Справа № 9101/126083/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"26" грудня 2013 р.
справа № 2а-8384/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
апеляційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області

на постанову Кіровського
районного суду м.Кіровограда від 04
квітня 2011 р. у справі № 2а-8384/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду
України в м. Кіровограді
Кіровоградської області

про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
певні дії,-

встановив:

У лютому 2011 року позивач
звернувся з позовом до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:

- зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок підвищення до
пенсії як інваліду війни II групи в
розмірі 200 процентів мінімальних
пенсій за віком з 01.01. 2004 року;

- стягнути з відповідача суму
недоплати по пенсії з нарахуванням
компенсації втрати

частини доходів у зв'язку з
несвоєчасною виплатою за весь період з
01.01. 2004 р., яка утворилась у зв'язку
невірним обчисленням підвищення до
пенсії як інваліду 2-ї групи;

- визнати протиправною відмову
відповідача у перерахунку пенсії
передбачених Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язати відповідача
перерахувати основну пенсію
відповідно до вимог ст. 50 і ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за II групою інвалідності з
01.01.2004 р. основна пенсія - 8 мінімальних
розмірів пенсії за віком виходячи з
мінімальної пенсії за віком в розмірі
встановленого Законами України на
відповідний рік мінімуму для осіб, які
втратили працездатність за період
починаючи з 01.01.2004 року;

- зобов'язати відповідача
виплатити заборгованість по пенсії за
весь період в повному обсязі з 01.01.2004р.
по момент винесення рішення судом з
врахуванням виплаченої суми пенсії та
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів у зв'язку з невчасним
їх отриманням.

Постановою Кіровського районного
суду м.Кіровограда від 04 квітня 2011 року
позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії
відповідача пов'язані з відмовою
виплачувати позивачу пенсію в розмірі,
меншому ніж передбачено статтею 50,
частиною 4 статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язано відповідача
призначити позивачу державну пенсію та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, інваліду 2-ої групи у відповідності
з вимогами, встановленими ст.50, ч.4 ст. 54,
ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" з розрахунку державної
пенсії у розмірі не нижче 8 мінімальних
пенсій за віком для непрацездатних
громадян та щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю з
розрахунку 75 відсотків мінімальної
пенсії за віком розрахованої з
урахуванням визначеного ч.1 ст.28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність з 01.01.2004 р. по 04.04.2011 р., з
урахуванням сум пенсії, що ним отримані
за вказаний період;

- зобов'язано відповідача
здійснити вищевказані перерахунки та
виплату пенсій позивачу з нарахуванням
та сплатою компенсації втрати частини
доходів за весь період невиплати тих
сум пенсій, які повинні були йому
сплачуватися і були не донараховані,
відповідно до вимог статей 3 та 4 Закону
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати».

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права та
процесуального, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
відмовити позивачу у задоволенні
позову.

Дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги дотримання
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що позивач є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи (категорія І), має ІІ групу
інвалідності. Позивач перебуває на
обліку у відповідача, має право на
отримання пенсії по інвалідності на
підставі ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на
підставі ст. 50 цього ж закону. Позивач
також має право на пільги для ветеранів
війни - інвалідів війни відповідно до
статті ст.13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

Відповідно до статті 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) особам, що належать до
категорії 1 постраждалих від
Чорнобильської катастрофи, які є
інвалідами ІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 4 статті 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в усіх
випадках розмір пенсії для інвалідів
ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, виступає
мінімальна пенсія за віком, розмір якої
згідно з ч. 1 статті 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне забезпечення" встановлюється
в розмірі визначеного законом
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Згідно відповіді відповідача (а.с.20-21)
позивач отримує державну пенсію та
додаткову пенсію відповідно до
постанов Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 р. № 530 та від 16.07.2008 р. № 654,
тобто в меншому розмірі ніж
передбачено Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9
КАС України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру державної та додаткової пенсії
позивачеві застосуванню підлягають
ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 та
від 16.07.2008 р. № 654.

Відповідно до ст.13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" позивач має
право на отримання підвищення пенсії
як інваліду II групи у розмірі 40 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Відповідач
здійснює нарахування підвищення
пенсії позивачу саме розмірі 40%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Тому, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність
підстав для підвищення пенсії позивачу
у розмірі 200 процентів мінімальних
пенсій за віком.

Однак, вирішуючи спірні правовідносини
суд першої інстанції не прийняв до
уваги наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою вказаної статті
визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України
пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

Клопотання про поновлення строку
звернення до суду позивач не подавав.

Враховуючи, що про своє порушене право
позивач мав відомості під час
щомісячного отримання пенсії, то
поважні причини пропуску звернення до
суду за висновком колегії суддів
відсутні, тому наслідки пропуску
строку звернення до суду підлягають
застосуванню.

У зв`язку зі зверненням позивача до
суду першої інстанції 25.02.2011 року суд
вважає за необхідне позовні вимоги
позивача за період з 01.01.2004 року по
24.08.2010 року залишити без розгляду.

Відповідно до статті 202 КАС
України підставами для скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанова суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202,
ст.205, ст.207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області
задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного
суду м.Кіровограда від 04 квітня 2011 року
у справі № 2а-8384/11 скасувати.

Позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог
за період з 01.01.2004 року по 24.08.2010 року
залишити без розгляду

Позов ОСОБА_1 задовольнити
задовольнити частково.

Зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 державної пенсії як інваліду ІІ
групи відповідно до ч.4 ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування" з 25.08.2010
року по 04.04.2011 року з урахуванням раніше
здійснених виплат.

Зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 додаткової пенсії як інваліду ІI
групи відповідно до ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 75% мінімальної пенсії за
віком, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28
Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування" з 25.08.2010 року по 04.04.2011 року
з урахуванням раніше здійснених
виплат.

В задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун