Справа № 810/2859/14
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року
810/2859/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді -
Балаклицького А.І., розглянувши в
порядку письмового провадження в м.
Києві адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця
ОСОБА_1доБілоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській областіпровизнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення та
податкової вимоги,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулась до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області та з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог просить суд
визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
13.08.2013 №233//31 та податкову вимогу
від 29.01.2014 №12-17.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем безпідставно прийнято
оскаржувані податкове
повідомлення-рішення та податкову
вимогу, оскільки податкове
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб є неузгодженим, оскільки
Вищим адміністративним судом України
відкрито касаційне провадження.

З огляду на зазначене, на думку
позивача, у відповідача були відсутні
законодавчо визначені підстави щодо
прийняття та надіслання оскаржуваних
податкового повідомлення-рішення та
податкової вимоги.

В ході підготовчого провадження
представник відповідача позов не
визнала, просила суд у задоволенні
позову відмовити. В обґрунтування
заперечень вказала, що оскаржувані
рішення прийняті з урахуванням вимог
чинного законодавства, оскільки
відповідач діяв в межах повноважень,
наданих йому законами України та
підзаконними нормативно-правовими
актами.

До початку розгляду справи по суті
сторони подали до суду заяви про
розгляд справи за їх відсутності в
порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
судовий розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження, якщо
всі особи, які беруть участь у справі
заявили клопотання про розгляд справи
за їх відсутності.

За таких обставин, судом визнано за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження на підставі
наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в
період з 14.03.2013 по 27.03.2013
Білоцерківською ОДПІ Київської ДПС
проведено документальну планову
виїзну перевірку
фінансово-господарської діяльності
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2010 по 31.12.2012.

За результатами перевірки, посадовою
особою Білоцерківської ОДПІ складено
Акт документальної планової виїзної
перевірки від 10.04.2013 № 1547/17-4/208605/62 (далі -
Акта перевірки), згідно з яким
перевіркою виявлено порушення пункту
138 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139, пункту 146.11, пункту 146.12 статті
146, пункту 177.2 статті 177 Податкового
кодексу України і статті 13 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
прибутковий податок із громадян" -
занижено чистий дохід, який підлягає
оподаткуванню на суму 129361,62 грн. за 2011
рік, в результаті чого занижено податок
на доходи фізичних осіб в сумі 21763,44 грн.

На підставі Акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 23.04.2013 №
904/000145704/98, згідно з яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у сумі 27204,30 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржив його до суду.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 28.05.2013 по
справі №810/2103/13-а визнано протиправним
і скасовано податкове
повідомлення-рішення Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби від 23.04.2013 №
904//98.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.08.2013 по
справі №810/2103/13-а постанову Київського
окружного адміністративного суду від
28.05.2013 скасовано та прийнято нову, якою
адміністративний позов задоволено
частково, визнано протиправним і
скасовано податкове
повідомлення-рішення Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби від 23.04.2013 №
904//98 в частині збільшення суми
грошового зобов'язання із сплати
податку з доходів фізичних осіб на суму
15650,02 грн., у тому числі 12520,01 грн. за
основним платежем та 3130,01 грн. за
штрафними санкціями, а в іншій частині
позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду, позивачем
оскаржено його в касаційному порядку.

Так, ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 20.08.2013 по справі
№810/2103/13-а відкрито касаційне
провадження за скаргою позивача.

В той же час, з матеріалів справи
вбачається, що за наслідками постанови
Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.08.2013
відповідачем сформовано нове
податкове повідомлення-рішення від
13.08.2013 №233//31, згідно з яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у сумі 12148,44 грн.

В подальшому, Білоцерківською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області 29 січня
2014 року було сформовано податкову
вимогу форми №12-17, в якій визначено, що
станом на 28.01.2014 сума податкового боргу
платника податків ОСОБА_1 за
узгодженими грошовими зобов'язаннями
становить 1306,67 грн.

При цьому, загальна сума податкового
боргу за спірною податковою вимогою
становить 12148,44 грн., у тому числі по
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування -
12144,18 грн., з яких 8530,92 грн. - основний
платіж, 2310,85 грн. - штрафні санкції, 1302,41
грн. - пеня; збір за спеціальне
використання води за штрафними
санкціями - 4,26 грн.

Однак, не погоджуючись із вказаною
податковою вимогою та податковим
повідомленням-рішення від 13.08.2013
№233//31 позивач скористався своїм
правом оскаржити їх у судовому порядку,
звернувшись із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Так, частиною 1 статті 59 Податкового
кодексу України визначено, що у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає йому податкову вимогу в
порядку визначеному для надсилання
(вручення) податкового повідомлення
рішення.

Відповідно до підпункту 153 пункту 1
статті 14 Податкового кодексу України,
податкова вимога - це письмова вимога
органу державної податкової служби до
платника податків щодо погашення суми
податкового боргу.

Разом з тим, згідно з пунктом 56.18 статті
56 Податкового кодексу України з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу,
платник податків має право оскаржити в
суді податкове повідомлення-рішення
або інше рішення контролюючого органу
у будь-який момент після отримання
такого рішення.

При зверненні платника податків до
суду з позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

Як було встановлено судом, податкове
повідомлення-рішення в частині
визначення суми податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у сумі 12148,44 грн., що стало
правовою підставою для нарахування
позивачу основної суми податкового
зобов'язання за спірною вимогою, станом
на 29.01.2014 перебувало в стані оскарження
у Вищому адміністративному суді
України, що підтверджується ухвалою
вказаного суду від 20.08.2013, копія якої
наявна в матеріалах справи.

Таким чином, оскільки позивач не
погодився із сумою податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у сумі 12148,44 грн. та
оскаржив її в касаційному порядку,
вказана сума грошового зобов'язання не
є узгодженою, а відтак не може бути
включена до складу податкового
повідомлення-рішення від 13.08.2013
№233//31 та до складу податкової
вимоги відповідно до ст. 59 Податкового
кодексу України.

Отже, з наведеного слідує, що станом на
час винесення оскаржуваних
податкового повідомлення-рішення та
податкової вимоги визначена
відповідачем сума податкового
зобов'язання була неузгодженою та не
могла вважатись податковим боргом в
розумінні Податкового кодексу України.

Оскільки судом встановлено, що
відповідачем порушено вимоги закону
при прийнятті оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення та
податкової вимоги, з метою повного
захисту прав, свобод та інтересів
позивача, які виникають за наслідками
прийняття даної вимоги, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення від
13.08.2013 №233//31 та податкової вимоги
від 29.01.2014 №12-17.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 69 Кодексу адміністративного
судочинства України доказами в
адміністративній справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін.

Згідно ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На виконання цих вимог відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, не
надано суду доказів, які спростовували
б твердження позивача, а відтак, не
доведено правомірності своїх дій.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України, матеріалів справи, суд дійшов
висновку про правомірність заявлених
позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 11, 14, 69, 70, 71, 86, 94, 122,
158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 13.08.2013 №233//31.

Визнати протиправною та скасувати
податкову вимогу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області від
29.01.2014 №12-17.

Стягнути з Державного бюджету України
на фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
сплачений судовий збір у розмірі 367
(триста шістдесят сім) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Київський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
проголошення лише вступної та
резолютивної частини постанови або
прийняття постанови у письмовому
провадженні - протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.

Суддя
Балаклицький А. І.