Справа № 817/3236/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2014 р. м. Київ
К/800/7075/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

за участю:

секретаря
Левіної А.А.

представника позивача Опанасюка
А.О.

представника відповідача
Корчинскої М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Рівненської митниці Міндоходів на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 22 січня 2014 року

у справі № 817/3236/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю госпрозрахункової
фірми «Камаз-Транс-Сервіс»

до Рівненської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Рівненській області

про визнання
протиправним та скасування рішення,
стягнення коштів

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
госпрозрахункова фірма
«Камаз-Транс-Сервіс» (далі - ТОВ
«Камаз-Транс-Сервіс») звернулось до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Рівненської митниці Міндоходів,
Головного управління державної
казначейської служби України у
Рівненській області про визнання
протиправним та скасування рішення,
стягнення коштів.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 24.10.2013,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22.01.2014,
позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Рівненської митниці про
коригування митної вартості товарів
від 27.06.2013 №204050001/2013/000039/2.

Стягнуто з Державного бюджету України
через Головне управління Державної
казначейської служби України у
Рівненській області на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю госпрозрахункової
фірми «Камаз-Транс-Сервіс» суму
надмірно сплачених коштів у розмірі 10
980,59 грн. за митною декларацією від
27.06.2013 №204050001/2013/041642.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, Рівненська
митниця оскаржила їх у касаційному
порядку.

У касаційній скарзі касатор просив
скасувати вказані рішення судів
попередніх інстанцій з мотивів
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, прийняти нове
рішення - про відмову у задоволенні
позову.

Касаційна скарга обґрунтована, серед
іншого, тим, що відповідач правомірно
застосував резервний метод визначення
митної вартості товару, оскільки ТОВ
«Камаз-Транс-Сервіс» на вимогу митного
органу не надав всіх необхідних
документів для підтвердження
заявлених декларантом числових
значень складових митної декларації та
для застосування основного методу
визначення митної вартості ввезеного
позивачем товару.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, наявних у
судовому засіданні представників
сторін, розглянувши та обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 26.04.2013 між ТОВ
«Камаз-Транс-Сервіс» (Україна) та
Фірмою «Reifenwelt» (Німеччина) укладено
зовнішньоекономічний контракт №26-04/2013,
згідно з пунктом 1 якого продавець
систематично, партіями зобов'язується
продати, а покупець - оплатити на умовах
поставки «франко-завод» ІНКОТЕРМС - 2000,
автошини для великовантажних
автомобілів, які були у використанні,
ступінь зносу до 20%. Загальна кількість
товару - 3000 штук, загальна сума договору
- 9000 Євро. Контракт підписаний
представниками двох сторін та
скріплений печатками.

26.06.2013 відділом митного оформлення №1
митого поста «Рівне-Центральний»
Рівненської митниці прийнято до
митного оформлення електронну митну
декларацію №204050001/2013/041632 на товари
(автошини для великовантажних
автомобілів, які були у використанні,
ступінь зносу до 20%), що надійшли на
адресу ТОВ «Камаз-Транс-Сервіс»
(Україна) від Фірми «Reifenwelt» (Німеччина)
на виконання зовнішньоекономічного
контракту 26.04.2013 №26-04/2013.

До електронної митної декларації
додавалися наступні документи: рахунок
- проформа (інвойс) від 13.06.2013 №130081, яким
передбачено поставку товару на
загальну суму 11 600 Євро, вагою нетто 17 500
кг (брутто 17 500 кг), кількістю 240 штук,
умови поставки - «франко-завод»
ІНКОТЕРМС - 2000,; калькуляція витрат від
25.06.2013 №249, згідно з якою витрати по
доставці вантажу склали 1 495 Євро;
платіжне доручення від 14.06.2013 №126 щодо
сплати позивачем для Фірми «Reifenwelt»
(Німеччина) 11 600 Євро, що відповідає
зазначеному рахунку - проформі №130081.

У результаті проведеного контролю із
застосуванням автоматизованої системи
управління ризиками системою було
згенеровано проведення обов'язкової
процедури по контролю правильності
визначення митної вартості товарів.

На підставі статті 53 Митного кодексу
України у декларанта вимагалось
надання додаткових документів,
підтверджуючих заявлену у ВМД митну
вартість товару, а саме: копію митної
декларації країни відправлення,
прейскуранти (прайс - листи) виробника
товару, виписку з бухгалтерської
документації, висновок експертних
організацій про вартісні
характеристики товару, рахунки про
сплату посередницьких послуг.

У зв'язку з тим, що ТОВ
«Камаз-Транс-Сервіс» надано лише
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару, копію митної декларації країни
відправлення, а також лист з відмовою у
наданні інших документів, Рівненською
митницею було прийняте рішення про
коригування митної вартості товарів
від 27.06.2013 №204050001/2013/000039/2 та картку
відмови у митному оформленні товарів
№204050001/2013/40035. Позивачем на підставі
запиту про оплату Рівненської митниці
було додатково сплачено митні платежі
та ПДВ на загальну суму 10 980,59 грн. та
подано нову ВМД №204050001/2013/041642
відповідно до вимог Митного кодексу
України.

Також судами попередніх інстанцій
установлено, що визначення митної
вартості товару Рівненською митницею
здійснено шляхом застосування
резервного методу на підставі ціни
договорів щодо ідентичних та подібних
товарів, а саме: шин пневматичних,
гумових, що були у використанні,
ступінь зносу до 20%, які були ввезені на
територію України 24.01.2013 за ВМД №
204050001/2013/040150. У той же час, угоди
укладались з іншими нерезидентами
різних країн відправлення: у цьому
спорі з компанією «Reifenwelt» (Німеччина),
а у попередньому договорі - з компанією
«Tony Pneus Srl» (Італія). Крім того, шляхом
дослідження вантажно-митних
декларацій від 24.01.2013 та від 26.06.2013
судами попередніх інстанцій
установлено, що комерційні назви
пневматичних шин, які ввозилися,
практично не співпадають.

Крім того, проаналізувавши надані ТОВ
«Камаз-Транс-Сервіс» до митного
оформлення документи за основним
методом визначення митної вартості
товару, суди попередніх інстанцій
дійшли висновку, що ці документи
визначають однакову ціну за одиницю
товару та розбіжностей у них немає.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції виходив з
того, що рішення про коригування митної
вартості товарів від 27.06.2013
№204050001/2013/000039/2 прийнято неправомірно,
оскільки декларант подав усі необхідні
документи, які підтверджували
зазначену у декларації митну вартість
товару та давали можливість визначити
митну вартість за ціною угоди
відповідно до пункту 1 частини першої
статті 57 Митного кодексу України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованим
висновком судів попередніх інстанцій
з огляду на таке.

Відповідно до положень частин
першої-третьої статті 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Згідно з частиною першою статті 57
Митного кодексу України Визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2 ст. 57 МК України).

Частиною другою статті 58 Митного
кодексу України визначено, що метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Ураховуючи, що всі надані ТОВ
«Камаз-Транс-Сервіс» до митного
оформлення документи, які передбачені
частиною другою статті 53 Митного
кодексу України, не містили
розбіжностей, ознак підробки та
містили всі відомості, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів та
відомості щодо ціни, яка підлягала
сплаті за товар, суд касаційної
інстанції вважає правильним висновок
судів попередніх інстанцій щодо
протиправності оспореного у справі
рішення про коригування митної
вартості товару.

Відповідно до положень частин першої
та другої статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, суд касаційної інстанції
не бере до уваги доводи Рівненської
митниці щодо відмови позивача надати
всі додатково витребувані документи,
оскільки висновок експертних
організацій про вартісні
характеристики товару не є
обов'язковим для визначення митної
вартості, а вимога надати рахунки про
сплату посередницьких послуг є взагалі
необґрунтованою за умов
безпосереднього укладення у
зовнішньоекономічний контракту
позивачем і продавцем на умовах
поставки «франко-завод» ІНКОТЕРМС - 2000
з урахуванням самостійної доставки
товару ТОВ «Камаз-Транс-Сервіс».

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування чи зміни
оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Рівненської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 22 січня 2014 року в цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.