Справа № 805/3230/14
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Олішевська
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
справа №805/3230/14

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Гімона М.М.,
суддів Бишова И.В., Василенко Л.А.,
розглянув у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Костянтинівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 02
квітня 2014 року у справі № 805/3230/14 за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Костянтинівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про скасування
вимоги про сплату недоїмки,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
року позов Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Костянтинівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про скасування
вимоги про сплату недоїмки задоволено.
Визнано незаконною та скасовано вимогу
про сплату боргу (недоїмки) № Ф
49/05-14-25-13-9 від 17.02.2014 р. на суму 11040,13 грн.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій він зазначив, що постанова судом
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
судом першої інстанції не було
враховано, що пільги щодо звільнення
від сплати єдиного внеску, передбачені
ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не розповсюджуються на
позивача, оскільки останній не досяг
пенсійного віку, визначеного ст. 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Сторони у судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому
провадженні.

Вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,
здійснюючи апеляційний перегляд
справи в межах доводів апеляційної
скарги, дійшла висновку, що останню
необхідно залишити без задоволення, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач є фізичною
особою-підприємцем (арк. справи 14),
перебуває на спрощеній системі
оподаткування (а.с. 13) та з 2002 року є
пенсіонером за віком (а.с. 12), яка
призначена на пільгових умовах
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

17.02.2014 року відповідачем прийнята
вимога про сплату недоїмки № Ф
49/05-14-25-13-9, якою від позивача вимагалося
сплатити недоїмку по єдиному внеску у
сумі 11040,13 грн., яка утворилась станом на
01.02.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи
станом на 01.02.2014 р. за позивачем
обліковується податковий борг з
єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 11040,13 грн.,
з них:

- 8828,57 грн. - заборгованість на особовому
рахунку станом на 01.10.2013 р. згідно баз
переданих на центральному рівні від
Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівка та Костянтинівському
районі;

- 1194, грн. - нарахування єдиного внеску
за III квартал, сума боргу станом на
31.12.2013 р. становить 10022,60 грн.;

- 1218,67 грн. - нарахування єдиного внеску
за IV квартал, позивач сплатила 23.01.2014 р. -
201,14 грн., тому сума боргу на 01.02.2014 р.
становить 11040,13 грн.

До вказаної суми увійшла сума недоїмки
у розмірі 10022,60 грн., яка була визначена
вимогою від 07.11.2013 року № Ф-160/05-14-17-02-14-3.

Вищевказана вимога була скасована
постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 27.02.2014 р. по
справі № П/805/202/14, яка залишена без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12.03.2014 р. по
справі № 805/202/14.

Вищевказані обставини знайшли своє
підтвердження при апеляційному
перегляді справи та не є спірними.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач є пенсіонером за віком та є
фізичною особою-підприємцем, який
обрав спрощену систему оподаткування
та сплачує єдиний податок, тому він в не
був зобов'язаний сплачувати єдиний
внесок за себе. Крім того, сума недоїмки
у розмірі 10022,60 грн., яка була визначена
вимогою від 07.11.2013 року № Ф-160/05-14-17-02-14-3,
та яка увійшла до суми 11040,13 грн., була
визнана незаконною судовим рішенням,
яке набрало законної сили.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції про задоволення
позову зроблені на підставі всебічно
досліджених доказів, обставинам справи
дана правильна правова оцінка, а при
прийнятті рішення вірно застосовані
норми матеріального та процесуального
права.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010
року (далі Закон №2464) визначено, що
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно частини 4 ст.4 Закону № 2464, яка
набрала чинності 06.08.2011 року на
підставі Закону України від 07.07.2011 р. N
3609-VI, особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року
(далі Закон №1058) визначене поняття
«пенсія» - як щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом та
поняття «пенсіонер - особа, які
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону №1058 за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно ст. 26 Закону №1058 особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Колегія суддів вважає, що аналіз норм
наведених законів дає підстави для
висновку, що «пенсіонер за віком» - це
та особа, яка перебуває на обліку у
відповідному територіальному
управлінні Пенсійного Фонду України та
отримує пенсію за віком, незважаючи на
те, що її вік менший ніж визначений
частиною першої статті 26 Закону №1058,
оскільки норми діючого пенсійного
законодавства при наявності певних,
визначених законом умов, передбачають
призначення пенсії за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст.26 Закону №1058.

Частиною 4 статті 4 Закону №2464
встановлено, що особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу і в ній
не встановлено ніяких застережень,
зокрема, що не можуть бути звільнені
від сплати єдиного внеску особи, яким
призначено пенсію за віком на
пільгових умовах.

Крім того, як зазначалося вище,
відповідач при формуванні
оскаржуваної вимоги про сплату боргу
(недоїмки) № Ф 49/05-14-25-13-9 від 17.02.2014 р. в
розмірі 11040,13 грн. включив у зазначену
суму заборгованість зі сплати єдиного
внеску у розмірі 10022,60 грн. згідно
вимоги про сплату боргу (недоїмки) від
07.11.2013 № Ф-160/05-14-17-02-14-3, яка в свою чергу
була скасована в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги апелянта не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, спір за суттю
вирішений вірно, підстави для
скасування судового рішення відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Костянтинівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
року у справі № 805/3230/14 за позовом
Фізичної особи-підприємця Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Костянтинівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування вимоги про
сплату недоїмки залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення їх копій особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили.

Колегія суддів
М.М. Гімон

М.В. Бишов

Л.А. Василенко