Справа № 826/20132/13-а
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Каракашьян
Суддя-доповідач: Грибан І.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий-суддя
Грибан І.О.

судді
Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з
Печенюк Р.В.

пр-к апелянта
Козленко А.С., Самійленко М.В.

пр-к позивача
Артюшенко Ю.А., Ющенко І.М.

пр-к третьої особи
Приймачук Д.О.

розглянув в судовому засіданні в м.
Києві апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції України на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Адміністрації Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України до Державної
фінансової інспекції України про
визнання та скасування вимоги від
11.11.2013 р. №06-14/1539 в частині -

ВСТАНОВИВ:

Адміністрація Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України (далі - позивач)
звернулась в суд з позовом до
Державної фінансової інспекції
України, в якому просив визнати
незаконними та скасувати наступні
пункти 2 та 3 вимоги Державної
фінансової інспекції України, що
наведені у листі від 11.11.2013 року №
06-14/1539: « 2. в установленому
законодавством порядку відшкодувати
за рахунок осіб, що допустили
порушення, шкоду, що заподіяна
внаслідок реалізації військового
майна Держспецзв'язку за вартістю,
нижчою від вартості майна у вигляді
металобрухту; 3. в установленому
законодавством порядку відшкодувати
за рахунок осіб, що допустили
порушення, шкоду, заподіяну внаслідок
виплати компенсації за одяг, взуття,
обмундирування працівникам інших
відокремлених підрозділів
Держспецзв'язку».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 березня 2014 року адміністративний
позов задоволено повністю.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 березня 2014 року як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права та постановити
нову, якою відмовити в задоволенні
позову.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення учасників процесу, що
з'явилися, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
вважає що апеляційна скарга підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
Державною фінансовою інспекцією
України (далі - відповідач) проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності Адміністрації Державної
служби спеціального зв'язку та захисту
інформації України (далі - позивач) за
період з 01.09.2010 року по 31.03.2013 року, за
результатами якої складено акт від
25.09.2013 року № 06-21/74 (далі - акт ревізії).

Актом ревізії встановлено порушення
позивачем п.9 Положення про порядок
відчуження та реалізації військового
майна Збройних Сил, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.12.2000 року № 1919, реалізацію
військового майна Держспецзв'язку, а
саме 69 автомобілів ЗІЛ-131 та 17
автомобілів УРАЛ-375 за період з грудня
2012 року по березень 2013 року здійснено
за вартістю, що є нижчою від вартості
зазначених автомобілів у вигляді
металобрухту. Вказане порушення
призвело до недоотримання коштів за
спеціальним фондом державного бюджету
на суму 91 486,03 грн.

Також актом ревізії встановлено, що в
порушення вимог ч. 4 ст. 48, п. 20 ч. 1 ст. 116
Бюджетного кодексу України, пп. 3, 5, 20-22
Порядку складання, розгляду,
затвердження та основних вимог до
виконання кошторисів бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №
228, позивачем в 2010 році здійснено
незаплановані видатки на виплату
компенсації за одяг, взуття,
обмундирування працівникам інших
відокремлених підрозділів
Держспецзв'язку, які мають статус
юридичних осіб, за рахунок коштів
загального фонду кошторису на
утримання позивача, що призвело до
матеріальної шкоди (збитків) позивачу
на суму 22 771,15 грн.

На підставі зазначених висновків акту
ревізії відповідачем надіслано
позивачу вимогу від 11.11.2013 року № 06-14/1539
про усунення вищезазначених порушень,
серед яких позивачем оскаржуються:

- в установленому законодавством
порядку відшкодувати за рахунок осіб,
що допустили порушення, шкоду, що
заподіяна внаслідок реалізації
військового майна Держспецзв'язку за
вартістю, нижчою від вартості майна у
вигляді металобрухту;

- в установленому законодавством
порядку відшкодувати за рахунок осіб,
що допустили порушення, шкоду,
заподіяну внаслідок виплати
компенсації за одяг, взуття,
обмундирування працівникам інших
відокремлених підрозділів
Держспецзв'язку

З метою встановлення осіб, якими
допущено порушення законодавства, про
які йдеться в акті ревізії, позивачем
проведено службове розслідування та
складено відповідний акт службового
розслідування від 13.12.2013 року, згідно
висновків якого: порушення, викладені в
акті ревізії в частині реалізації
надлишкового майна та компенсації за
не отримане речове майно є
необґрунтованими; вимоги відповідача
від 11.11.2013 року № 06-14/153 є
безпідставними; встановити осіб, якими
допущено порушення законодавства, що
відображені в акті ревізії згідно
пунктів 2, 3 вимоги відповідача не є
можливим.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
пункти 2 та 3 вимоги відповідача є
такими, що не ґрунтуються на вимогах
закону.

Надаючи правову оцінку встановленим по
справі обставинам та фактам, колегія
суддів звертає увагу на наступне.

Згідно з п. 9 Положення про порядок
відчуження та реалізації військового
майна Збройних Сил, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.12.2000 року № 1919, вартість рухомого
військового майна, зокрема списаного, у
разі реалізації його на внутрішньому
ринку визначається на підставі звіту
про проведення оцінки майна,
складеного відповідно до Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні», і не може бути нижчою, ніж
вартість металів, у тому числі
дорогоцінних, та дорогоцінного
каміння, що в ньому міститься.

Отже, при реалізації майна на
внутрішньому ринку вартість
надлишкового майна не повинна бути
нижчою за вартість металобрухту, не
залежно від вартості, визначеної
оцінювачем майна.

Судом першої інстанції встановлено, що
за період з 01.09.2010 року по 31.03.2013 року
позивачем здійснено реалізацію 139
одиниць транспортної техніки з
переліку надлишкового військового
майна, реалізація якого здійснюється
позивачем відповідно до розпорядження
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження переліку майна Державної
служби спеціального зв'язку та захисту
інформації України, яке може бути
відчужено» від 11.07.2012 року № 446-р.

Для визначення ринкової вартості
надлишкового військового майна, що
підлягає реалізації, позивачем
укладено два тристоронні договори: з
ДСП «Укрспецторг» та ПП «Автоексперт»
від 11.12.2012 року № 59 на суму 49 900 грн; з
ДСП «Укрспецторг» та ТОВ «Укрбізнес
капітал» від 11.12.2012 року № 60 на суму 20
520 грн. Умовами п. 4.1.1 зазначених
договорів визначено, що оцінка
здійснюється станом на 30.11.2012 року.

За результатами оцінки позивачу
передано три звіти про оцінку майна:
звіт про оцінку майна від 19.12.2012 року,
виконаної ПП «Автоексперт», та звіти
про оцінку майна від 13.12.2012 року № А12/02
та № А12/03, виконаної ТОВ «Укрбізнес
капітал». До звітів про оцінку майна
додані рецензії.

Акти приймання виконаних робіт та акти
приймання-передачі звітів про оцінку
сторонами не укладалися та не
підписувалися.

Для реалізації надлишкового
військового майна позивачем та ДСП
«Укрспецторг» укладено договори
комісії про відчуження та реалізацію
майна на внутрішньому ринку від 18.12.2012
року № 63 та від 20.12.2012 року № 64.

В п. 1.3 зазначених договорів визначено,
що за результатами визначення покупця
комісіонер (ДСП «Укрспецторг») подає
комітенту (позивачу) звіт про
проведення конкурсів або аукціонів,
який стає невід'ємною частиною
договорів. Після отримання коштів від
покупця комісіонером здійснюється
перерахування коштів на поточний
рахунок комітента за винятком
утриманої суми комісійної винагороди,
витрат на проведення оцінки майна та
суми ПДВ, яку комісіонер перераховує до
Державного бюджету України самостійно.

Відповідно до звітів про реалізацію
військового майна за період грудень 2012
- березень 2013 комісіонером реалізовано
військового майна у тому числі 80
автомобілів ЗІЛ-131 на загальну суму 902
350 грн, та 17 автомобілів УРАЛ-375 на
загальну суму 201 860 грн.

Військове надлишкове майно (
автомобілі) реалізовано у вигляді
готових виробів, зазначене позивачем
не заперечується.

Разом з тим, відповідно до вимог п.4.4
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України та Фондом державного
майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі -
Методика оцінки) визначено перелік
інформації, що має міститися у звіті
(акті) або висновку експерта
(експертного дослідження) про оцінку
КТЗ зазначається, інформація.

Згідно п.4.6 Методики оцінки усі дані,
наведені у звіті (акті) про оцінку або у
висновку експерта (експертного
дослідження), зазначаються з
посиланням на джерело їх отримання.

Звіт про оцінку майна, виконаний ТОВ
«Укрбізнес капітал» не містить
відомості про джерело інформації про
вагу металів, які утворюються при
розбиранні автомобілів ЗІЛ-131 та УРАЛ-375
та відсутності у звіті інформації,
необхідної для проведення оцінки або
без зазначення джерела такої
інформації . Зазначене свідчить про
порушенням вимог п. 4.4, 4.6. Методика
оцінки.

Звіт про оцінку майна від 19.12.2012 року,
виконаний ПП «Автоексперт», не містить
відомості про місцезнаходження
суб'єкта оціночної діяльності,
інформація щодо дати надходження
матеріалів для оцінки та дати
підписання звіту та висновку про
вартість майна, інформація щодо часу і
місця проведення огляду транспортних
засобів оцінювачем, інформація щодо
показників одометрів транспортних
засобів, що є порушенням вимог п. 4.4
Методики оцінки.

Також оцінювачем ПП «Автоексперт» під
час оцінки майна не враховано його
вартість у вигляді металобрухту, що
суперечить розділу 6 звіту про оцінку
майна від 19.12.2012 року, де зазначено, що
під час оцінки витратний підхід не буде
застосовуватися, однак вартість, яка
буде розрахована іншим підходом,
повинна бути не меншою за вартість
металобрухту.

Крім того, під час оцінки майна
оцінювачем використано довідки, видані
ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 5237 від
17.12.2012 року, № 4661 від 09.11.2012 року та ДСП
«Укрспецторг» № 2615 від 18.06.2013 року,
корпорації «Укрінмаш» і тому останні
не могли бути застосовані до правових
відносин, які виникли між позивачем та
ДСП «Укрспецторг» та ПП «Автоексперт»
і ТОВ «Укрбізнес капітал».

З матеріалів справи вбачається, що
згідно з актами комісійного зважування
у 4 ТВУЗ, загальна маса металобрухту в
автомобілі ЗІЛ -131, складає 4078,2 кг, УРАЛ -
375 5197,9 кг. Згідно з інформацією ДП МО
України «Оборонавтосервіс», а саме
додатків до звітів про оцінку майна,
переданих Держфінінспекції Службою
безпеки України, маса металобрухту в
автомобілі ЗІЛ - 131, складає 4660,8 кг, УРАЛ
- 375 - 5736 кг. Згідно з інформацією,
наведеною у звітах про оцінку майна від
13.12.2012 № А12/02 і А12/03, ТОВ «Укрбізнес
капітал», маса металобрухту в
автомобілі ЗІЛ - 131, складає 4660,8 кг, УРАЛ
-375 - 4536 кг. Зазначене свідчить про
заниження ваги автомобілів УРАЛ.

В актах комісійного зважування у 4 ТВУЗ
брухт чорних металів надано загальною
масою без розподілу на сталевий (вид 501)
та чавунний (вид 509) брухт, не зазначено
виду брухту чорних металів, що вплинуло
на правильність розрахунку вартості у
вигляді металобрухту.

Крім того, відповідно до листа ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» від 21.08.2013
року № 3716 у листопаді 2012 року на
металобрухт діяли середні ціни вищі,
ніж наведені у звітах про оцінку майна.

Зазначене свідчить про порушення
позивачем положень абз. 2 п.9 Порядку
відчуження та реалізації військового
майна Збройних сил.

Що стосується пункту 3 оскаржуваної
вимоги, колегія суддів зазначає про
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
у 2010 році виплата компенсації за
неотримане речове майно особистого
користування особовому складу
позивача, Центру урядового зв'язку,
Департаменту забезпечення, Медичному
управлінню, Управлінню охорони, а також
Державному науково-дослідному
інституту спеціального зв'язку та
захисту інформації здійснювалася
централізовано Фінансово-економічним
департаментом позивача. Вказані
виплати проводилися в межах
кошторисних призначень за КПКВК 6641010
«Забезпечення функціонування
державної системи спеціального зв'язку
та захисту інформації України» КЕКВ 1131.

Відповідно до п. 3 Порядку складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 № 228, установа незалежно від
того, чи веде вона бухгалтерський облік
самостійно, чи обслуговується
централізованою бухгалтерією, для
забезпечення своєї діяльності складає
індивідуальні кошториси, плани
асигнувань загального фонду бюджету,
плани надання кредитів із загального
фонду бюджету, плани спеціального
фонду за кожною виконуваною нею
бюджетною програмою (функцією), а вищі
навчальні заклади та наукові установи,
заклади охорони здоров'я, що надають
первинну медичну допомогу, а також
заклади охорони здоров'я, що надають
вторинну (спеціалізовану) та екстрену
медичну допомогу у пілотних регіонах,
також індивідуальні плани
використання бюджетних коштів та
індивідуальні помісячні плани
використання бюджетних коштів.

Згідно з п. 20 Порядку під час
визначення обсягів видатків бюджету
та/або надання кредитів з бюджету
розпорядників нижчого рівня головні
розпорядники повинні враховувати
об'єктивну потребу в коштах кожної
установи, виходячи з її основних
виробничих показників і контингентів,
які встановлюються для установ
(кількість класів, учнів у школах, ліжок
у лікарнях, дітей у дошкільних закладах
тощо), обсягу виконуваної роботи,
штатної чисельності, необхідності
погашення дебіторської і
кредиторської заборгованості та
реалізації окремих програм і намічених
заходів щодо скорочення витрат у
плановому періоді.

Пунктом 22 Порядку визначено, що
показники видатків бюджету та надання
кредитів з бюджету, що включаються до
проекту кошторису, повинні бути
обґрунтовані відповідними
розрахунками за кожним кодом
економічної класифікації видатків або
класифікації кредитування бюджет і
деталізовані за видами та кількістю
товарів (робіт, послуг) із зазначенням
вартості за одиницю.

Як вбачається з матеріалів справи,
Центр урядового зв'язку, Департамент
забезпечення, Медичне управлінню,
Управлінню охорони, Державний
науково-дослідний інститут
спеціального зв'язку та захисту
інформації є окремими юридичними
особами (в структурі Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України) та здійснюють свою
діяльність відповідно до окремих
(індивідуальних) кошторисів.

За таких підстав, виплата компенсації
посадовим особам зазначених
організацій, за рахунок коштів,
передбачених індивідуальним
кошторисом позивача є порушенням вимог
бюджетного законодавства.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що вимоги позивача є
безпідставними.

У відповідності до ст. 202 КАС України
суд апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове якщо встановить порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції України -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 березня 2014 року -
скасувати, та ухвалити нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
Адміністрації Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України до Державної
фінансової інспекції України про
визнання та скасування вимоги від
11.11.2013 р. №06-14/1539 в частині - відмовити в
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя
І.О.Грибан

Суддя
О.О.Беспалов

Суддя
А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 26.05.2014 р.

Головуючий суддя

Грибан І.О.

Судді:

Беспалов О.О.

Парінов А.Б.