Справа № 2а-3808/12/1070
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Бистрик
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою відповідача Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2012 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маревен Фуд
Україна» до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю «Маревен
Фуд Україна» звернулися в суд з
адміністративним позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 09.07.2012 року
№1298/.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2012 року вимоги позивача задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, представників
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
податковим органом проведено
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань достовірності нарахування
суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість на рахунок
позивача у банку за квітень 2012 рок.

Актом перевірки встановлено порушення
позивачем вимог підпункту 195.1 пункту
195.1 статті 195, пункту 198.6 статті 198,
пункту 10 розділу XX Перехідних положень,
пунктів 200.1, 200.3, 200.4, 200.6 статті 200
Податкового кодексу України, що
полягає у безпідставному завищенні
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання і сумою
податкового кредиту за квітень 2012 року
в розмірі 635 822,00 грн..

Зазначені обставини слугували
підставою для прийняття відповідачем
спірного податкового
повідомлення-рішення від 09.07.2012 року №
1298/, яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 635822,00 грн..

Апелянт свої вимоги обґрунтовує тим, що
позивачем на підтвердження суми
податкового кредиту не надано первинні
документи.

Вирішуючи правомірність спірного
податкового повідомлення-рішення,
колегія суддів зважає на наступні
обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
у червні 2012 року позивач подав до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області уточнений податковий
розрахунок податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок в податковій декларації з
податку на додану вартість за квітень
2012 року (розрахунок від 19.06.2012 року), в
якому задекларував виправлення
помилки відносно показника
податкового кредиту (ряд.10.1), а також
обсягу придбання товарі та податку на
додану вартість, сплаченого митним
органам, внаслідок чого податковий
кредит збільшився на суму 635 822,00 грн..

Уточнюючий розрахунок позивач подав до
податкового органу на наступний день
після того, як розпочалась перевірка.

Не заслуговують на увагу доводи
апелянта про те, що дані уточнюючого
розрахунку не були взяті до уваги,
оскільки його було подано з порушенням
вимог пункту 50.2 статті 50 Податкового
кодексу України, вантажні митні
декларації, на підставі яких позивачем
було сформовано податковий кредит, до
перевірки надані не були, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач надав копії вантажних митних
декларацій з відмітками митниці про
сплату податку на додану вартість,
довідку Київської обласної митниці про
відсутність заборгованості з податку
на додану вартість за результатами
митного оформлення товару, копії
податкових декларацій, реєстри виданих
та отриманих податкових накладних, в
яких відображено суми податку на
додану вартість на підставі
вантажно-митних декларацій, копію
імпортного контракту, на підставі
якого ним ввозились товари на митну
територію України зі специфікаціями,
копії платіжних доручень, що
підтверджують перерахування коштів
нерезиденту, акти прийому передачі
основних засобів, а також
товарно-матеріальних цінностей для
монтажу, а також фото змонтованого
обладнання.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового
кодексу України передбачено, що сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. Податковий
кредит - це сума, на яку платник податку
на додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу (пункти 14.1.156,
14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового
кодексу України)

Згідно з пунктом 200.2 статті 200
Податкового кодексу України при
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (пункт 200.3 статті
200 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, в разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу третього пункту
198.6 статті 198 Податкового кодексу
України в разі якщо платник податку не
включив у відповідному звітному
періоді до податкового кредиту суму
податку на додану вартість на підставі
отриманих податкових накладних, таке
право зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

В силу положень абзацу другого пункту
44.6 статті 44 Податкового кодексу
України якщо платник податків після
закінчення перевірки та до прийняття
рішення контролюючим органом за
результатами такої перевірки надає
документи, що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, не надані під час
перевірки (у випадках, передбачених
абзацами другим і четвертим пункту 44.7
цієї статті), такі документи повинні
бути враховані контролюючим органом
під час розгляду ним питання про
прийняття рішення.

Пунктом 50.2, 50.3 статті 50 Податкового
кодексу України, передбачено, що
платник податків під час проведення
документальних планових та
позапланових виїзних перевірок не має
права подавати уточнюючі розрахунки до
поданих ним раніше податкових
декларацій за будь-який звітний
(податковий) період з відповідного
податку і збору, який перевіряється
контролюючим органом. У разі якщо
платник податків подає уточнюючий
розрахунок до податкової декларації,
поданої за період, що перевірявся,
відповідний контролюючий орган має
право на проведення позапланової
перевірки платника податків за
відповідний період.

Податковим органом залишено поза
увагою, наданні позивачем первинні
фінансово-господарські документи, а
саме вантажно-митні декларації,
податкову декларацію за квітень 2012
року, що містила дані про заниження
податкового кредиту, реєстр виданих та
отриманих податкових накладних,
інформацію автоматизованої системи
державної податкової служби АРМ
«Митниця», а також дані уточнюючого
розрахунку з податку на додану
вартість до декларації за квітень 2012
року, подану позивачем до податкового
органу на наступний день після початку
перевірки.

Колегія суддів в повному обсязі
підтримує висновки суду першої
інстанції, щодо недотримання
податковим органом вимог пунктів 44,6 та
44.7 статті 44, пунктів 86.7, 86.8 статті 86
Податкового кодексу України, чим
позбавили платника податків надати
податковому органу заперечення до акта
перевірки та документи, оскільки такі
документи у платника податків були
наявні.

Дослідивши позицію суду першої
інстанції та доводи апелянта, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, та винесене
на підставі повного і об'єктивного
аналізу матеріалів справи.

Відповідно до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративній
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення в межах
вимог апеляційної скарги ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200,
205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
22.05.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.

Карпушова О.В.