Справа № 826/1892/14
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1892/14
інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Ключковича В.Ю.,

суддів
Кобаля М.І.,

Собківа Я.М.

при секретарі
Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 25 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Рів'єра" до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 20.09.2013, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
березня 2014року позов задоволено,
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення від
20.09.2013р. № прийняте Державною
податковою інспекцією у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві.

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій апелянт просить скасувати
постанову суду першої інстанції, як
таку, що винесена з неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, та постановити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, вислухавши
пояснення представників сторін,
колегія суддів апеляційного суду
знаходить, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову виходячи
з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Судом першої інстанції задоволено
позовні вимоги з посиланням на те, що
висновок відповідача про порушення
позивачем вимог пп. 200.1, пп. 200.4, пп. 200.6,
пп. 200.7, пп. 200.14 ст. 200 Податкового
кодексу України в результаті чого
встановлено заниження бюджетного
відшкодування внаслідок
недекларування позивачем оплаченої
частини від'ємного значення на суму 4 543
883 грн. в тому числі за липень 2013 року на
суму 4 543 883 грн. є необґрунтованим, а
тому прийняте на його підставі
податкове повідомлення-рішення від
20.09.2013 № є протиправним.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів апеляційного
суду погодитись не може з огляду на
наступне.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що Державною
податковою інспекцією у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві (надалі -
Відповідач) проведено документальну
позапланову виїзну перевірку позивача
- ТОВ «Компанія «Рів'єра» з питань
правомірності відображення залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового період за період
з 01.08.2010 по 31.07.2013, за результатом якої
складено акт 12.09.2013 №631/22-03-21 (надалі -
Акт перевірки).

Відповідачем в Акті перевірки
зазначено, що позивачем подано до
податкового органу податкову
декларацію з податку на додану
вартість липень 2013 року № від
20.08.2013, де задекларовано в рядку 18
«Позитивне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) період» в сумі 28
481.00 гри., в рядку 21 «Залишок від'ємного
значення попереднього звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту поте
звітного (податкового) періоду» суму 4
620 505.00 грн. та в рядку 22 «Залишок в:
значення попереднього звітного
(податкового) періоду», за вирахуванням
позитивного різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту» поточного
(податкового) періоду» суму 4 592 024,00
гривень.

При цьому, додатком 2 до податкової
декларації № від 20.08.2013р. з
податку на додану вартість за липень 2013
року залишок від'ємного значення
податку на додану вартість (рядок 22
декларації) виник у жовтні 2011 року - 6
229,00 грн., у липні 2012 року - 527 666,00 грн., в
серпні 2012 року - 278 558,00 грн., у вересні 2012
року - 325 149,00 грн., у жовтні 2012 року -8 633,00
грн., в грудні 2012 року - 62 255,00 грн., у
березні 2013 року - 33 024,00 грн., в квітні 2013
року - 64 959,00 грн., у листопаді 2011 року - 502
762,00 грн., в грудні 2011 року - 113 229,00 грн., у
січні 2012 року - 323 775.00 грн., у лютому 2012
року - 98 623,00 грн., у березні 2012 року -741
952,00 грн., в квітні 2012 року - 657 921,00 грн., в
травні 2012 року - 544 754,00 грн. та у червні
2012 року - 302 535,00 гривень.

Вказаним Актом перевірки Відповідачем
зафіксовано порушення позивачем вимог
пп. 200.1, пп. 200.4, пп. 200.6, пп. 200.7, пп. 200.14 ст.
200 Податкового кодексу України в
результаті чого встановлено заниження
бюджетного відшкодування внаслідок
недекларування позивачем оплаченої
частини від'ємного значення на суму 4 543
883 грн. в тому числі за липень 2013 року на
суму 4 543 883 грн., та зроблено висновок
про добровільну відмову позивача від
отримання суми такого бюджетного
відшкодування.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 20.09.2013 №,
яким позивачу занижено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 4 543 883 грн.

Нормативним актом, який регулює спірні
правовідносини між сторонами є
Податковий кодекс України.

Відповідно до п.14.1.18 ст.14 Податкового
кодексу України бюджетне
відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу;

Пунктом 200.1 ст.200 ПК України зазначено,
що сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п.200.4 ст.200 ПК України, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з п.200.1 цієї статті,
має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення,
яка дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких товарів
послуг або до Державного бюджету
України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

За приписами п.200.6 ст.200 ПК України (в
редакції, діючій на час спірних
правовідносин) платник податку може
прийняти самостійно рішення про
зарахування в повному обсязі належної
йому суми бюджетного відшкодування або
її частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених пунктом 200.4 цієї
статті. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Відповідно до п.200.7 ст.200 ПК України
платник податку, який має право на
отримання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування, подає
відповідному контролюючому орган)
податкову декларацію та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

При цьому, абзацом «а» п.200.14 ст.200 ПК
України зазначено, що, якщо за
результатами камеральної або
документальної позапланової виїзної
перевірки орган державної податкової
служби виявляє невідповідність суми
бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, то
такий орган у разі заниження заявленої
платником податку суми бюджетного
відшкодування щодо суми, визначеної
органом державної податкової служби за
результатами перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого заниження та підстави для
її вирахування. У цьому випадку
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку в наступних податкових
періодах.

З матеріалів справи вбачається, що
податковим органом за результатами
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
позивача від 12.09.2013р. встановлено, що
ТОВ «Компанія Рів'єра» за перевіряємий
період (з 01.08.2010р по 31.07.2013р.)
декларувало податок на додану
вартість, що підлягав сплаті до бюджету
у сумі 689 грн. та декларував податок на
додану вартість, що підлягав
бюджетному відшкодуванню у сумі 1 910
633грн. При цьому, податковим органом
при перевірці повноти нарахування ПДВ
за цей же перевіряємий період
встановлено заниження бюджетного
відшкодування за липень 2013р. на суму 4 543
883 грн., (тобто вказану суму позивачем
не відображено у податковій звітності
з ПДВ за липень 2013р. до бюджетного
відшкодування(п.3.2.3 Акту перевірки)

Судом апеляційної інстанції
досліджено податкову звітність, і в
тому числі податкову декларацію з
податку на додану вартість, подану ТОВ
«Компанія Рів'єра» за липень 2013р. та
встановлено, що позивачем в рядку 22, як
залишок від'ємного значення з ПДВ
попереднього звітного (податкового)
періоду зазначено суму 4 592 024 грн., однак
позивачем ні в рядках 23, 23.1, 23.2 цієї
декларації, ні в рядку 3 Додатку
3(розрахунок суми бюджетного
відшкодування) до податкової
декларації з ПДВ не зазначено цієї
суми, як суми, що підлягає бюджетному
відшкодуванню, всупереч положенням
п.п.4.6.3.,4.6.4., 4.6.5., 4.6.6 п. 4.6. Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого Наказом Мінфіну №1492 від
25.11.2011р. (а.с.14-16,19 т.2).

Відтак, на думку суду апеляційної
інстанції, Відповідач, провівши
відповідну перевірку за результатами
якої виявив невідповідність суми
бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації та
встановивши заниження заявленої
платником податку суми бюджетного
відшкодування щодо суми, визначеної
органом державної податкової служби за
результатами перевірки, правомірно, у
відповідності до абзацом «а» п.200.14 ст.200
ПК України, прийняв та надіслав
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначив суму
такого заниження та підстави для її
вирахування.

При цьому, колегія суддів апеляційного
адміністративного суду зауважує, що
відповідно до цього ж абзацу «а» п.200.14
ст.200 ПК України, у цьому випадку
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку в наступних податкових
періодах.

Тобто, правовий аналіз вказаної норми
ПК України свідчить про те, що відмова
платника податку від отримання такої
суми заниження як бюджетного
відшкодування(яка фактично
відображається податковим органом
шляхом винесення відповідного
податкового повідомлення-рішення)
позбавляє платника податків права на
бюджетне відшкодування ПДВ шляхом
перерахунку такого на рахунок платника
у банку (для чого відповідна сума
платником має бути відображена в рядку
23.1 декларації з ПДВ), однак це жодним
чином не позбавляє платника податків
права і можливості віднесення
відповідної суми бюджетного
відшкодування з ПДВ у зменшення
податкових зобов'язань з ПДВ
наступних звітних (податкових)
періодів (для чого відповідна сума
платником має бути відображена в рядку
23.2 декларації з ПДВ).

Більш того, з пояснень представників
сторін в суді апеляційної інстанції
встановлено, що платник податків
скористався таким правом і зазначив
відповідну суму бюджетного
відшкодування з ПДВ у зменшення
податкових зобов'язань з ПДВ наступних
звітних (податкових) періодів.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За таких обставин, враховуючи
правомірність дій Відповідача щодо
прийняття оспорюваного податкового
повідомлення-рішення форми «В2» №
від 20.09.2013, в задоволення позову
слід відмовити.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 КАС України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, який
відповідачем в даному випадку
виконаний.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції не відповідає нормам
матеріального права, доводи
апеляційної скарги спростовують
висновки суду першої інстанції,
викладені у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим є підстави для її
скасування з ухваленням нової
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.160,198,202, 205,206, 212, 254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 березня 2014 року -
скасувати та прийняти нову, якою у
задоволенні адміністративного позову
товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Рів'єра" до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 20.09.2013 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст постанови складено
та підписано 29.05.2014 року.

Головуючий суддя:
В.Ю.Ключкович

Судді:
М.І.
Кобаль

Я.М.Собків

Головуючий суддя

Ключкович В.Ю.

Судді:

Кобаль М.І.

Собків Я.М.