Справа № 2-а-677/08/1807
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2009-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2009 р. Справа № 2-а-677/08/1807Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.

Суддів: Григоров А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання
Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Конотоп Сумської області
на постанову Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 29.12.2008р. по справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Конотоп Сумської області
про про стягнення недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги за 2006-2008 роки відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" та поновлення пропущеного
строку для звернення до суду,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Конотоп Сумської області, в
якому просить відновити пропущений
строк звернення до суду, зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
м. Конотоп Сумської області нарахувати
та виплатити на його користь
недоплачену щомісячну державну
соціальну допомогу за 2006-2008 роки.

Постановою Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 29.12.2008 р. позовні вимоги задоволено
частково, зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в м. Конотоп
Сумської області здійснити
перерахунок пенсії позивачу з 04 грудня
2007 р. року згідно зі ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Відповідач, Управління Пенсійного
фонду України в м. Конотоп Сумської
області, не погодився з постановою суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу. Свою незгоду мотивує тим, що
судом при прийнятті рішення не було
враховано, що протягом 2007 року на
виконання вимог Рішення
Конституційного суду України від 09.07.2007
року за №6-рп2007 та ст.6 Закону України
„Про соціальний захист дітей війни", не
було прийнято жодного нормативного
акту. При цьому, відповідач зазначив,
що, задовольняючи позов, суд першої
інстанції необґрунтовано застосував
до спірних правовідносин ст.28 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
оскільки розмір мінімальної пенсії за
віком, встановлений абзацом 1 частини 1
цієї статті, застосовується виключно
для визначення розмірів пенсії,
призначених за цим Законом. Також
вказує, що позивачем пропущено
встановлений ст. 99 КАС України строк
звернення до адміністративного суду.
Відповідач просить розглядати скаргу
за відсутності представника в судовому
засіданні.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що позивач є дитиною війни
та відповідно до ст.6 Закону України
„Про соціальний захист дітей війни"
має право на отримання державної
соціальної підтримки, а саме
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.
Відповідач не здійснює позивачу
зазначені виплати, посилаючись на
відсутність у нього коштів на ці
виплати та на невизначеність
розрахункової величини (мінімальної
пенсії за віком) для розрахунку
підвищень до пенсії категорії
громадян, які мають статус дітей війни.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з наступного.
Відповідно до ст. 6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" в
редакції від 19.12.2006р. дітям війни пенсії
або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної
пенсії за віком.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2007 рік" зупинено дію положень
окремих законів в частині надання
пільг, гарантій, компенсацій окремим
категоріям громадян. Конституційний
Суд України (Рішення від 9 липня 2007 року
№6-рп/2007) дійшов висновку, що положення
статей 29, 36, 56, 66, 9,12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44,
45, 46, 71, 98, 103, 11 Закону України „Про
Державний бюджет на 2007 рік" не
відповідають Конституції України (є
неконституційними). Законом України
"Про державний бюджет України на 2008 рік
"внесені зміни до ст.6 Закону «Про
соціальний захист дітей війни", згідно
яких дітям війни встановлюються
надбавки в розмірі 10% прожиткового
мінімуму. Рішенням Конституційного
Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008р.
зазначені зміни визнані
неконституційними. Відповідно до ч.2 ст.
152 Конституції України закони, інші
правові акти, або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

На підставі наведеного суд першої
інстанції дійшов висновку, що норми
Закону України „Про Державний бюджет
України на 2007 рік", які визнані
неконституційними, втратили чинність з
9 липня 2007 року. Отже, категоріям осіб,
які підпадають під поняття „діти
війни," згідно Закону «Про соціальний
захист дітей війни»з цього моменту
поновлено право на отримання пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи соціальної допомоги, які
виплачуються замість пенсії, та
підвищуються на 30% мінімальної пенсії
за віком, та зазначив, що з 09 липня 2007
року відповідач повинен виплачувати
позивачу підвищення до пенсії у
відповідності до ст. 6 Закону України
«Про соціальний і захист дітей війни».

Крім того, суд першої інстанції дійшов
висновку, що позивач протягом 2006-2007
років доплату до пенсії на підставі ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»не отримував, але до суду
за захистом своїх прав звернувся лише у
листопаді 2008 р., та не навів жодних
поважних причин, які б перешкоджали
йому вчасно подати позов, тому суд
першої інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для поновлення
цього строку і відмовив у позові в
частині вимог про нарахування
підвищення до пенсії за 2006-2007 роки.
Оскільки 04 грудня 2007 р.р. позивач
звернувся до суду, то позовні вимоги
задоволені з зазначеного часу.

Колегія суддів зазначає, що в
резолютивні частині постанови суду
першої інстанції зазначено про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в м. Конотоп Сумської
області здійснити перерахунок пенсії
позивачу з 04 грудня 2007 р. року згідно зі
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції та вважає за необхідне
відмітити наступне.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2006 рік" від 20.12.2005 року дію ст.6
зазначеного Закону на 2006 рік було
зупинено. Законом України "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет на 2006 рік" від 19.01.2006 року до
статті 110 Закону України "Про Державний
бюджет на 2006 рік" було внесено зміни,
якими встановлено, що пільги дітям
війни, передбачені ст.6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" у 2006
році запроваджуються поетапно, за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету. Проте, у 2006 році пільги,
встановлені ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
запроваджені не були. Закони України
"Про Державний бюджет на 2006 рік" від
20.12.2005 року та "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет на
2006 рік" від 19.01.2006 року
неконституційними не визнані та діяли
протягом 2006 року. Таким чином,
відповідно до вищезазначених законів,
у відповідача не було підстав
нараховувати та сплачувати позивачеві
доплату до пенсії, передбачену ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", оскільки до 19.01.2006 року її
дію було зупинено, а потім передбачені
нею виплати не запроваджені.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України
«Про Державний бюджет на 2007 рік», дію
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», з урахуванням ст.
111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 за №6-рп2007 року, у справі за
поданням 46 народних депутатів України
щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень
статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66,
пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71,
ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007
рік»(справа про соціальні гарантії
громадян), визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) положення п. 12 ст. 71
Закону України «Про Державний бюджет
на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього
Закону. Рішення Конституційного Суду
України у цій справі має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначеного Закону, що визнані
неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене. Відповідно до ч.2 ст.152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

На підставі наведеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що відповідач, Управління
Пенсійного фонду України в м. Конотоп
Сумської області, з 09 липня 2007 року
повинен був нараховувати та сплачувати
позивачу доплату до пенсії,
передбачену ст.6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни", яка
набула чинності із зазначеної дати,
оскільки з моменту ухвалення
Конституційним Судом України рішення
щодо неконституційності пункту 12
статті 71 Закону України „Про Державний
бюджет України", ця норма втратила
чинність та не підлягала застосуванню.
Посилання відповідача на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права через
неврахування законодавчої
неврегульованості питання щодо
механізму виплати пенсії, відповідно
до Закону України „Про соціальний
захист дітей війни", не приймаються
колегією суддів, оскільки відповідно
до статті 64 Конституції України
конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених
Конституцією України. Згідно ч.ч.3 та 4
ст.8 Кодексу адміністративного
судочинства України звернення до
адміністративного суду для захисту
прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції
України гарантується. Забороняється
відмова в розгляді та вирішенні
адміністративної справи з мотивів
неповноти, неясності, суперечливості
чи відсутності законодавства, яке
регулює спірні правовідносини.

Відповідно до п. 41 розд. 2 Закону України
"Про Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" текст ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" викладено в наступній редакції:
Дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни. Ветеранам війни, які
мають право на отримання підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, відповідно до цього
Закону та Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" дане підвищення
проводиться за їх вибором згідно з
одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 за №10-рп/2008р., у справі за
конституційними поданнями Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень ст.65 розд.1, п.п. 61, 62, 63,
66 розд.2, п.3 розд.3 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" і 101
народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень ст. 67 розд.1,
п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розд.2 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (справа
щодо предмета та змісту закону про
Державний бюджет України), визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним) положення
п.41 розд.2 Закону України "Про Державний
бюджет на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України".

Рішення Конституційного Суду України у
цій справі також має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначеного закону, що визнані
неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Виходячи із системного аналізу
зазначених норм законодавства, рішення
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. та приписів ч.2 ст.152 Конституції
України, відповідач повинен був з
22.05.2008р. нараховувати та сплачувати
позивачу доплату до пенсії,
передбачену ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" в
редакції, яка діяла до 01.01.2008р., оскільки
з моменту ухвалення Конституційним
Судом України рішення щодо
неконституційності п.п.41 розд.2 Закону
України "Про Державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", ця норма
втратила чинність та не підлягала
застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008
року мав діяти у відповідності з
приписами діючої норми ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", нараховувати та здійснювати
позивачу доплату до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Так відповідач у 2007 році не здійснював
позивачу доплату до пенсії,
передбачену ст.6 Закону України „ Про
соціальний захист дітей війни".

Таким чином, відповідач з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року мав щомісячно нараховувати
та сплачувати позивачу доплату до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, що складає 742,65 грн. (в тому
числі у липні 4,06+406 =410,06 х 30%=123,02 грн. ;
серпні 4,06+406=410,06 х 30%=123,02 грн.; вересні
4,06+406=410,06 х 30%=123,02 грн.; жовтні 4,11+411=415,11 х
30%=124,53 грн.; листопаді 4,11+411=415,11 х30%=124,53
грн.; грудні 4,11+411=415,11 х 30%=124,53 грн.).

З 22.05.2008 року по 31.12.2008 року відповідач
мав щомісячно нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії
у розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком, що складає 1170,60 грн. (в тому числі
у травні 481х30%=144,3 грн.; червні 481х30%=144,3
грн.; липні 482х30%=144,6 грн.; серпні 482х30%=144,6
грн.; вересні 482х30%=144,6 грн. ; жовтні
498х30%=149,4 грн.; листопаді 498х30%=149,4 грн.,
грудні 498х30%=149,4 грн.).

Враховуючи, що з 22.05.2008 року по 31.12.2008
року відповідачем було нараховано та
сплачено позивачу доплату до пенсії у
розмірі 10% мінімальної пенсії за віком,
що складає 390,20 грн., тому різниця між
виплаченою та не нарахованою,
невиплаченою сумою доплати до пенсії
за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року
складає 780,40 грн. (1170,60 - 390,20 = 780,40).

При цьому колегія суддів зазначає, що
дія Законів про бюджет на 2007 та 2008 роки
закінчується 31 грудня 2007 року та 31
грудня 2008 року відповідно.

Позивачем в позові заявлено клопотання
про відновлення пропущеного строку для
звернення до суду. Колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивачем пропущено
строк звернення до адміністративного
суду, тому в задоволенні позовних вимог
з 09.07.2007 року по 04 грудня 2007 р. року слід
відмовити.

Крім того, суд першої інстанції,
зобов'язуючи здійснити перерахунок
пенсіїУправління Пенсійного фонду
України в м. Конотоп Сумської області,
не визначив кінцеву дату, до якої має
здійснитись такий перерахунок.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції були допущені порушення норм
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тому
вважає за необхідне зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
м. Конотоп Сумської області здійснити
перерахунок пенсії позивачу з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», за
період з 04 грудня 2007 р. року по 31 грудня
2007 року та за 2008 рік з 22.05.2008 року.

Отже, колегія суддів дійшла висновку,
що рішення суду першої інстанції через
порушення ним норм права, які призвели
до ухвалення неправильного рішення,
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4
ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Конотоп
Сумської області задовольнити
частково.

Постанову Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 29.12.2008р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Конотоп Сумської
області здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_1 з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»та провести
відповідні виплати за період з 04 грудня
2007 р. року по 31 грудня 2007 року та за 2008
рік з 22.05.2008 року з урахуванням
проведених виплат у 2008 році.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати
судового збору у розмірі 1,70 грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом місяця з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мельнікова
Л.В.Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М.
Подобайло З.Г.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ: Мельнікова Л.В.

Повний текст постанови виготовлений
25.08.2009 р.