Справа № 813/2021/14
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Львів №
Львівський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Сподарик Н.І., за участі секретаря
судового засідання Гуменюк В.М.,
представника відповідача - 1
Саганського С.В., розглянув у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
відділу Держземагенства у
Сокальському районі, реєстраційної
служби Сокальського районного
управління юстиції у Львівській
області про визнання незаконними дій,
зобов'язання вчинити дії,-
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до Львівського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до відділу Держземагенства у
Сокальському районі, реєстраційної
служби Сокальського районного
управління юстиції у Львівській
визнати незаконними дії відділу
Держземагенства у Сокальському районі,
які полягають у відмові виготовлення
Державного акта про право власності на
вказану земельну ділянку;
зобов'язати відділ Держземагенства у
Сокальському районі виготовити
Державний акт про право власності на
земельну ділянку площею 1000 м.кв., яка
передана нам у спільну сумісну
власність рішенням ХХІ сесії
Сокальської міської ради четвертого
скликання №417 від 18.01.2006 р., з
врахуванням рішення Х сесії
Сокальської міської ради п'ятого
скликання №317 від 30.11.2007р., для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель за місцем
проживання по АДРЕСА_1;
зобов'язати реєстраційну службу
Сокальського районного управління
юстиції у Львівській області
зареєструвати право власності на
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відділом Держземагенства у
Сокальському районі неправомірно
відмовлено у виготовлені державного
акта на право власності на вказану
земельну ділянку та для подальшої
реєстрації права власності на земельну
ділянку площею 0,1000 га в межах
Сокальської міської ради АДРЕСА_1,
оскільки факт зміни нумерації квартири
підтверджується рішеннями виконкому
Сокальської міської ради.
Позивачі в заявах від 03.03.2014 року позов
підтримують повністю та просять суд
його задоволити та розглядати у їх
Відповідач 1 - відділ Держземагенства у
Сокальському районі заперечив позовні
вимоги з підстав викладених у
письмових запереченнях від 09.04.2014 року
за № 01-12/2420.
Відповідач 2 - реєстраційна служба
Сокальського районного управління
юстиції у Львівській області заперечив
позовні вимоги з підстав викладених у
письмових запереченнях на позовну
адресу суду 16.05.2014 року надійшла заява
від відповідача-2, у якій просить суд
розглядати справу без участі
уповноваженого представника.
Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача-1, дослідивши долучені до
матеріалів справи докази, оцінивши їх в
сукупності та встановив наступні
фактичні обставини справи.
Як вбачається із матеріалів технічної
документації із землеустрою,
документом, що підтверджує право
власності є свідоцтво на право
власності на квартиру, видане
Черовоноградським міжміським бюро
технічної інвентаризації від 18 жовтня
1994 року, що знаходиться в АДРЕСА_1 і
належить на праві спільної часткової
власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в рівних частинах кожному.
Рішенням Сокальської міської ради від
23.01.2006 року №14 «Про зміну нумерації
будинковолодінь у м. Сокаль» змінено
нумерацію будинковолодіння у АДРЕСА_1,
яке належить гр. ОСОБА_2 на АДРЕСА_1.
(а.с.19).

30.11. 2007 року рішенням Сокальської
міської ради № 317 «Про внесення
часткових змін в попереднє рішення
сесії і надання та передачу безоплатно
у спільну сумісну власність земельної
ділянки для обслуговування житлового
будинку та господарських будівель по
АДРЕСА_1» вирішила внести часткові
зміни в рішення XXI сесії УІ скликання №
417 від 18.01.2006 року і передати безоплатно
у спільну сумісну власність земельну
ділянку площею 1000 м. кв. для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель по АДРЕСА_1. гр.
ОСОБА_2, гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4, гр. ОСОБА_5,
які проживають в АДРЕСА_1, при умові
перенесення стежки через подвір'я на
південну сторону будинку. Даним
рішенням вищезгаданих громадян в
місячний термін зобов'язано звернутися
в земельні ресурси у Сокальському
районі для виготовлення акта на право
власності на землю (а.с.18а).

У 2008 році ПП «Земельне кадастрове бюро»
виготовило технічну документацію із
землеустрою по видачі державного акта
на право спільної сумісної власності
на землю (для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд)
площею 0,1000 га в межах Сокальської
міської ради АДРЕСА_1.

18 березня 2014 року за № 01-12/1896 на № 01-11/896
від 17.03.2014 року на звернення з проханням
виготовити державний акт про право
власності на землю площею 0,1000 га в
межах Сокальської міської ради АДРЕСА_1
відділом Держемагенства у
Сокальському районі надано відповідь.
Заявникам роз'яснено, що потрібно
замовити у ліцензованій
землевпорядній організації іншу
технічну документацію, а сам проект
відведення земельної ділянки, з
наданням свідоцтва про право власності
на окреме будинковолодіння.

Не погоджуючись з діями відділу
Держземагенства у Сокальському районі,
які полягають у відмові виготовити
державний акт про право власності на
вказану земельну ділянку, позивачі
звернулися до суду з даним позовом.

Оцінюючи встановлені обставини та
доводи сторін, суд керувався наступним.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Стаття 126 Земельного кодексу України
передбачає, що право власності,
користування земельною ділянкою
оформлюється відповідно до Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Загальний порядок проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень (далі -
державна реєстрація прав) визначений
частиною першою статті 15 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Так, державна реєстрація прав
проводиться в такому порядку:

прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав, реєстрація заяви;

встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав, зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав
та/або їх обтяжень;

прийняття рішення про державну
реєстрацію прав, відмову в ній або
зупинення державної реєстрації;

внесення записів до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно (далі -
Державний реєстр прав);

видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно з частиною першою статті 19
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація прав проводиться на
підставі, зокрема свідоцтв про право
власності на нерухоме майно, виданих
відповідно до вимог цього Закону.

Перелік випадків, за наявності яких
видається свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, що
підтверджує виникнення права
власності при здійсненні державної
реєстрації прав, визначено статтею 18
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав та їх
обтяжень». А саме відповідно до ст.18
цього Закону свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, що
підтверджує виникнення права
власності при здійсненні державної
реєстрації прав на нерухоме майно,
видається фізичним та юридичним особам
на новозбудовані, реконструйовані
об'єкти нерухомого майна, фізичним та
юридичним особам у разі безоплатної
передачі їм земельної ділянки із
земель державної чи комунальної
власності за рішеннями органів
державної влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, органів
місцевого самоврядування.

Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно підписується державним
реєстратором і засвідчується печаткою.

Тобто Законом передбачено, що державна
реєстрація прав проводиться на
підставі свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, що підтверджує
виникнення права власності.

Особливості державної реєстрації прав
на підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно
визначається Порядком державної
реєстрації на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року № 703 (далі - Порядок),
пунктом 42 якого передбачено, що
державний реєстратор прав на нерухоме
майно (далі - державний реєстратор) у
встановлених законом випадках за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію видає свідоцтво
про право власності на нерухоме майно,
на підставі якого проводить державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

Згідно з пунктом 16 Порядку за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.

Відповідно до пункту 35 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 жовтня 2011 року № 1141 (далі - Порядок
ведення), державний реєстратор за
результатом розгляду заявипро
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень оформляє свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, якому
присвоюється індексний номер,
фіксується дата та час його формування.

З аналізу наведених норм Закону,
Порядку та Порядку ведення вбачається,
що державний реєстратор приймає
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень на підставі документів,
визначених у статті 19 Закону, у тому
числі на підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, яке
оформлює за результатом розгляду заяви
та доданих до неї документів, тобто
перед прийняттям відповідного рішення.

При цьому, відповідно до статті 26
Закону та пункту 16 Порядку ведення на
підставі прийнятого рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень державний реєстратор
відкриває розділ Державного реєстру
прав та/або вносить записи до
Державного реєстру прав, а не видає
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно.

Звісно ж, що для споживача
реєстраційних послуг, тобто власника
нерухомого майна, результатом
проведення відповідних реєстраційних
дій державним реєстратором є видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно та витягу з Державного
реєстру прав про зареєстровані права
та/або їх обтяження, що і знайшло своє
відображення у підпунктах 5 та 6 частини
першої статті 15 Закону.

Таким чином з січня 2013 року державні
акти на земельну ділянку не видаються.
Замість державного акту власник землі
отримуватиме свідоцтво про право
власності на нерухоме майно (ст. 18
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав та їх
обтяжень»). Воно повинно видаватися
органами державної реєстрації прав на
нерухоме майно, в тому числі і на права,
які виникли до 01.01.2013 року, оскільки
повноваження Держземагенства в
частині державної реєстрації прав на
земельні ділянки припинені.

Крім того, доказів щодо належного
звернення позивачів до органів
державної реєстрації прав на нерухоме
майно відповідно до переліченого вище
чинного законодавства на час вчинення
спірних правовідносин суду не надано. З
матеріалів справи вбачається, що
позивачам відділом Держземагенства у
Сокальському районі на звернення
надана відповідь, а не відмова, як
стверджують позивачі у позовній заяві,
оскільки таку відмову відповідно до
пункту 16 Порядку та ст. 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
та їх обтяжень» виносять органи
державної реєстрації прав на нерухоме
майно.

З врахуванням наведеного вище, Суд
приходить до висновку, що відділ
Держземагенства у Сокальському районі,
діяв на підставі та в межах
повноважень, наданих йому законом,
підстави для визнання його дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії щодо виготовлення державного акта
про право власності на земельну
ділянку площею 1000 м. відсутні.

Що стосується вимоги позивачів
зобов'язати реєстраційну службу
Сокальського районного управління
юстиції у Львівській області
зареєструвати право власності на
земельну ділянку площею 1000 м., Суд
зазначає, що не може давати вказівки з
питань, що належать до компетенції
органу реєстраційну службу
Сокальського районного управління
юстиції у Львівській області.
Задоволення вказаної позовної вимоги
було б втручанням у повноваження та
діяльність суб'єктів владних
повноважень та підміною їх функцій,
втручанням у його компетенцію та
суперечитиме завданням
адміністративного судочинства
визначеним у ст. 2 КАС України.

Відтак позовні вимоги є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею цього Кодексу.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги є необґрунтованими, а у
позові слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України
відшкодування судових витрат
позивачеві, якому відмовлено у позові,
не передбачено.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163,167 КАС
України, суд -

постановив:

У задоволені адміністративного позову
відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивачів.

Апеляційну скаргу на постанову суду
першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, виготовленої в
повному обсязі. Апеляційна скарга
подається до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 26
травня 2014 року.

Суддя
Сподарик Н.І.