.
(вказане порушення підтверджуються
висновками акту перевірки, проведеної
Управлінням Пенсійного фонду України в
Соснівському районі м.
Черкаси); наявність факту відсутності
відомостей в Статуті підприємства про
розмір та порядок утворення статутного
фонду підприємства та інших його
фондів; порушення вимог п. 1 Розділу ІІ
Положення про порядок бухгалтерського
обліку окремих активів та операцій
підприємств державного, комунального
секторів економіки і господарських
організацій, які володіють та/або
користуються об'єктами державної,
комунальної власності, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 19.12.2006р. № 1213, в частині відсутності
затвердженої (погодженої) з власником
майна облікової політики підприємства.

На підставі виявлених порушень КРВ у м.
Черкаси на адресу КП «ВЖ РЕУ-2»
направлено вимогу від 25.09.2009р. № 01-52/922
про усунення порушень, виявлених
ревізією фінансово-господарської
діяльності комунального підприємства.

Головними завданнями державної
контрольно-ревізійної служби
визначені ч. 1 ст. 2 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні», в редакції, яка була чинною на
час виникнення спірних правовідносин,
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно, виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Перелік прав державної
контрольно-ревізійної служби
викладено у ст. 10 вказаного Закону
України, зокрема, право перевіряти у
підконтрольних установах грошові та
бухгалтерські документи, звіти,
кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, проводити перевірки
фактичної наявності цінностей
(грошових сум, цінних паперів, сировини,
матеріалів, готової продукції,
устаткування тощо); накладати у
випадках, передбачених законодавчими
актами, на керівників та інших
службових осіб підконтрольних установ
адміністративні стягнення.

Щодо виявлених ревізією порушень,
судом першої інстанції встановлено, що
факт не затвердження (не погодження)
облікової політики підприємства з
власником майна позивачем не
оскаржується. Зафіксоване в акті
ревізії порушення не впливає на права
позивача, протилежного ОСОБА_4 не
доведено.

Неподання позивачем до бухгалтерії
первинних документів для відображення
у бухгалтерському обліку прийнятих
радіаторів призвело до залишків на
підприємстві. Вказане порушення не є
актуальним, оскільки усунуто під час
проведення ревізії.

Крім того, позивачем не надано доказів,
якими підтверджувалася б необхідність
виходу на роботу у вихідні та святкові
дні та використання службового
транспорту.

Також, відсутнє погодження про
нарахування і виплату керівнику
об'єкту контролю винагороди, таким
чином, позивачем порушено вимоги п. 18
умов Контракту від 03.02.2003р.

ОСОБА_4 здійснювалось заохочення
працівників протягом дії
дисциплінарного стягнення,
протилежного позивачем не доведено, що
підтверджує недотримання вимог ч. 3 ст.
15 Кодексу законів про працю України.

З приводу завищення вартості робіт з
поточного ремонту житлового фонду
ТОВ «Житлоексплуатація-2» на суму 58658,10
грн. та ПП «Лазуріт» на суму 18640,71
грн. суди прийшли до висновку, що
позивач під час перебування на посаді
начальника КП «ВЖ РЕУ-2» повинен був
здійснювати контроль за правильністю
ведення фінансово-господарської
діяльності підприємства.

Разом з тим, жодних рішень, які б
вливали на права та обов'язки позивача,
КРУ у Черкаській області за даним
фактом не приймалось, отже, позовні
вимоги ОСОБА_4 є безпідставними.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
вимога від 25.09.2009р. № 01-52/922 про усунення
виявлених порушень адресована
комунальному підприємству, а не на ім'я
ОСОБА_4 До того ж, на час прийняття
вимоги ОСОБА_4 не працював на посаді
начальника КП «ВЖ РЕУ-2» .

Згідно з пп. 2.2.7. п. 2.2. Розділу 2
Положення про Контрольно-ревізійні
управління в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві і
Севастополі, затвердженого наказом
Головного контрольно-ревізійного
управління України від 09.01.2001р. № 111, в
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
Управління, відповідно до завдань,
покладених на ДКРС, складає протоколи
про адміністративні правопорушення та
у передбачених законодавством
випадках розглядає справи про
адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції правильно
зазначав, що протокол про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_4 відповідачем не
складався, постанова про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності у матеріалах
адміністративної справи відсутня,
отже, висновки, викладені в акті
ревізії від 25.09.2009р., прав особи не
порушують, не впливають на її свободи
та інтереси.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанцій правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують, підстав для
задоволення касаційної скарги судова
колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 13
грудня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 лютого 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: