Справа № 2а-1970/1637/11
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
Справа №
80879/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Льові апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства
«Надзбруччя-Лада» на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 12 липня 2011
року у справі за його позовом до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2011 року приватне акціонерне
товариство «Надзбруччя-Лада» (далі -
ПАТ «Надзбруччя-Лада») звернулося до
суду з адміністративним позовом, у
якому просило визнати нечинними
податкові повідомлення-рішення
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції (далі - ОДПІ) №
/0 та № /0 від 17.01.2011 року,
якими донараховані суми податкового
зобов'язання по податку на прибуток,
податку на додану вартість (далі - ПДВ)
та застосовані штрафні (фінансові)
санкції.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 12 липня 2011
року у справі № 2а-1970/1637/11 у задоволенні
позову було відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному
порядку оскаржило ПАТ
«Надзбруччя-Лада», яке у поданій
апеляційній скарзі просить зазначене
судове рішення скасувати та
задовольнити позовні вимоги.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
позивачем було надано для перевірки по
вказаних суб'єктах підприємництва
видаткові накладні, які відповідають
вимогам чинного законодавства і які
були складені під час здійснення
господарської діяльності, а також
платіжні доручення, що підтверджують
факт оплати за отриманні
товарно-матеріальні цінності.
Зазначає, що до обов'язкових реквізитів
первинного документа не відносяться
номери документів по якості та акти
фактичної наявності продукції не є
первинними в розумінні Закону України
«Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні».

На думку апелянта, сертифікати
відповідності не є первинними
документами, не фіксують факт
здійснення господарської операції та
не складаються під час здійснення
господарської операції і не
відображаються в регістрах
бухгалтерського обліку.

Апелянт стверджує, що всі витрати по
придбанню запчастин до автомобілів Lada
ПАТ «Надзбруччя-Лада» пов'язані із
підготовкою, організацією та веденням
господарської діяльності товариства,
що відповідає вимогам Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств і підтвердженні
відповідними первинними документами,
що також відповідають вимогам
законодавства.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ПАТ «Надзбруччя-Лада», суд першої
інстанції виходив із того, що
проведеною ОДПІ плановою виїзною
перевіркою ПАТ «Надзбруччя-Лада» за
період з 01.07.2008 року по 30.06.2010 року,
результати якої оформлено актом
перевірки № 13419/23-522/05795240 від 30.12.2010 року,
встановлено, що ПАТ «Надзбруччя-Лада»
перебувало у взаємовідносинах з
приватними підприємцями ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо придбання
запчастин до автомобілів Lada по усних
угодах. По взаємовідносинах з
приватними підприємцями ОСОБА_5,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не виявлено, а
товариством не надано для перевірки, у
зв'язку з їх відсутністю, первинних
документів, в яких зафіксовано
реєстраційні номери документів по
якості та акти фактичної наявності
продукції, в яких було б вказано про
відсутність супровідних документів.

В ході перевірки на підставі договорів,
рахунків, прихідних накладних, актів
виконаних робіт, послуг, виписок банків
та платіжних доручень, журналів
ордерів та оборотно-сальдових
відомостей по рахунках 201, 203, 207, 22, 231, 281,
311, 372, 631, 79, 91, 92, 93 встановлено завищення
задекларованих ПАТ «Надзбруччя - Лада»
показників у рядку 04.1 Декларацій
«витрати на придбання товарів (робіт,
послуг), крім визначених у 04.11» всього в
сумі 150603,36 грн., в т.ч. за III квартал 2008
року в сумі 67404,80 грн., за IV кв. 2008 року в
сумі 44806,20 грн., за І кв. 2009 року в сумі
6588,6 грн.; за II кв. 2009 року в сумі 11286,70
грн.; за III кв. 2009 року в сумі 4452,37 грн.; за
IV кв. 2009 року в сумі 5562,06 грн.; за І кв. 2010
року в сумі 210,00 грн.; за II кв. 2010 року в
сумі 10292,63 грн.».

Окрім того, під час перевірки зроблено
висновок, що в порушення вимог пункту
5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, абзацу 4
підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» ПАТ «Надзбруччя - Лада»
занизило податок на прибуток на 37652
грн., в т.ч.: за ІІІ квартал 2008 року на
суму 16851 грн., за ІV квартал 2008 року на
суму 11202 грн., за І квартал 2009 року на
суму 1647 грн.; за ІІ квартал 2009 року на
суму 2822 грн.; за ІІІ квартал 2009 року на
суму 1113 грн.; за ІV квартал 2009 року на
суму 1391 грн.; за І квартал 2010 року на
суму 53 грн.; за ІІ квартал 2010 року на
суму 2573 грн.

Під час проведення перевірки не було
представлено бухгалтерських
документів, які б підтверджували
прихід товару. Зокрема, договорів,
товарно-транспортних накладних
(шляхових листів), сертифікатів
відповідності, свідоцтв відповідності
та паспортів якості. Приймання
продукції по кількості проводиться по
чітко і ясно оформлених відпускних і
розрахункових, транспортних та
супровідних документів
(рахунок-фактура, специфікації, акт
приймання-передачі, описи, пакувальні
ярлики, інші) постачальника або
виробника. У випадку відсутності таких
документів, складається акт про
фактичну наявність продукції.
Підприємством для перевірки не надано
приведених вище первинних документів.

Судом встановлено, що ПАТ «Надзбруччя -
Лада» включило до податкового кредиту
суми ПДВ відповідно до податкових
накладних, в яких відсутній підпис,
печатка продавця, опис номенклатури
товарів (робіт, послуг) та їх кількості
(обсягу, об'єму), що позивач підтверджує
у своїй позовній заяві, зокрема,
податкова накладна № 0000201 від 28 липня
2008 року ТОВ «Світ мастил» на суму ПДВ
333,32 грн., податкова накладна № 1018 від 11
березня 2009 року ТОВ «Стікс» на суму ПДВ
4060,89 грн., податкова накладна № 762 від 30
квітня 2010 року ЗАТ «Закарпаття - Лада»
на суму ПДВ 10240,00 грн.

Тому суд приймає до уваги висновок
контролюючого органу про те, що в
порушення вимог підпунктів 7.2.1, 7.2.3, 7.2.6
пункту 7.2, підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» ПАТ «Надзбруччя - Лада»
занизило ПДВ всього на суму 14634,21 грн., в
тому числі за липень 2008 року на суму 333,32
грн., березень 2009 року на суму 4060,89 грн.,
за квітень 2010 року на суму 10240,0 грн.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи і є
правильними.

Згідно із п. 1.32 статті 1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», чинного на час
виникнення спірних правовідносин,
господарською діяльністю є будь-яка
діяльність особи, направлена на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах.

За правилами п. 5.1 ст. 5 вказаного Закону
валовими витратами виробництва та
обігу є сума будь-яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Положеннями пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
цього ж Закону передбачено, що не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Згідно з пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
передбачено, що не дозволяється
включення до податкового кредиту сум
сплаченого (нарахованого) податку на
додану вартість, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пп. 7.2.6 цього
Закону).

Відтак, на думку апеляційного суду,
необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
ПДВ є факт придбання товарів та послуг
із метою їх використання в
господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування ПДВ мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. Водночас за
відсутності факту придбання товарів чи
послуг або в разі якщо придбані товари
чи послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку
відповідні суми не можуть включатися
до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з ПДВ навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного суд
апеляційної інстанції вважає, що для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

При цьому приписами статті 1
зазначеного Закону передбачено, що
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Таким чином,
визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

Виходячи із наведених приписів Закону
«Про податок на додану вартість»
необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
ПДВ є факт придбання товарів та послуг
із метою їх використання в
господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування ПДВ мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з ПДВ навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

При цьому апеляційний суд погоджується
із думкою суду першої інстанції про те,
що з урахуванням відсутності у
позивача документів у підтвердження
факту передачі ПАТ «Надзбруччя-Лада»
від зазначених приватних підприємців
товарно-матеріальних цінностей у
відповідності до податкових накладних,
відсутність актів приймання-передачі
товару, довіреності на отримання
товарно-матеріальних цінностей,
документів у підтвердження
транспортування товару у
контролюючого органу були наявні
правові підстави для висновку про
непідтвердження реальності таких
господарських операцій, а відтак про
правомірність нарахування позивачу
податкових зобов'язань по податку з
прибутку та ПДВ оскаржуваними
податковими повідомленнями-рішеннями
від 17.01.2011 року.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
суд першої інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства
«Надзбруччя-Лада» залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 12 липня 2011
року у справі № 2а-1970/1637/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук