Справа № 809/359/14
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
Справа № 876/2924/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

за участю секретаря
Корнієнко О. А.

представника апелянта Федор М. М.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Долинської міської ради
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 10
лютого 2014 року у справі № 809/359/14 за
позовом Долинського міжрайонного
прокурора Івано-Франківської області
до Долинської міської ради
Івано-Франківської області про
визнання протиправним та скасування
пункту 2 рішення,

в с т а н о в и в :

В січні 2014 року позивач звернувся з
позовом до Долинської міської ради
Івано-Франківської області про
визнання протиправним та скасування
пункту 2 рішення.

Позов мотивований тим, що відповідач
протиправно, в порушення положень
Конституції України, Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
прийнявши оскаржене рішення з питань
загальнодержавного значення -
суспільного життя, вийшов за межі
компетенції, оскільки вирішив питання,
яке до відання органів місцевого
самоврядування не віднесено та не
належить до питань місцевого значення.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 10
лютого 2014 року позов задоволено.

Вказане рішення оскаржив відповідач.
Вважає, що оскаржене рішення підлягає
скасуванню у зв'язку з неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи та з порушенням
норм матеріального права, що є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції.

Зокрема апелянт вказує на те, що
Конституцією України передбачено, що
людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканість і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю. Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави (стаття 3).

Статтею 21 Конституції України
встановлено, що права і свободи людини
є невідчужуваними та непорушними.

А статтею 22 основного Закону
передбачено, що конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Крім того статтею 8 Конституції України
передбачено, що в Україні визнається і
діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу.

Однак в порушення конституційних норм,
Президентом України були підписані
відповідні закони прийняті 16 січня 2014
року, які суттєво обмежували
конституційні права громадян.

Керуючись статтею 40 Конституції
України, відповідно до якої усі мають
право направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатись до органів
державної влади, що зобов'язані
розглянути звернення і дати
обґрунтовану відповідь у встановлений
законом строк, Долинською міською
радою, як представницьким органом
жителів міста Долина було прийнято
рішення №1391-40/2014 від 22 січня 2014 року,
яке є вираженням позиції та думки
громадськості.

Отже, депутати міської ради, як
громадяни, та як представники громадян
(яким делеговано право представляти
інтереси громадян шляхом їх обрання)
приймаючи оспорений пункт рішення
реалізовували, як своє право на
звернення зокрема, так і право на
звернення кожного жителя міста
відповідно до статті 40 Конституції
України.

Звертаючись до Президента України, як
гаранта прав і свобод людини і
громадянина, депутати міської ради як
представники громадськості, висловили
заклик про необхідність вжиття заходів
для скасування законів, що суттєво
обмежували конституційні права
громадян, подати у відставку та
прийняти рішення про проведення
дострокових виборів Президента
України.

Вважають, що оскаржуваний пункт
рішення не породжує, не змінює, не
припиняє правовідносин, має
суб'єктивний характер та викладений у
формі оціночних суджень.

Виходячи з наведеного, оскаржуваний
пункт рішення за своїм змістом є
зверненням, що містить у собі позицію
громади з певних питань, та не має ознак
норми, оскільки не містить нових норм
права та не змінює (скасовує) чинні
норми.

Депутати міської ради є представниками
інтересів територіальної громади та
мають право висловлювати її думку та
судження з того чи іншого приводу.
Достовірність оціночних суджень не
потребує доведення, адже свобода думки
та вираження поглядів є базовою
частиною права, гарантованого статтею
10 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод.

Просить скасувати рішення суду першої
інстанції та відмовити в задоволенні
позову.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав подану апеляційну
скаргу з аналогічних мотивів.

Крім того представник апелянта
заперечив щодо задоволення заяви
прокурора про відмову від позову,
оскільки прокурор мав можливість
заявити таке клопотання у суді першої
інстанції, а в апеляційній інстанції
необхідно розглянути справу по суті.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про дату та
місце розгляду справи, тому суд
розглянув справу у його відсутності.

Одночасно суд зазначає, що від позивача
надійшла заява про відмову від позову.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
та клопотання, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга належить до часткового
задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що міські
ради позбавлені права вимагати вжиття
заходів до відміни законів, відставки
Президента України та проведення
дострокових виборів Президента
України, шляхом прийняття органом
місцевого самоврядування звернення до
президента України

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується, з огляду на таке.

22 січня 2014 року на сороковій сесії
шостого скликання Долинської міської
ради Івано-Франківської області
прийнято рішення № 1391-40/2014 "Про
суспільно-політичну ситуацію в
державі". Зокрема, пунктом 2 вказаного
рішення вирішено схвалити текст
звернення до Президента України
Віктора Януковича, що додається до
рішення . Вказане звернення містить
наступні вимоги:

1. Вжити невідкладних заходів до
скасування законів України, прийнятих
16 січня 2014 року та опублікованих в
"Голосі України" від 21 січня 2014 року.

2. Прийняти рішення про проведення
дострокових виборів Президента
України.

3. Публічно принести вибачення перед
українським народом та подати у
відставку з посади Президента України.

Зазначене рішення оприлюднено на
офіційному сайті Долинської міської
ради Івано-Франківської області.

Колегія суддів наголошує, що чинне
законодавство не забороняє колективні
звернення органів місцевого
самоврядування до Президента України,
Верховної Ради України чи Кабінету
Міністрів України, а порядок їх
оформлення не передбачений жодним
нормативно-правовим актом. За таких
обставин, прийняття на сесії ради
такого звернення є правомірним.

Згідно з Конституцією України права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави (стаття 3); держава
відповідає перед людиною за свою
діяльність (стаття 8); в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права, а органи місцевого
самоврядування зобов'язані діяти
лишена підставі, в межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України (стаття 19).

Організація та діяльність органів
місцевого самоврядування регулюється
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні». Тому
ненормативні правові акти органів
місцевого самоврядування
правозастосовного та юрисдикційного
змісту приймаються на основі
Конституції і законів України, а самі
ці органи, як носії публічної влади є
відповідальними за свою діяльність
перед територіальною
громадою,державою, юридичними і
фізичними особами (частина 1 статті 74
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні»).

Гарантоване державою місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою через
сільські,селищні, міські ради та їх
виконавчі органи і передбачає правову,
організаційну та
матеріально-фінансову
самостійність,яка має певні
конституційно-правові межі,
встановлені, зокрема, приписами статей
19, 140, 143, 144, 146 Конституції України.

З аналізу вказаних конституційних
положень вбачається, що ці органи
місцевого самоврядування, здійснюючи
владу і самостійно вирішуючи питання
місцевого значення,віднесені законом
до їх компетенції, та приймаючи
рішення, які є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Такі ж положення закріплені у статті 4
Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу;повноваження, якими
наділяються органи місцевого
самоврядування, як правило, мають бути
повними і виключними (рішення
Конституційного суду України від 16
квітня 2009 року № 7-рп/2009).

Крім того, колегія суддів наголошує, що
скасуванням пункту 2 спірного рішення
фактично було проігноровано такий
конституційний принцип місцевого
самоврядування, як, народовладдя,
визначений статті 4 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(носієм суверенітету і єдиним джерелом
влади є народ - стаття 5 Конституції
України).

Стаття 38 Конституції України надає
громадянам право брати участь в
управлінні державними справами. Народ
здійснює владу безпосередньо і через
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування (частина 2
стаття 3 Європейської хартії місцевого
самоврядування). Територіальні громади
неодмінно являються частиною народу.

Виходячи з приписів статті 7
Конституції України, в Україні
визнається і гарантується місцеве
самоврядування, тобто останньому
надано державну підтримку та гарантії.

Колегія суддів приходить до висновку,
що дане звернення щодо ситуації, яка
склалася в Україні у зв'язку із
припиненням євроінтеграційних
процесів, волевиявлення громадян -
громади м. Долина через
представницький орган - депутатів
місцевої ради, є місцевою ініціативою.

Згідно з статтею 40 Конституції України,
усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Отже, таке право направляти звернення
до органів державної влади мають і
органи місцевого самоврядування.

Крім цього право на звернення громадян,
в даному випадку через представницький
орган - депутатів міської ради щодо
захисту своїх політичних прав,
узгоджується із вимогами Закону
України "Про звернення громадян", де у
статті 1 зазначено, що громадяни
України мають право звернутися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
правоохоронних органів, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, засобів масової
інформації, посадових осіб відповідно
до їх функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Отже, аналіз Конституції України,
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" та Закону
України "Про звернення громадян"
дозволяє колегії суддів зробити
висновок, що зазначене звернення
громадян (громади м. Долина), в даному
випадку через представницький орган -
депутатів міської ради щодо захисту
своїх політичних прав до органів
державної влади в тому числі і
правоохоронних органів є місцевою
ініціативою та є одним із видів
народного волевиявлення, яке
передбачене та гарантоване статтями 1,
5, 40 та 69 Конституції України, проявом
народовладдя та гарантією того, що не
буде узурповано державну владу в
Україні.

Окрім того колегія суддів звертає
увагу на те, що таке рішення за своїм
правовим змістом не є регулятивним, а
декларативним та таким, що
безпосередньо не призвело до вчинення,
зупинення, припинення дій суб'єктами,
яким воно скероване.

Згідно з статтею 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладає на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У відповідності до зазначених вище
вимог, апелянтом, як суб'єктом владних
повноважень надано достатньо доказів
на підтвердження правомірності своїх
дій та прийняття рішення в межах
наданих повноважень та з дотриманням
порядку його прийняття у відповідності
до вимог чинного законодавства.

Підсумовуючи зазначене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції не дав належної оцінки
вказаним обставинам та наявним у
справі доказам, що призвело до
ухвалення постанови, яка належить до
скасування.

Поряд з цим колегія суддів вважає, що
немає перешкод для прийняття відмови
від адміністративного позову, що тягне
за собою закриття провадження у справі
на підставі пункту 2 частини 1 статті 157
КАС України.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, через що постанова суду
підлягає скасуванню. З врахуванням
клопотання про відмову від позову
колегія суддів вважає, що провадження у
справі належить закриттю.

Керуючись статтею 157, 195, 196, 198, 202,203, 205, 207,
254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Долинської міської
ради задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 10
лютого 2014року у справі № 809/359/14
скасувати.

Заяву Долинського міжрайонного
прокурора про відмову від
адміністративного позову
задовольнити.

Провадження по справі за позовом
Долинського міжрайонного прокурора
Івано-Франківської області до
Долинської міської ради
Івано-Франківської області про
визнання протиправним та скасування
пункту 2 рішення закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дати складення в
повному обсязі.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.

Повний текст ухвали складено 22 травня
2014 року