Справа № 809/1343/14
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"19" травня 2014 р.
Справа № 809/1343/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Матуляка Я.П.,

при секретарі Бойко Л.М.,

за участю представника позивача Каюка
В.І,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у
Снятинському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до
Приватного підприємства "Лідер VTM" про
стягнення заборгованості в сумі 336471,76
грн.,-

ВСТАНОВИВ:

05.05.2014 року Державна податкова
інспекція у Снятинському районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі -
позивач) звернулася в суд з
адміністративним позовом до
Приватного підприємства "Лідер VTM" (далі
-відповідач, підприємство) про
стягнення податкового боргу в розмірі
336 471,76 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач протиправно, в порушення
податкового обов'язку встановленого
підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16,
статтею 38 Податкового кодексу України
не сплатив узгоджені податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 108687,62 гривень, по
земельному податку з юридичних осіб в
розмірі 23701,73 гривень та по пені за
порушення термінів розрахунку у сфері
ЗЕД, невиконаних зобов'язань та
штрафних санкцій за порушення вимог
валютного законодавства в розмірі
204082,41 гривень. Всього відповідачем
утворено 336 471,76 гривень податкового
боргу, який ним не сплачено.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, з підстав вказаних в
позовній заяві. Просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, поштове
відправлення із повісткою, направлене
відповідачу за адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
повернулося до суду без вручення в
зв'язку із закінченням терміну
зберігання. В такому випадку у
відповідності до ч.11 ст.35 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України у разі повернення
поштового відправлення, яке не вручене
адресату з незалежних від суду причин,
вважається, що останнє вручене
належним чином. Заяв чи клопотань про
відкладення розгляду справи
відповідач не подав, причини неявки
суду не повідомив. Наданим правом на
подання заперечення проти позову не
скористався.

Враховуючи наявність в матеріалах
справи достатньої кількості доказів,
необхідних для вирішення справи по
суті, суд визнав можливим розглянути
дану адміністративну справу на
підставі наявних у ній доказів за
відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
дослідивши докази, суд прийшов до
висновку, що даний адміністративний
позов підставний та підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що 08.04.2003 року
Снятинською районною державною
адміністрацію здійснено державну
реєстрацію юридичної особи -
Приватного підприємства "Лідер VTM", що
підтверджується копію свідоцтва про
державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності - юридичної
особи (а.с. 6) та 09.04.2003 року Державною
податковою інспекцією у Снятинському
районі взято на облік як платника
податків.

Відповідачем допущено утворення
податкового боргу в розмірі 336 471,76
гривень, що виник в результаті несплати
самостійно задекларованих сум з
податку на додану вартість в розмірі
108687,62 гривень, внаслідок несплати
самостійно задекларованої суми по
орендній платі за землю в розмірі 23701,73
гривень та по пені за порушення
термінів розрахунків у сфері ЗЕД,
невиконаних зобов'язань та штрафних
санкцій за порушення валютного
законодавства в розмірі 204082,41 гривень..

Сума невиконаних відповідачем
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість визначена податковою
декларацією з податку на додану
вартість поданою відповідачем 20.03.2012
року (а.с. 9-10);

Суми невиконаних відповідачем
грошових зобов'язань по сплаті
земельного податку з юридичних осіб,
самостійно визначених відповідачем
податковими деклараціями з плати за
землю (земельний податок та/або орендна
плата за земельні ділянки державної
або комунальної власності) від 28.01.2014
року (а. с. 18-25).

Суми невиконаних відповідачем
грошових зобов'язань по пені за
порушення термінів розрахунку у сфері
ЗЕД, невиконаних зобов'язань та
штрафних санкцій за порушення
валютного законодавства визначені
податковим повідомленням-рішенням
форми «У» за № від 26.02.2014 року на
суму 204 083,21гривень, прийнятого на
підставі акта про результати
позапланової виїзної перевірки
відповідача з питань дотримання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 28.02.2013 року по 30.01.2014 року за №
45/22/31979590 від 13.02.2014 року (а.с. 12-17).

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно пунктів 6.1 статті 6 Податкового
кодексу України податком є
обов'язковий, безумовний платіж до
відповідного бюджету, що справляється
з платників податку відповідно до
цього Кодексу.

Пунктом 9.1 статті 9 Податкового кодексу
України, до загальнодержавних належать
такі податки та збори: податок на
додану вартість; плата за землю.

Відповідно до статті 290 Податкового
кодексу України плата за землю
зараховується до відповідних місцевих
бюджетів у порядку, визначеному
Бюджетним кодексом України для плати
за землю.

Пунктом 8.2 статті 8 Податкового кодексу
України встановлено, що до
загальнодержавних належать податки та
збори, що встановлені цим Кодексом і є
обов'язковими до сплати на усій
території України, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 16 Податкового кодексу України
визначені обов'язки платника податків,
згідно положень якої платник податків
зобов'язаний подавати до контролюючих
органів у порядку, встановленому
податковим та митним законодавством,
декларації, звітність та інші
документи, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків та зборів (підпункт
16.1.3.), сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи (підпункт 16.1.4).

Положеннями статті 36 Податкового
кодексу України визначено суть
податкового обов'язку, згідно положень
якої податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи (пункт 36.1).
Податковий обов'язок виникає у
платника за кожним податком та збором
(пункт 36.2). Податковий обов'язок є
безумовним і першочерговим стосовно
інших неподаткових обов'язків платника
податків, крім випадків, передбачених
законом (пункт 36.3).

У відповідності до статті 180
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платником податку на
додану вартість є будь-яка особа, що
провадить господарську діяльність і
реєструється за своїм добровільним
рішенням як платник податку у порядку,
визначеному статтею 183 цього розділу.

Відповідно статті 269 Податкового
кодексу України платниками податку за
землю є власники земельних ділянок,
земельних часток (паїв);
землекористувачі.

У відповідно до статті 270 цього Кодексу
об'єктами оподаткування є: земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» виручка резидентів у
іноземній валюті підлягає зарахуванню
на їх валютні рахунки в уповноважених
банках у строки виплати
заборгованостей, зазначені в
контрактах, але не пізніше 180
календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності. Перевищення зазначеного
строку потребує висновку центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України
"Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» порушення
резидентами строків, передбачених
статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за
собою стягнення пені за кожний день
прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми
неодержаної виручки (вартості
недопоставленого товару) в іноземній
валюті, перерахованої у грошову
одиницю України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості. Загальний
розмір нарахованої пені не може
перевищувати суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару).

Статтею 9 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»
валютні цінності та інше майно
резидентів, яке перебуває за межами
України, підлягає обов'язковому
декларуванню у Національному банку
України.

Відповідно до статті 1 Указу Президента
України «Про невідкладні заходи щодо
повернення в Україну валютних
цінностей, що незаконно знаходяться за
її межами» встановлена обов'язковість
щоквартального декларування
суб'єктами підприємницької діяльності,
незалежно від форм власності,
наявності належних їм валютних
цінностей, які знаходяться за межами
України.

Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 113.1 статті 113
Податкового кодексу України строки
застосування, сплата, стягнення та
оскарження сум штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) здійснюються у
порядку, визначеному цим Кодексом для
сплати, стягнення та оскарження сум
грошових зобов'язань. Суми штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів)
зараховуються до бюджетів, до яких
згідно із законом зараховуються
відповідні податки та збори.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України
встановлено, що крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 54.5 статті 54
Податкового кодексу України, якщо
згідно з нормами цієї статті сума
грошового зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність і повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне та повне
погашення нарахованого узгодженого
грошового зобов'язання і має право
оскаржити зазначену суму в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У відповідності до підпункту 56.17.5
пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу
України день закінчення процедури
адміністративного оскарження
вважається днем узгодження грошового
зобов'язання платника податків.

Таким чином, грошові зобов'язання
відповідача зі сплати податку на
додану вартість, земельного податку та
податку по пені за порушення термінів
розрахунку у сфері ЗЕД у відповідності
до пункту 54.1 статті 54 Податкового
кодексу України, є узгодженими з
моменту подання таких податкових
декларацій, а грошові зобов'язання
визначені податковими
повідомленнями-рішеннями, у
відповідності до підпункту 56.17.5 пункту
56.17 статті 56 Податкового кодексу
України, є узгодженими спливу 10-денного
терміну з дня отримання податкового
повідомлення-рішення. Доказів його
оскарження суду не надано.

Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідачем не
сплачено податок на додану вартість в
розмірі 108687,62 гривень, земельний
податок з юридичних осіб в розмірі 23701,73
гривень та пені за порушення термінів
розрахунку у сфері ЗЕД, невиконаних
зобов'язань та штрафних санкцій за
порушення валютного законодавства в
розмірі 204082,41 гривень до державного
бюджету в строки визначені нормою
Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14
Податкового кодексу України сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання утворює
податковий борг.

Відповідно пункту 59.1. статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що позивачем
вручено відповідачу податкову вимогу
за №153-25 від 24.02.2014 року (а.с.26).

Таким чином, податок на додану вартість
в розмірі 108687,62 гривень, земельний
податок з юридичних осіб в розмірі 23701,73
гривень та пеня за порушення термінів
розрахунку у сфері ЗЕД, невиконані
зобов'язання та штрафні санкції за
порушення валютного законодавства в
розмірі в розмірі 204082,41 гривень
утворюють податковий борг відповідача
в розмірі 336 471,76 гривень, який ним не
сплачено.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України встановлено, що орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Відповідно підпункту 20.1.18. пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
органи державної податкової служби
мають право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Згідно пункту 95.3 статті 95 Кодексу
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках обслуговуючих такого
платника податків, здійснюється за
рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4. статті 95
Податкового кодексу України орган
державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.

Згідно статті 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що заявлена до стягнення сума
є узгодженою та являється податковим
боргом відповідача перед бюджетом,
який ним не сплачено та підлягає
стягненню з рахунків у банках, що
обслуговують відповідача та за рахунок
готівки, що йому належить.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вимоги позивача є обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків в
обслуговуючих банках та за рахунок
готівки Приватного підприємства "Лідер
VTM" () в дохід бюджету
кошти на погашення податкового боргу в
розмірі 336 471 (триста тридцять шість
тисяч чотириста сімдесят одну) грн. 76
коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
/підпис/ Матуляк
Я.П.

Постанова складена в повному
обсязі 23.05.2014 року.