Справа № 2а-343/10
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
Справа № 9104/124519/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Клюби В.В., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Сокальському районі
Львівської області на постанову
Сокальського районного суду
Львівської області від 03 березня 2010
року по справі № 2а-343/10 за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Сокальському районі
Львівської області про зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
підвищення до пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01 лютого 2010 року звернулася до
суду із адміністративним позовом, в
якому просила зобов'язати відповідача
здійснити нарахування та виплату їй
підвищення до пенсії як дитині війни в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за 2006-2009
роки в сумі 5087.10 грн.

Постановою Сокальського районного
суду Львівської області від 03 березня
2010 року позов задоволено частково.
Поновлено пропущений строк для
звернення до суду. Зобов'язано
відповідача здійснити нарахування та
виплату позивачу підвищення до пенсії
як дитині війни в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком за період з
09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року та з 22 травня 2008 року 31 грудня 2009
року відповідно до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни». В
решті позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в обґрунтування вимог якої
покликається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і прийняти нову, якою
повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги вказує на те, що
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій здійснювалось в
розмірах передбачених законами
України, якими було затверджено
Державний бюджет України на
відповідний рік, та в межах
передбачених на це видатків, а також на
те, що законодавством не визначено з
якого саме розміру мінімальної пенсії
за віком слід визначати розмір
підвищення до пенсії дітям війни. Крім
цього, зазначає, що судом першої
інстанції не враховано факт пропуску
позивачем строку звернення до суду,
встановленого частиною 2 статті 99 КАС
України.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому на підставі пункту 2 частини 1
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено, що дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищується на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Наявність у позивача права на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
є визначальною для вирішення даного
спору, окрім цього це право
гарантується Конституцією України
(стаття 46 Конституції України).

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання підвищення до
пенсії дітям війни.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
строк звернення до суду із зазначеним
вище позовом пропущений позивачем з
поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки позивач звернулася до суду 01
лютого 2010 року та не навела достатніх
доказів, які б свідчили про поважність
причин пропуску строку звернення до
суду, у задоволенні позовних вимог за
період до 31 січня 2009 року слід було
відмовити, що судом першої інстанції
зроблено не було.

Щодо позовних вимог, що заявлені в
межах строку звернення до суду, то суд
приходить до висновку, що вони
підлягають задоволенню за період з 01
лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року, так
як Законом України «Про Державний
бюджет на 2009 рік» дію ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» не було зупинено чи змінено.
Відповідно до положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2009
рік» розміри державних соціальних
гарантій на 2009 рік, що визначаються
залежно від прожиткового мінімуму,
встановлюються відповідними законами
України, цим Законом, та
нормативно-правовими актами Кабінету
Міністрів України. Тому відповідач у 2009
році повинен був діяти відповідно до
вимог діючої норми ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
згідно з якою дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо необхідності
покладення обов'язку щодо нарахування
і виплати позивачу підвищення до
пенсії на відповідача у справі,
оскільки відповідно до Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах такі
функції здійснює саме відповідач.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що
відповідно до пункту 4 частини 1 статті
202 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нової
постанови.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області задовольнити частково.

Постанову Сокальського районного суду
Львівської області від 03 березня 2010
року по справі № 2а-343/10 - скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Сокальському районі
Львівської області здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1
щомісячного підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
за період з 01 лютого 2009 року по 31
грудня 2009 року із врахуванням ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

В решті позову відмовити

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.В. Клюба

І.О. Яворський