Справа № 432/5810/13-а
Суддя: Шаргаровська В. І.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 432/5810/13-а
Провадження №2-а/432/12/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 р.

Стахановський
міський суд Луганської області

у складі:

головуючого: судді ШАРГАРОВСЬКОЇ В.І.

при секретарі СКРИПНИК Г.С.

за участю:

- представника позивача ОСОБА_1,

який діє на підставі нотаріально
посвідченої

довіреності від 27.08.2013 р.
ОСОБА_2

- представника відповідача - управління
Пенсійного

фонду України в м. Стаханові Луганської
області,

який діє на підставі довіреності №
2374/08-05 від

12.02.2014 р.
Куклішина В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стаханові
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1, в
інтересах якого діють ОСОБА_4 та ОСОБА_2
до управління Пенсійного фонду України
в м. Стаханові Луганської області про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень та зобов'язання
провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

Представники позивача звернулися до
Стахановського міського суду
Луганської області із позовом до
відповідача про визнання протиправним
рішення суб'єкта владних повноважень
та зобов'язання провести перерахунок
пенсії.

В обґрунтування заявлених вимог
представники позивача зазначили, що
позивач є інвалідом 1-ї групи з
дитинства по захворюванню, пов'язаному
з наслідками аварії на Чорнобильській
атомній електростанції (далі ЧАЕС).
Донецькою регіональною міжвідомчою
експертною комісією було встановлено,
що захворювання позивача пов'язано з
наслідками аварії на ЧАЕС. У 2007 р.
позивачу було видано посвідчення на
право отримання пільг та компенсацій,
встановлених Законом, з наданням
статусу особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
1-ї категорії. Під час повторного
освідчення обласною МСЕК м. Луганська
на підставі акту огляду позивачу була
встановлена 1-а група інвалідності з
дитинства, пов'язана з наслідками
аварії на ЧАЕС. Після надання позивачем
довідки до відповідача, йому було
проведено перерахунок пенсії, розмір
якої станом на 01.06.2013 р. склав 1 662,84 грн.,
з яких 1 341 грн. - розмір пенсії з
обмеженням (894грн.х150%), 321,84 грн. -
додаткова пенсія інваліду 1-ї групи
внаслідок катастрофи на ЧАЕС (894грн.х36%).
Отже перерахунок пенсії позивача було
зроблено не на підставі ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі Закон), а на підставі
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 1210 від 23.11.2011 р. Просить суд визнати
дії відповідача протиправними у
зв'язку з відмовою провести
нарахування пенсії по 1-й групі
інвалідності на підставі ст. 50, п.4 ст. 54
Закону; зобов'язати відповідача
провести перерахунок пенсії позивача
на підставі заяви на адресу
відповідача з дня звернення, тобто з
07.08.2013 р.; зобов'язати відповідача
проводити виплату пенсії позивачу в
порядку ст. 50, п.4 ст. 54, п.3 ст. 67 Закону.

В судовому засіданні позивач був
відсутній, скориставшись своїм правом,
передбаченим ст. 56 ч.1 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі КАСУ), приймати участь у справі
через свого представника.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги позивача підтримав у
повному обсязі і надав суду пояснення,
які повністю співпадають з доводами,
викладеними в позові. Просить позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги позивача не визнав і
надав суду пояснення, які повністю
співпадають з доводами, викладеними в
запереченні від 19.09.2013 р. (а.с.18) та
уточнених запереченнях від 26.11.2013 р.
(а.с.34-35). В задоволенні позовних вимог
просить відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши письмові докази та оцінивши
усі докази по справі в їх сукупності,
суд приходить до наступних висновків:

ст. 28 Конвенції про права інвалідів,
схваленої 13.12.2006 р. Генеральною
асамблеєю ООН і ратифікованої
Верховною Радою України 16.12.2009 р.
визначає, що держави - учасниці
визнають право інвалідів на достойний
життєвий рівень для них самих та їх
сімей, що включає достатнє харчування,
одяг та житло, і на непереривне
поліпшення умов життя і приймають
належні засоби для забезпечення та
заохочення реалізації цього права без
дискримінації по ознаку інвалідності.
Держави - учасниці визнають право
інвалідів на соціальний захист і на
користування цим правом без
дискримінації по ознаку інвалідності,
і приймають належні заходи до
забезпечення та заохочення реалізації
цього права, включаючи заходи по
забезпеченню інвалідам доступу до
пенсійних допомог та програм.

Стаття 46 Конституції України гарантує
громадянам України право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов'язковим соціальним
страхуванням за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач є інвалідом 1-ї групи по
захворюванню, пов'язаному з наслідками
аварії на ЧАЕС і перебуває на обліку
відповідача, як отримувач пенсії, що
підтверджено копією експертного
висновку Донецької межрегіональної
міжвідомчої експертної комісії № 206
від 29.05.2007 р. (а.с.10), копією довідки до
акту огляду медико - соціальної
експертної комісії серії 10ААВ № 403293
від 08.05.2013 р. (а.с.11) та копією
посвідчення серії НОМЕР_1 від 27.09.2007 р. з
вкладкою № 001529 Т від 11.06.2013 р. (а.с.12), які
суд оцінює як допустимі і кладе їх в
основу постанови в якості письмових
доказів, оскільки оригінали зазначених
документів видані уповноваженими
установами і оформлені у відповідності
до вимог діючого законодавства.

07.08.2013 р. позивач звернувся до
відповідача із заявою про проведення
перерахунку отримуваної ним пенсії у
відповідності до вимог ст. 50, 54 Закону,
але отримав відмову, що підтверджено
копією заяви позивача від 07.08.2013 р.
(а.с.13) та копією листа представника
відповідача № 195/р-2 від 19.08.2013 р. (а.с.14),
які суд оцінює як допустимі і кладе їх в
основу постанови в якості письмових
доказів, оскільки оригінали зазначених
документів складено, оформлено і
зареєстровано у відповідності до
правил діловодства.

У Рішенні від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011
Конституційний Суд України зазначив,
що розміри соціальних виплат залежать
від соціально - економічних
можливостей держави.

Такий принцип закладений, зокрема, в
Загальній декларації прав людини 1948 р.,
згідно з якою кожна людина, як член
суспільства, має право на соціальне
забезпечення та на здійснення
необхідних для підтримання її гідності
та для вільного розвитку її
особистості прав у економічній,
соціальній і культурній галузях за
допомогою національних зусиль і
міжнародного співробітництва та
відповідно до структури і ресурсів
кожної держави.

Європейський суд з прав людини у
рішенні від 09.10.1979 р. у справі «Єйрі
проти Ірландії» також констатував, що
здійснення соціально - економічних
прав людини значною мірою залежить від
становища в державах, особливо
фінансового. Такі положення
поширюються й на питання допустимості
зменшення соціальних виплат, про що
зазначено в рішенні цього суду у справі
«Кйартан Асмудсон проти Ісландії» від
12.10.2004 р.

Таким чином, соціальний захист
державою осіб, які мають право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом, як
зазначено в Рішенні Конституційного
Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 р.,
охоплює комплекс заходів, які здійснює
держава в межах її соціально -
економічних можливостей.

Абзацем 5 пункту 2 Постанови Пленуму
Вищого Адміністративного Суду України
№ 4 від 16.03.2012 р. передбачено, що судам
варто врахувати Рішення
Конституційного Суду України від
25.01.2012 р. № 3-рп/2012, яким дано тлумачення,
що нормативно - правові акти Кабінету
Міністрів України під час вирішення
справ про соціальний захист підлягають
застосуванню тоді, коли вони видані у
межах його компетенції на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 14.06.2011 р.,
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік, та
прийнятої на виконання цього Закону
Кабінетом Міністрів України Постанови
від 06.07.2011 р. № 745 «Про встановлення
деяких розмірів виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23.07.2011 р.

З 01.01.2012 р. виплата пенсії по
інвалідності в розмірі відшкодування
фактичних збитків особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи провадиться згідно
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1210 від 23.11.2011 р.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачем проведено перерахунок
пенсії позивача, що співвідноситься з
вимогами Постанови Кабінету Міністрів
України № 1210 від 23.11.2011 р.

У Рішенні від 02.11.2004 р. № 15-рп/2004
Конституційний Суд України зазначив,
що верховенство права - це панування
права в суспільстві . Верховенство
права вимагає від держави його
втілення у правотворчу та
правозастосовну діяльність, зокрема у
закони, які за своїм змістом мають бути
проникнуті передусім ідеями
соціальної справедливості, свободи,
рівності тощо.

Одним із елементів верховенства права,
як зазначає Конституційний Суд України
в Рішенні № 3-рп/2012 від 25.01.2012 р., є
принцип пропорційності, який у сфері
соціального захисту означає, зокрема,
що заходи, передбачені в нормативно -
правових актах, повинні спрямовуватися
на досягнення легітимної мети та мають
бути співмірними з нею.

У Рішенні від 27.11.2008 р. № 26-рп/2008 у справі
про збалансованість бюджету
Конституційний Суд України зазначив,
що положення ч.3 ст. 95 Конституції
України стосовно прагнення держави до
збалансованості бюджету України у
системному зв'язку з положеннями ч.2
цієї статті, ст. 46 Конституції України
треба розуміти як намагання держави
при визначенні законом про Державний
бюджет України доходів і видатків та
прийнятті законів, інших нормативно -
правових актів, які можуть вплинути на
доходну і видаткову частини бюджету,
дотримуватися рівномірного
співвідношення між ними та її обов'язок
на засадах справедливого,
неупередженого розподілу суспільного
багатства між громадянами враховувати
загальносуспільні потреби,
необхідність забезпечення прав і
свобод людини та гідних умов її життя.

Відповідно до правової позиції
Конституційного Суду України,
викладеної в Рішенні від 26.12.2011 р. №
20-рп/2011, передбачені законами соціально
- економічні права не є абсолютними.
Механізм реалізації цих прав може бути
змінений державою, зокрема через
неможливість їх фінансового
забезпечення шляхом пропорційного
перерозподілу коштів з метою
збереження балансу інтересів усього
суспільства.

Отже, Конституційний Суд України в
Рішенні № 3-рп/2012 від 25.01.2012 р. зазначає,
що зміна механізму нарахування
соціальних виплат та допомоги повинна
відбуватися відповідно до критеріїв
пропорційності і справедливості і є
конституційно допустимою до тих меж, за
якими ставиться під сумнів власне
сутність змісту права на соціальний
захист.

Таким чином, в аспекті положення ст. 1;
ч.1, 3 ст. 95 Конституції України в
системному зв'язку з положеннями ст.3;
ч.1 ст. 17; ч.3 ст. 22 та ст. 46 Конституції
України треба розуміти так, що однією з
ознак України як соціальної держави є
забезпечення загальносуспільних
потреб у сфері соціального захисту за
рахунок коштів Державного бюджету
України виходячи з фінансових
можливостей держави, яка зобов'язана
справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами та прагнути до
збалансованості бюджету України. При
цьому рівень державних гарантій права
на соціальний захист має відповідати
Конституції України, а мета і засоби
зміни механізму нарахування
соціальних виплат та допомоги -
принципам пропорційності і
справедливості.

Кабінет Міністрів України є вищим
органом у системі виконавчої влади,
який розробляє проект закону про
державний бюджет України на певний рік
і подає його до Верховної Ради України,
забезпечує виконання зазначеного
бюджету і звітує перед Верховною Радою
України про його виконання. Ефективне
здійснення Кабінетом Міністрів
України цих повноважень є основою для
вжиття ним заходів щодо забезпечення
прав і свобод людини і громадянина,
проведення політики у сфері
соціального захисту, фінансової та
податкової політики. Така політика
базується на передбачених у
законодавстві державних соціальних
стандартах та державних соціальних
гарантіях.

Таким чином, державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії можуть бути визначені як
законами України, так і іншими
нормативно - правовими актами Кабінету
Міністрів України.

Виходячи з того, що надання Верховною
Радою України права Кабінету Міністрів
України встановлювати у випадках,
передбачених законом, порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України,
пов'язуються з його функціями з приводу
регулювання порядку та розміру
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України відповідно
до Конституції України.

Отже нормативно - правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства і
суди загальної юрисдикції України,
відповідно до положень Рішення
Конституційного Суду України № 3-рп/2012
від 25.01.2012 р., під час вирішення справ
щодо соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати нормативно -
правові акти Кабінету Міністрів
України, прийняті на підставі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
інших законів України, в тому числі
закону про державний бюджет України на
відповідний рік.

Як зазначено вище відповідачем
проведено перерахунок позивачу пенсії
у строгій відповідності до положень
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 1210 від 23.11.2011 р., прийнятою в межах
компетенції Кабінету Міністрів
України і на виконання Закону України
«Про Держаний бюджет України на 2013 р.»,
отже розмір державної та додаткової
пенсій, які були нараховані та
виплачені позивачу по 31.12.2013 р. вчинені
відповідно до норм діючого
законодавства, а тому позовні вимоги
представників позивача про визнання
неправомірними рішення відповідача,
викладеного в листі від 19.08.2013 р. не
ґрунтуються на законі і задоволенню не
підлягають.

При цьому Законом України «Про
державний бюджет України на 2014 рік» не
передбачено обмежень щодо
застосування ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а тому
позовні вимоги представників позивача
щодо здійснення перерахунку та виплати
пенсії позивачу відповідно до положень
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» підлягають задоволенню з
01.01.2014 р.

Пункт 1 частини 1 статті 256 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що присудження виплати
пенсій… у межах суми стягнення за один
місяць, підлягають негайному
виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету…

Враховуючи, що відповідно до положень
п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий
збір» позивач звільнений від сплати
судового збору під час звернення до
суду на законодавчому рівні, судові
витрати слід віднести за рахунок
держави.

Керуючись ст. 28 Конвенції про права
інвалідів, схваленої 13.12.2006 р.
Генеральною асамблеєю ООН і
ратифікованої Верховною Радою України
16.12.2009 р.; ст. 46 Конституції України;
Загальною декларацією прав людини 1948
р.; Рішеннями Конституційного Суду
України № 15-рп/2004 від 02.11.2004 р., № 26-рп/2008
від 27.11.2008 р., № 20-рп/2011 від 26.12.2011 р., №
3-рп/2012 від 25.01.2012 о.; рішеннями
Європейського суду з прав людини по
справам «Єйрі проти Ірландії» від
09.10.1979 р та «Кйартан Асмудсон проти
Ісландії» від 12.10.2004 р.; п.4 Прикінцевих
положень Закону України «Про державний
бюджет України на 2012 р.»; Законом
України «Про державний бюджет України
на 2014 рік»; Постановою Кабінету
Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 р.; п.9
ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий
збір»; ст.ст. 2, 7, 18, 56 ч.1, 69, 94 ч.1, 158- 163,
185-186, 256 ч.1 п.1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Вимоги ОСОБА_1, в інтересах якого діють
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, задовольнити
частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Стаханові Луганської
області здійснити ОСОБА_1 перерахунок
та виплату пенсії відповідно до ст.ст.
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» держаної пенсії у розмірі
10-ти мінімальних пенсій за віком,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 100% мінімальної
пенсії за віком, обчислених з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на відповідний період
часу з 01.01.2014 р.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанову суду в межах суми стягнення
пенсії за один місяць допустити до
негайного виконання.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження, якщо апеляційну скаргу
подано не було. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова може бути оскаржена протягом
10 днів, з дня отримання її копії, шляхом
подання апеляційної скарги до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Стахановський міський суд Луганської
області.

Головуючий

Шаргаровська В.І.