Справа № 2а-0370/1994/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 р.
Справа № 93860/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Хобор Р. Б.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Любомльської
громадсько-політичної газети «Наше
життя» на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 05
серпня 2011 року в справі за позовом
Любомльської громадсько-політичної
газети «Наше життя» до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області, управління
Пенсійного фонду України в
Любомльському районі Волинської
області про визнання рішень
протиправними, скасування рішень та
вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2011 року Волинським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву Любомльської
громадсько-політичної газети «Наше
життя» до Головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області, управління Пенсійного фонду
України в Любомльському районі
Волинської області про визнання дій
відповідача протиправними; скасування
вимоги про сплату боргу від 07 липня 2011
року, рішення про результати розгляду
скарги від 14 червня 2011 року, рішення № 67
від 06 травня 2011 року про застосування
фінансових санкцій за приховування
(заниження) страхувальником сум
заробітної плати (виплат, доходу), на
які нараховуються страхові внески та
рішення № 68 від 06 травня 2011 року за
донарахування органом Пенсійного
фонду України або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків.

В обґрунтування вимог позовної заяви
вказано, що з дня порушення позивачем
правил нарахування та сплати внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування минуло більше
одного року, а отже сплинув
встановлений ст. 250 Господарського
кодексу України строк застосування
адміністративно-господарських
санкцій.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 08 серпня 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
відповідачем повністю доведена
правомірність прийнятих ним рішень про
застосування фінансових санкцій. Також
вказано, що строк давності щодо
стягнення недоїмки, пені та штрафів не
застосовується.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - Любомльською
громадсько-політичною газетою «Наше
життя», подано апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що суд першої
інстанції не взяв до уваги те, що
положення статті 250 Господарського
кодексу України, регламентує саме
строки застосування фінансових
санкцій та пені.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів, відповідно до п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України, вважає можливим
проведення розгляду справи за їхньої
відсутності, в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її
задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що Любомльська
громадсько-політична газета «Наше
життя» взята на облік 26 квітня 1992 року в
УПФ України в Любомльському районі
Волинської області, реєстраційний
номер - .

На підставі направлення від 20 квітня 2011
року № 21 було проведено позапланову
перевірку редакції газети «Наше життя»
з питань дотримання вимог
законодавства щодо нарахування,
обчислення та сплати внесків, збору та
обліку єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та соціальне страхування, інших
платежів та надання достовірних
відомостей до УПФ України в
Любомльському районі Волинської
області за період з 01 квітня 2003 року по
29 квітня 2011 року, про що складено акт №
22 від 29 квітня 2011 року.

Перевіркою виявлено приховування
фонду оплати праці, з якого утримуються
страхові внески із застрахованих осіб
в сумі 171,25 грн. у 2004 році, а також
порушення чинного законодавства щодо
нарахування та сплати страхових
внесків.

На підставі акту перевірки УПФ України
в Любомльському районі Волинської
області були винесені рішення від 06
травня 2011 року № 67 про застосування
фінансових санкцій за приховування
(заниження) страхувальником сум
заробітної плати (виплат, доходу), на
які нараховуються страхові внески на
суму 171,25 грн. та від 06 травня 2011 року №
68 про застосування фінансових санкцій
за донарахування органом Пенсійного
фонду України або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків на суму
7101,67 грн.

Не погоджуючись з результатами
перевірки позивач оскаржив його, проте
рішенням від 14 червня 2011 року в
задоволенні карги відмовлено, а
рішення УПФ України в Любомльському
районі Волинської області від 06 травня
2011 року № 67 та 68 залишено без змін.

07 липня 2011 року позивачем отримано
вимогу № Ю-24 від 07 липня 2011 року про
сплату боргу.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено права та
обов'язки страхувальників, порядок
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками, а
також відповідальність
страхувальників.

Відповідно до п. 6 ст. 17 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» платник
страхових внесків зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески до Пенсійного
фонду України.

Відповідно до ч. 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» суми внесків,
нарахованих на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності,
строк сплати яких не настав на 1 січня
2011 року, та суми нарахованого збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування до 1 січня 2004 року, строк
сплати яких не настав на 1 січня 2011 року,
не сплачені станом на 1 січня 2011 року,
підлягають сплаті в порядку, що діяв
до 1 січня

2011 року.

Стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або
не сплачених у період до 1 січня 2011
року, в тому числі страхових внесків,
строк сплати яких на 1 січня 2011 року
не настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно
до законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

На період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або
не сплачених у період до 1 січня 2011
року, в тому числі нарахованих
внесків, строк сплати яких на 1 січня
2011 року не настав, та відповідних
штрафних санкцій за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових
внесків, застосування фінансових
санкцій, якими вони були наділені до
набрання чинності цим Законом.

Рішення № 67 від 06 травня 2011 року
винесене за порушення п. 3 ч. 9 ст. 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а саме за приховування
(заниження) страхувальником суми
заробітної плати (виплат, доходу), на
які нараховуються страхові внески.

Зазначене порушення зафіксоване в акті
перевірки № 22 від 29 квітня 2011 року,
який підписано уповноваженою особою
позивача без застережень, про
наявність порушень, відображених в
акті перевірки, позивач не заперечує.

Позивач є платником страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування та єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та несе
обов'язки з нарахування, обчислення і
сплати страхових внесків в установлені
строки та в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
приховування (заниження)
страхувальником суми заробітної плати
(виплат, доходу), на які нараховуються
страхові внески, накладається штраф у
розмірі всієї суми прихованої
(заниженої) заробітної плати (виплат,
доходу).

Також суд апеляційної інстанції вважає
правомірним винесення відповідачем
рішення № 68 від 06 травня 2011 року про
застосування фінансових санкцій за
донарахування органом Пенсійного
фонду України або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків на суму
7101,67 грн.

Відповідно до п. 2 та п. 3 ст. 20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
обчислення страхових внесків
застрахованих осіб здійснюється
страхувальниками на підставі
бухгалтерських та інших документів,
відповідно до яких провадиться
нарахування (обчислення) або які
підтверджують нарахування (обчислення)
заробітної плати (доходу), грошового
забезпечення, на які відповідно до
цього Закону нараховуються страхові
внески. Обчислення страхових внесків
територіальними органами Пенсійного
фонду у випадках, передбачених цим
Законом, здійснюється на підставі
складених актів перевірки
правильності нарахування та сплати
страхових внесків, звітності, що
подається страхувальником,
бухгалтерських та інших документів,
що підтверджують суму заробітної
плати (доходу), на які відповідно до
цього Закону нараховуються страхові
внески.

Факти донарахування органом
Пенсійного фонду України сум своєчасно
не обчислених та не сплачених
страхових внесків виявлено та
зафіксовано в акті перевірки, що
проводилась в управлінні. Зауваження
щодо виявленого порушення в акті
перевірки відсутні.

Суд апеляційної інстанції не приймає
до уваги твердження позивача про те, що
попередня перевірка проводилася в
січні 2008 року, оскільки в січні 2008 року
УПФ України у Любомльському районі
Волинської області на основі
представлених документів була
проведена звірка правильності
нарахування, утримання та сплати
страхових внесків до Пенсійного фонду
за 2007 рік в результаті якої
донараховано страхові внески за 2007 пік
та застосовано фінансової санкції.

Також суд апеляційної інстанції
зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 5
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» цей Закон регулює
відносини, що виникають між суб'єктами
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування.
Дія інших нормативно-правових актів
може поширюватися на ці відносини
лише у випадках, передбачених цим
Законом, або в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Оскільки виключно цим Законом
визначається порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками, а згідно з п. 15 ст. 106
Закону строк давності щодо стягнення
недоїмки, пені та штрафів не
застосовується, посилання позивача на
те, що фінансові санкції застосовані
відповідачем з порушенням строку
застосування
адміністративно-господарських
санкцій, є необґрунтованими.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на фактичні обставини справи,
колегія суддів констатує, що дії
відповідача по проведенню
позапланової перевірки Любомльської
громадсько-політичної газети «Наше
життя»; вимога про сплату боргу від 07
липня 2011 року, рішення про результати
розгляду скарги від 14 червня 2011 року,
рішення № 67 від 06 травня 2011 року про
застосування фінансових санкцій за
приховування (заниження)
страхувальником сум заробітної плати
(виплат, доходу), на які нараховуються
страхові внески та рішення № 68 від 06
травня 2011 року за донарахування
органом Пенсійного фонду України або
страхувальником сум своєчасно не
обчислених та не сплачених страхових
внесків - відповідають вимогам ч. 3 ст. 2
КАС України.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для відмови в
задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Любомльської
громадсько-політичної газети «Наше
життя» залишити без задоволення, а
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 05 серпня 2011
року в справі № 2а-1994/11/0370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. Б.
Хобор