Справа № 2а-1608/10/1770
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2010-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-1608/10/1770

20 травня 2010 року 11год. 26хв.м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Друзенко Н.В. за
участю секретаря судового засідання
Пушкової О.В. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представник Гальчина Р.С.

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Здолбунівська об'єднана державна
податкова інспекція до Селянське
(фермерське) рибне господарство "Ферма
Співака" про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Здолбунівська об'єднана державна
податкова інспекція звернулася з
позовом до суду, в якому просить
стягнути з відповідача -Селянського
(фермерського) рибного господарства
"Ферма Співака" заборгованість по
орендній платі за землю в сумі 25523
(двадцять п"ять тисяч п"ятсот двадцять
три) грн. 34 коп.

В судовому засіданні представник
позивача надав суду пояснення, що
співпадають з позицією, викладеною в
позовній заяві, повністю підтримав
позовні вимоги, просить стягнути з
відповідача заборгованість по
орендній платі за землю в сумі 25523
(двадцять п"ять тисяч п"ятсот двадцять
три) грн. 34 коп.

В судове засідання відповідач не
з'явився, заперечень на
адміністративний позов не подав,
причини неприбуття суду не повідомив.
Про дату, час і місце судового розгляду
був повідомлений належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути
справу без участі відповідача на
підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, повно і всебічно з'ясувавши
всі обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що відповідач -
Селянське (фермерське) рибне
господарство "Ферма Співака"
зареєстрований як юридична особа
Острозькою районною державною
адміністрацією 10.02.2002 р., свідоцтво про
державну реєстрацію юридичної особи
Серії А00 № 234531 (а.с.11), включений до
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
13.02.2007 року, (а.с.4) та
перебуває на обліку, як платник
податків в Острозькому відділенні
Здолбунівської ОДПІ з 21.03.2002 року за №
1154/10 (а.с. 7).

10.07.2009 року відповідачем подано до
Здолбунівської ОДПІ податкову
декларацію орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності на 2009 рік, згідно якої
платником самостійно визначено
податкове зобов'язання по орендній
платі за земельні ділянки державної і
комунальної власності на вказаний
календарний рік в сумі 81510,06 грн. (а.с.9).

Відповідно до "додатку 1" до декларації
орендної плати за земельні ділянки
державної і комунальної власності на
2009 рік, поданої відповідачем до
податкового органу (а.с.10), 19.0612009 року
між Селянським (фермерським) рибним
господарством "Ферма Співака" та
Здолбунівською міською радою укладено
Договір оренди землі, строком дії 49
років, про надання Здолбунівською
міською радою відповідачу -
Селянському (фермерському) рибному
господарству "Ферма Співака" в оренду
земельної ділянки загальною площею 162,38
га., розмір оредної плати- 81510,06 грн. ( а.с.
13-15).

Частиною 1 ст.14 Закону України "Про
систему оподаткування" №1251-XII від 25.06.1991
року встановлено, що плата за землю
(земельний податок, а також орендна
плата за земельні ділянки державної і
комунальної власності) належать до
загальнодержавних і справляються на
всій території України. А згідно п.3 ч.1
ст.9 вказаного Закону, платники
податків і зборів зобов'язані
сплачувати належні суми податків і
зборів у встановлені законами терміни.

Статтею 2 Закону України "Про
плату за землю" №2535-XII від 03.07.1992 року
встановлено, що використання землі в
україні є платним. Плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель.

Згідно ст.13 цього Закону,
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку,яка
перебуває у державній і комунальній
власності є договір оренди такої
земельної ділянки.

Статтею 14 цього Закону
встановлено, що платники земельного
податку, а також орендної плати за
земельні ділянки державної або
комунальної власності (крім громадян)
самостійно обчислюють суму земельного
податку та орендної плати щороку за
станом на 1 січня і до 1 лютого поточного
року подають відповідному органу
державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою центральним
податковим органом, з розбивкою річної
суми рівними частками за місяцями.

Статтею 17 Закону України "Про плату за
землю" №2535-XII від 03.07.1992 року визначено,
що податкове зобов'язання по
земельному податку, визначене у
податковій декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористува-чами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за базовий податковий (звітний) період,
який дорівнює календарному місяцю,
щомісячно протягом 30 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця.

Зазначене податкове зобов'язання, в
силу вимог абз.2 п.5.1. ст.5 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" №2181-III
від 21.12.2000 року, не може бути оскаржене
платником податків в
адміністративному або судовому
порядку. Якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених ст.15 Закону)
платник податків самостійно виявляє
помилки у показниках раніше поданої
податкової декларації, такий платник
податків має право надати уточнюючий
розрахунок.

Відповідно до пп.5.3.1. п.5.3 ст.5
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" №2181-ІІІ від 21.12.2000 року,
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пп.4.1.4 п.4.1 ст.4
цього Закону для подання податкової
декларації.

За правилами п.1.3. ст.1 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" №2181-III
від 21.12.2000 року, податкове зобов'язання,
самостійно узгоджене платником
податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, є
податковим боргом.

Всупереч вищезазначеному,
відповідач податкове зобов'язання по
орендній платі за земельні ділянки
державної і комунальної власності не
сплачував, уточнюючих розрахунків не
подавав.

В силу положень пп.5.2.4 п.5.2 ст.5
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" №2181-ІІІ від 21.12.2000 року,
узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків протягом десяти календарних
днів, наступних за днем такого
узгодження, визнається сумою
податкового боргу платника податків, і
щодо такої суми, в порядку
передбаченому п.6.2. ст.6 вказаного
Закону, надсилаються податкові вимоги.

Відповідно до цього, позивачем для
відповідача виставлено першу
податкову вимогу форми "Ю1" від 31.07.2009
року № 1/67 (а.с.5) та другу податкову
вимогу форми "Ю2" від 08.10.2009 року № 2/78
(а.с.6).

Станом на день розгляду справи у
суді, відповідачем податкові вимоги не
задоволені.

Доказів погашення боргу відповідачем
не подано.

Станом на день розляду справи,
заборгованість відповідача по сплаті
орендної плати за землю з юридичних
осіб перед бюджетом ним повністю не
погашена і становить 25523грн. 34коп.

Дані обставини стверджені поданими та
дослідженими у судовому засіданні
доказами: довідкою про заборгованість
платежів до бюджету (а.с.3), розрахунком
суми боргу відповідача (а.с.16).

Оцінивши надані позивачем докази, суд
дійшов висновку, що вимоги позивача
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи та наявним матеріалам, у зв'язку
з чим позов підлягає задоволенню.

Згідно з п.11 ст.10 Закону України
"Про державну податкову службу в
Україні" №509-XII від 04.12.1990 року,
державним податковим інспекціям
надано право подавати до суду позови до
підприємств, установ, організацій та
громадян про стягнення заборгованості
перед бюджетом і державними цільовими
фондами за рахунок їх майна.

Відповідно до п.1.6 ст.1, пп.3.1.1 ст.3 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" №2181-III від 21.12.2000 року,
податковий борг платника податку, у
разі відсутності добровільної сплати,
підлягає стягненню з нього шляхом
звернення стягнення на активи. Згідно з
підпунктом 10.1.1 п. 10.1 ст.10 Закону,
стягнення коштів та продаж інших
активів платника податків провадяться
не раніше тридцятого календарного дня
з моменту надіслання йому другої
податкової вимоги. Згідно з пп.3.1.1 п.3.1
ст.3 Закону, активи платника податків
можуть бути примусово стягнені в
рахунок погашення його податкових
зобов'язань виключно за рішенням суду.

Примусове стягнення податкової
заборгованості -це передбачена
законодавством України процедура
погашення податкової заборгованості
платника податків шляхом звернення
стягнення на активи відповідного
платника податків. Згідно зі ст.3 Закону
України "Про порядок погашення
податкових зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" №2181-III від 21.12.2000
року, активи платників податків можуть
бути примусово стягнені в рахунок
погашення його податкових зобов'язань
виключно за рішенням суду. Активами
платника податків, як зазначено у п.1.7
ст.1 Закону, є кошти, матеріальні та
нематеріальні цінності, що належать
юридичній або фізичній особі за правом
власності або повного господарського
відання.

Завершальною стадією судового
провадження є виконавче провадження.
Згідно з вимогами ст.50 Закону України
"Про виконавче провадження" №606-XIV від
21.04.1999 року, стягнення за виконавчими
документами в першу чергу звертається
на кошти боржника в гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, в тому
числі кошти на рахунках та вкладах
боржника в установах банків та інших
кредитних організаціях, на рахунки в
цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів, а у разі відсутності у
боржника коштів та цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржникові інше майно, за
винятком майна, на яке згідно з законом
не може бути накладено стягнення.

За таких підстав, податковий борг
відповідача підлягає стягненню в
судовому порядку, при цьому немає
необхідності визначати спосіб і
порядок такого стягнення, позаяк
примусове стягнення здійснюється за
рахунок активів боржника в силу Закону.

За наведених обставин, позовні вимоги
підтверджені належними та допустимими
доказами і підлягають до задоволення
повністю.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94
КАС України з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Селянського (фермерського)
рибного господарства "Ферма Співака"
до місцевого бюджету м. Здолбунів на
р/р 0172 в ГУДКУ в Рівненській
області, МФО 833017, , код
платежу 13050200, заборгованість по
орендній платі за землю в сумі 25523
(двадцять п"ять тисяч п"ятсот двадцять
три) грн. 34 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву
не було подано. Якщо заяву про
апеляційне оскарження було подано, але
апеляційна скарга не була подана у
встановлений строк, постанова набирає
законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції, який ухвалив
постанову. Заява про апеляційне
оскарження подається протягом 10-ти
днів з дня складання постанови в
повному обсязі. Якщо постанову було
проголошено у відсутності особи, яка
бере участь у справі, то строк подання
заяви про апеляційне оскарження
обчислюється з дня отримання нею копії
постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
20-ти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна
скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя
Друзенко Н.В.

Постанова складена в повному обсязі
21.05.10р.