Справа № 817/1186/14
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1186/14

27 травня 2014 року 15год. 25хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Жуковської Л.А. за
участю секретаря судового засідання
Мельничук О.А. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:

позивача: представник Шугалевич В.І.,

відповідача: представник Ціпан О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Рівненського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
доБерезівського сільського
споживчого товариства про стягнення
адміністративно - господарських
санкцій та пені,ВСТАНОВИВ :

Рівненське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулося до Рівненського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Березівського сільського споживчого
товариства про стягнення на користь
держави
адміністративно-господарської санкції
в сумі 92 803 грн. 12 коп. та пеню - 222 грн. 72
коп., всього - 93 025 грн. 84 коп.

Позовні вимоги обгрунтовані
наступними обставинами.

Вказує, що відповідно до звіту
середньооблікова кількість штатних
працівників відповідача становить 1299
осіб, середньорічна заробітна плата
штатного працівника складає 23 200, 78 грн.
Згідно із ст. 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" кількість штатних
працівників, яким встановлена
інвалідність і мають працювати на
робочих місцях - 5 осіб, а
працевлаштовано лише 1 особу.

Зазначає, що відповідачем по справі
порушено норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів. З огляду
на це, у відповідності до ч.1 ст. 20 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
відповідач повинен сплатити
адміністративно-господарську санкцію
в сумі 92 803, 12 грн.

Крім того, було порушено термін сплати
санкцій, у зв'язку з чим було
нараховано пеню у розмірі 222, 72 грн.

Відповідач позов не визнав, про що
подав письмове заперечення (вх.№9526/14
від 12.05.2014 р. -а.с.21-22).

У своєму запереченні звертає увагу на
те, що на виконання свого обов'язку
Березівським сільським споживчим
товариством було створено 4 робочі
місця для інвалідів, про що повідомлено
Рокитнівський районний центр
зайнятості відповідними звітами.

На думку відповідача, Березівським
сільським споживчим товариством було
вжито всіх необхідних і залежних від
нього заходів щодо утворення робочих
місць для працевлаштування інвалідів.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав повністю з
підстав, викладених у позовній заяві,
просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник
відповідача позов заперечив у повному
обсязі з підстав, викладених у
письмовому запереченні, просив у
позові відмовити повністю

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд прийшов до висновку, що
адміністративний позов підлягає дл
задоволення повністю з наступних
підстав.

Як встановлено судом, Березівським
сільським споживчим товариством
подано до Рівненського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
форми № 10-ПІ, де зазначило, що
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
становить 129 осіб (рядок 01), з них
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 1 особа (рядок 02),
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" - 5 осіб (рядок 03),
середньорічна заробітна плата
штатного працівника складає 23200, 78 грн.
(рядок 05), сума
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих
місць для працевлаштування інваліді -
92803, 12 (рядок 06) (а.с.5).

Тим самим, із звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
форми № 10-ПІ, вбачається, що 4
працівника не було працевлаштовано.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» передбачено, що
для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
від середньооблікової чисельності
штатних працівників облікового складу,
а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у
кількості одного робочого місця.
Відповідно до ч. 2, 3 зазначеної статті
Закону роботодавці самостійно
розраховують кількість робочих місць
для працевлаштування інвалідів
відповідно до нормативу, встановленого
частиною першої цієї статті, та
самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 10.02.2007
№ 42 затверджена форма звітності № 10-ПІ
«;Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів» та
Інструкція щодо її заповнення. Згідно
п. 3.1. Інструкції середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу за рік визначається
відповідно до п. 3.2. Інструкції зі
статистики кількості працівників,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 28.09.2005
року № 1442/11722. За таким же правилом
визначається середньооблікова
кількість штатних працівників за рік,
яким відповідно до чинного
законодавства встановлена
інвалідність.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Відповідно до ст. 18-1 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інвалідів, кваліфікації
та знань з урахування його бажань.

При цьому, частиною 3 статті 18 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» чітко
визначені обов'язки підприємства, що
використовує найману працю виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Матеріалами справи стверджується, що
відповідачем звіти про наявність
вакансій подавались до Рокитнівського
районного центру зайнятості тільки 2
(два) рази: 08.02.2013 р. (а.с. 26) та 17.09.2013 р.
(а.с. 23-25), що аж ніяк не може свідчити
про наявність таких вакансій протягом
всього звітного 2013 року.

На думку суду, оголошення про
можливість працевлаштування інвалідів
розміщеного на дошці інформації
Глиннівської сільської ради з лютого
місяця 2013 р. не засвідчує, що
Березівське сільське споживче
товариство вжило всіх необхідних
заходів для створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів, позак
інших дій спрямованих на заповнення
таких вакансій не вчинялося.

Відповідно до ч.1 ст. 20 цього Закону
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до ч.2 ст. 20 Закону України №
875 порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Слідує, що нарахування
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті інвалідами робочі місця є
заходом впливу до правопорушника у
сфері господарювання, у зв'язку зі
скоєнням правопорушення.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено,
що завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім того, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, а суд згідно
ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Позивачем доведено факт, що з боку
відповідача мало місце порушення вимог
Закону України № 875, а тому вимоги
Рівненського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
щодо стягнення таких санкцій та пені є
обґрунтованими та підставними.

При прийнятті постанови по суті
позовних вимог суд врахував також
позицію Вищого адміністративного суду
України та Верховного Суду України.

Так, у постанові Вищого
адміністративного суду України від 3
травня 2012 року (№ К-37296/10), касаційний
суд дійшов висновку про те, що суди
попередніх інстанцій помилково
виходили з того, що відповідач у 2009 році
вжив заходів зі створення робочих
місць для інвалідів та повідомив
органи працевлаштування інвалідів про
створення відповідних робочих місць,
що унеможливило направлення цими
органами до підприємства відповідача
інвалідів для працевлаштування, адже з
матеріалів справи вбачається, що
тільки у січні-березні та вересні 2007
року відповідач надав органам,
зазначеним у статті 18 Закону № 875-ХІІ,
інформацію щодо наявності робочих
місць для працевлаштування інвалідів
за формою № 3-ПН, чим і не виконав
обов'язку щомісячно інформувати
державну службу зайнятості та місцеві
органи соціального захисту про вільні
робочі місця та вакантні посади, на
яких може використовуватися праця
інваліда.

Аналогічна позиція викладена в
постановах Верховного Суду України від
02.04.2013 року, 16.04.2013 року.

Оскільки факт наявності порушення
відповідачем знайшов своє
підтвердження в ході судового
розгляду, то позов підлягає до
задоволення у повному обсязі.

Відповідно до статті 94 КАС України
підстави для розподілу судових витрат
відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Березівського сільського
споживчого товариства на користь
держави в особі Рівненського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарську санкцію
в сумі 92 803 грн. 12 коп. та пеню - 222 грн. 72
коп., всього - 93 025 грн. 84 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Жуковська Л.А.