Справа № 235/422/14-а
Суддя: Воробйов С. О.
Дата ухвалення: 2014-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/235/44/14
Єдиний унікальний номер 235/422/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді
Воробйова С.А.

при секретарі
Подлєсній О.А.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника
відповідача Іщенко А.О.

представника третьої
особи Луцкової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Красноармійська адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Красноармійської
міської ради Донецької області, третя
особа Державне підприємство «Донецька
залізниця» про спонукання виведення
квартири з розряду службових та
приватизації житлового приміщення ,-

ВСТАНОВИВ:

24.01.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
виконавчого комітету Красноармійської
міської ради Донецької області, третя
особа Державне підприємство «Донецька
залізниця» про спонукання виведення
квартири з розряду службових та
приватизації житлового приміщення
посилаючись на те, що з 1988 року до 1992
року він працював у Ясинуватському
відділенні Донецької залізниці, а
згідно до наказу №121 від 31.08.1992 року був
прийнятий на роботу електромонтером
контактної мережі 5 розряду в
Красноармійську дистанцію
електропостачання у зв'язку з
переводом по узгодженню між
керівництвом.

Рішенням виконкому Красноармійської
міської ради №487 від 29.12.1992 року йому та
членам його сім'ї було надано в
користування відомчу житлову квартиру,
яка була віднесена до розряду
службового житла за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Красноармійської міської
ради №111/24-397 від 11.01.2002 року «про
прийняття в комунальну власність
відомчого житлового фонду Донецької
залізниці та про затвердження акту
прийому-передачі» будинок АДРЕСА_1 було
прийнято на баланс
Житлово-комунального господарства
м.Красноармійська, тому на підставі
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» від 19.06.1992
року він звернувся до органів
місцевого самоврядування про
приватизацію квартири, але йому було
рекомендовано заручитися згодою
Управління Донецької залізниці про те,
щоб зняти з квартири статус «службове
житло».

У 2008 році він отримав клопотання
начальника Красноармійської дистанції
електропостачання Донецької залізниці
про зняття статусу службового житла з
квартири АДРЕСА_1, яке було видане на
підставі листа головного
інженера-першого замісника начальника
Донецької залізниці Філатова А.В. від
09.06.2008 року, які не заперечували
переведення його квартири до розряду
«ордерних».

У 2008 році у зв'язку з деякими труднощами
він не зміг звернутися та оформили
вказану квартиру і лише у 2012 році
звернувся до виконкому
Красноармійської міської ради про
зняття квартири з статусу «службова»,
але йому було відмолено з тих підстав,
що документи втратили силу.

Він вважає, що має право на
приватизацію вказаного майна, так як
проживає в ньому з 1992 року, працював
на підприємстві з 1988 року по 1999 рік,
тому просить зобов'язати виконавчий
комітет Красноармійської міської ради
винести рішення про зняття з квартири
АДРЕСА_1 статусу «службової» та дати
дозвіл на її приватизацію.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні на
позові наполягав.

Представник відповідача виконавчого
комітету Красноармійської міської
ради Донецької області Іщенко А.О.
позов не визнала посилаючись на те, що
жиле приміщення виключається із числа
службових на підставі клопотання
підприємства, установи, організації за
рішенням виконавчого комітету, а
такого клопотання до виконавчого
комітету від ДП «Донецька залізниця»
не надходило. Також представник
відповідача вважає, що позивачем
пропущено строк для звернення до суду і
в порядку ст.100 КАС України просила
залишити позов без розгляду.

Представник третьої особи ДП «Донецька
залізниця» просила розглянути
адміністративну справу без участі
представника, про що надала суду заяву.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, дослідивши докази у
їх сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Статтею 3 КАС України передбачено, що
позивачем є особа, на захист прав,
свобод та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно- правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.

Матеріалами справи встановлено, що з 1988
року до 1992 року позивач працював у
Ясинуватському відділенні Донецької
залізниці, а згідно до наказу №121 від
31.08.1992 року був прийнятий на роботу
електромонтером контактної мережі 5
розряду в Красноармійську дистанцію
електропостачання у зв'язку з
переводом по узгодженню між
керівництвом (а.с.15-16,17-19).

Рішенням виконкому Красноармійської
міської ради №487 від 29.12.1992 року
позивачу та членам його сім'ї було
надано в користування відомчу житлову
квартиру, яка була віднесена до розряду
службового житла за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.14).

Рішенням Красноармійської міської
ради №111/24-397 від 11.01.2002 року «Про
прийняття в комунальну власність
відомчого житлового фонду Донецької
залізниці та про затвердження акту
прийому-передачі» будинок АДРЕСА_1 було
прийнято на баланс
Житлово-комунального господарства
м.Красноармійська, тому на підставі
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» від 19.06.1992
року він звернувся до органів
місцевого самоврядування про
приватизацію квартири, але позивачу
було рекомендовано заручитися згодою
Управління Донецької залізниці про те,
щоб зняти з квартири статус «службове
житло» (а.с.12-13).

У 2008 році позивач отримав клопотання
начальника Красноармійської дистанції
електропостачання Донецької залізниці
про зняття статусу службового житла з
квартири АДРЕСА_1, яке було видане на
підставі листа головного
інженера-першого замісника начальника
Донецької залізниці Філатова А.В. від
09.06.2008 року, які не заперечували
переведення його квартири до розряду
«ордерних» (а.с.10-11).

19.11.2012 року позивач вперше звернувся з
заявою до виконавчого комітету
Красноармійської міської ради щодо
виключення жилого приміщення з числа
службових (а.с.6), однак на його
звернення 21.11.2012 року (а.с.7) була надана
відповідь про те, що виключення жилого
приміщення з числа службових
здійснюється на підставі клопотання
підприємства та інших документів,
відповідно до Положення про порядок
надання службових житлових приміщень
та користування ними в Україні,
затвердженого Постановою Ради
Міністрів України №37 від 04.02.1988 року.
Також було зазначено, що надані
позивачем документи не відповідають
повному переліку та датовані 2008 роком,
що є недопустимим при розгляді цього
питання, тому виключити квартиру з
числа службових неможливо, оскільки
немає законних підстав. Рекомендовано
у разі незгоди з рішенням оскаржити
його у порядку визначеному чинним
законодавством.

Відповідно до ст.99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Позивач ОСОБА_1 з адміністративним
позовом про захист свого порушеного
права звернувся до суду 24.01.2014 року
(а.с.2-3).

Відповідно до ст.99 ч.4 КАС України, якщо
законом передбачена можливість
досудового порядку вирішення спору і
позивач скористався цим порядком, то
для звернення до адміністративного
суду встановлюється місячний строк,
який обчислюється з дня, коли позивач
дізнався про рішення суб'єкта владних
повноважень за результатами розгляду
його скарги на рішення, дії або
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень.

Позивач таким правом не скористався,
тому відповідач в своєму клопотанні
(а.с.88) просить суд в порядку ст.100 КАС
України залишити позов ОСОБА_1 без
розгляду.

В судовому засіданні було встановлено,
і це не заперечував позивач, що йому
неодноразово надавались роз'яснення
щодо порядку виключення жилих
приміщень з числа службових, але до
теперішнього часу на адресу
виконавчого комітету Красноармійської
міської ради клопотання від ДП
«Донецька залізниця» не надходило».

Щодо позовних вимог позивача стосовно
надання дозволу на приватизацію
житлового приміщення квартири АДРЕСА_1,
то надання дозволу взагалі не
передбачено чинним законодавством,
оскільки приватизація державного
жилого фонду здійснюється на підставі
певного пакету документів та вимог
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», однак
позивач ОСОБА_1 не звертався з питанням
щодо приватизації вказаної квартири.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.29,30 Закону України «Про
місцеве самоврядування», ст.ст.11, 17-20,
69-72, 86, 99, 100, 158-163, 167, 185, 186, 254 КАС України,
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Красноармійської міської ради
Донецької області, третя особа
Державне підприємство «Донецька
залізниця» про спонукання виведення
квартири з розряду службових та
приватизації житлового приміщення, -
відмовити.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване рішення.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

У разі застосування судом
частини третьої статті 160 КАС України, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частини
постанови проголошені 23 травня 2014 року,
повний текст постанови виготовлений 28
травня 2014 року.

Суддя