Справа № 826/20142/13-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Данилишин В.М.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Безименної
Н.В.,

суддів: Аліменка В.О.
та Кучми А.Ю.,

при секретарі: Проценко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
7 лютого 2014 року у справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Рамбурс» до Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області, третя особа: ТОВ «Боріваж» про
визнання протиправними дій
відповідача та зобов'язання його
утриматись від вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ПАТ «Рамбус»
звернулося в Окружний
адміністративний суд м. Києва з
позовом до Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області, в якому просило визнати
протиправними дії державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області, що полягають у висуненні вимог
щодо супроводження сертифікатом
якості зерна і продуктів його
переробки автомобільного транспорту,
що доставляє для вивантаження на
сертифікованому зерновому складі
зерно і продукти його переробки та
надходить не з іншого зернового складу;
зобов'язати державну інспекцію
сільського господарства в Одеській
області утриматись від висунення вимог
про надання сертифікату якості зерна і
продуктів його переробки на кожен
автотранспортний засіб, що доставляє
для вивантаження на сертифікованому
зерновому складі зерно і продукти його
переробки та надходить не з іншого
зернового складу.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
7 лютого 2014 року позов задоволено.
Рішення суду вмотивовано тим, що вимога
відповідача щодо супроводження
сертифікатом якості автомобільного
транспорту, яким здійснюється доставка
вантажу для вивантаження на
сертифікованому зерновому складі та
надходить не з іншого зернового складу,
є протиправною.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та постановити нове
судове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі. На думку апелянта, оскаржувана
постанова винесена з численними
грубими порушеннями норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, судом першої інстанції неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, у зв'язку з чим постанова не
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову -
залишити без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що Між
позивачем та третьою особою 27 червня 2013
року укладено договір № Д/13-10 про
надання послуг з перевалки,
технологічного накопичення та
експедирування вантажів (а.с.7 - 24), за
умовами якого третя особа
зобов'язалась за винагороду здійснити
перевалку вантажу та надати і виконати
інші передбачені договором послуги і
роботи (приймання, технологічне
накопичення та експедирування
вантажу), а позивач - забезпечити
своєчасне надання вантажу для його
перевалки та провести оплату за надані
послуги і виконані роботи.

Листом від 14 листопада 2013 року № 252
9а.с.25) третя особа повідомила позивача
про призупинення приймання вантажу у
зв'язку з його доставкою автомобільним
транспортом без сертифікатів якості,
оскільки, згідно зі ст. 21 Закону України
"Про зерно та ринок зерна в Україні"
(також далі - Закон), невиконання вимог
законодавства може призвести до
призупинення або анулювання
сертифікату відповідності послуг зі
зберігання зерна, який видано третій
особі, а також зриву виконання
зобов'язань третьої особи, у тому числі
за договором № Д/13-10.

При зверненні до Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області за роз'ясненнями щодо вимоги
надання позивачем сертифікату якості
зерна на кожен автомобіль при
накопиченні вантажу завантаження,
якого проводиться на полі чи в
господарстві з власного не
сертифікованого сховища. Посадовими
особами Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області було повідомлено, що
перевезення вантажу (зерна) з поля до
спеціалізованого зерносховища -
сертифікованого складу підпадає під
дію ст. 21 Закону України «Про зерно та
ринок зерна в Україні», а тому повинно
здійснюватися лише за наявності
сертифікату якості зерна виданого
відповідним територіальним
підрозділом Державної інспекції
сільського господарства України, а у
випадку, якщо таке перевезення
здійснюється без сертифікату якості,
то такий сертифікат необхідно отримати
за місцем знаходження терміналу, який є
сертифікований зерновим складом.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку, що вимога відповідача щодо
супроводження сертифікатом якості
автомобільного транспорту, яким
здійснюється доставка вантажу для
вивантаження на сертифікованому
зерновому складі та надходить не з
іншого зернового складу, є
протиправною, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 21 ЗУ «Про зерно та
ринок зерна в Україні»
експортно-імпортні операції із зерном
та продуктами його переробки, а також
переміщення зерна та продуктів його
переробки територією України (за
винятком зерна та продуктів його
переробки, що переміщуються територією
України в режимі прохідного митного
транзиту без перевантаження, та зерна,
яке використовується для насіннєвих
цілей) проводяться за наявності
сертифіката якості зерна та продуктів
його переробки, в якому зазначаються
якість зерна та продуктів його
переробки, показники їх безпечності,
наявність або відсутність генетично
модифікованих організмів. Сертифікат
якості зерна та продуктів його
переробки видається на платній основі
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі, у Порядку, який
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

На виконання ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про зерно та
ринок зерна в Україні» постановою КМУ
№ 848 від 23.07.2009 «Про затвердження
«Порядку видачі сертифіката якості
зерна та продуктів його переробки»
було затверджено відповідний порядок
отримання сертифікатів якості зерна.
Пунктом 1 вказаного Порядку
встановлено, що цей Порядок визначає
процедуру обов'язкової видачі
сертифіката якості зерна та продуктів
його переробки, крім хлібобулочних і
макаронних виробів, при здійсненні
експортно-імпортних операцій,
включаючи транзит територією України
при перевантаженні через
зерноперевантажувальні місткості,
переміщенні територією України зерна
та продуктів його переробки, що
придбані за рахунок коштів державного
та місцевого бюджетна також за вимогою
однієї з сторін договору (контракту) у
випадках, коли його видача не є
обов'язковою, і обігу бланків
сертифікатів якості зерна та продуктів
його переробки

Згідно з підпунктом 6.6.4 п. 6.6 розділу 6
Технічного регламенту зернового
складу, затвердженого наказом
Міністерства аграрної політики
України від 15 червня 2004 року № 228, при
надходженні зерна на зберігання
уповноважена особа зернового складу
перевіряє наявність договору
складського зберігання зерна. При
відсутності договору пропонує
власнику зерна оформити такий договір
і в разі його укладання одержує від
власника зерна (або його представника)
такі документи: а) товарно-транспортну
накладну за формою з відміткою
власника зерна «на переробку», «на
зберігання», «у рахунок заставної
закупівлі зерна»; б) посвідчення про
якість зерна на кожну партію (крім
товаровиробників); в) свідоцтво про
вміст пестицидів, токсичних елементів
та мікотоксинів на кожну партію зерна
(крім товаровиробників); г) при
необхідності карантинний сертифікат;
ґ) фітосанітарний сертифікат (при
імпорті зерна).

Крім того, порядок приймання зерна
зерновими складами визначено
Інструкцією про ведення обліку й
оформлення операцій із зерном і
продуктами його переробки на
хлібоприймальних та зернопереробних
підприємствах, затвердженою Наказу
Міністерства аграрної політики
України від 13 жовтня 2008 року N 661 зі
змінами і доповненнями, внесеними
наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
30 липня 2012 року N 472. Відповідно до
пункту 2.2. Інструкції для приймання
зерна поклажодавець повинен надати
документи, що засвідчують якість зерна,
лише у випадку, коли таке зерно
надходить із іншого зернового складу.

Тобто, як вірно зазначено судом першої
інстанції, при надходженні зерна на
зберігання до зернового складу
наявність сертифікату якості
уповноваженою особою не перевіряється.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 7 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 19
травня 2014 року.

Головуючий суддя:
Н.В. Безименна

Судді:
В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя
Безименна Н.В.

Судді:
Аліменко В.О.

Кучма А.Ю.