Справа № 826/3545/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2014 року № 826/3545/14
Окружний адміністративний суд
міста Києва в складі судді Качура І.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю Торговий Дім
«Укрлегсировина» до Сумської митниці
Міндоходів про визнання дій
протиправними, скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії.
До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю Торговий
Дім «Укрлегсировина» (далі по тексту
також - позивач) з позовом до Сумської
митниці Міндоходів (далі по тексту
також - відповідач), в якому просило:
- визнати протиправними дії
Сумської митниці Міндоходів щодо
коригування митної вартості товару
згідно з рішенням про коригування
митної вартості товарів від 18
листопада 2013 року № 805170000/2013/000195/2.;
- скасувати рішення Сумської
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів від 18
листопада 2013 року № 805170000/2013/000195/2.;
- зобов'язати Сумську митницю
Міндоходів, здійснити коригування
митної вартості товарів, імпортованих
ТОВ ТД «Укрлегсировина», за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються.
В обґрунтування позовних вимог
позивач покликається на те, що
позивачем митному органу був наданий
весь пакет документів, необхідний для
визнання задекларованої митної
вартості, а відповідач безпідставно
збільшив розмір митної вартості
імпортованого позивачем товару.
Відповідач у судове засідання не
прибув, про час, дату і місце проведення
судового розгляду справи повідомлявся
Разом з тим, 12.05.2014р. через канцелярію
суду надійшли письмові заперечення
щодо позовних вимог, мотивовані тим, що
подані позивачем документи не містили
всіх даних відповідно до обраного
методу визначення митної вартості, а
також містили розбіжності. Крім того,
задекларована митна вартість товарів
виявилась меншою від рівня митної
вартості товарів, митне оформлення
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справи у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.
Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов підлягає частковому задоволенню
з огляду про наступне.
Матеріалами справи встановлено,
що Товариство з обмеженою
відповідальністю Торговий Дім
«Укрлегсировина» є юридичною особою та
здійснює господарську діяльність,
пов'язану, зокрема з імпортом товарів,
одним із видів яких є взуття.
Виробником товару є фірма Super Protective Shoes
(Pvt) Ltd, країна виробник Бангладеш.
Поставка та ввезення на митну
територію України взуття здійснюється
на підставі контракту № ULS/SPS/1 від 28
грудня 2012 року. Відповідно до п.1.1.
контракту, ціни на товар договірні та
встановлюються в специфікації, яка є
невід'ємною частиною договору.
Судом встановлено, що відповідно до
комерційного інвойсу № 5-78 від 25
вересня 2013 року позивач здійснив
ввезення на митну територію України та
митне оформлення взуття у кількості 588
пар на суму 5698,42 дол. США, що курсом НБУ
Разом з тим, до ввезення товарів на
митну територію України позивачем
подано попередню митну декларацію №
805170000/2013/002976 від 04 листопада 2013 року.
10 листопада 2013 року товар розміщено на
складі ТОВ «Таланпром» згідно договору
відповідального зберігання № 12/2 від
01.09.2013 року ( митна декларація №
805170000/2013/003048).
Так, з метою розмитнення поставленого
товару позивачем була подана до
митного оформлення митна декларація №
805170000/2013/003079 від 18 листопада 2013 року, у
якій товар був задекларований у митний
режим «імпорт» по ціні, визначеній в
комерційному інвойсі 5698,42 дол. США.
В ході судового розгляду справи
підтверджено, що до вказаної митної
декларації були подані наступні
товаросупроводжувальні документи, які
підтверджують митну вартість: - карта
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами 100/2012/0005158 від 22.02.2013;
міжнародна автомобільна накладна (СМR)
293/2 від 11.11.2013 року; - коносамент (Віll of
lading) DАІСLКР133313А від 06.10.2013 року; -
рахунок-фактура про надання
транспортно - експедеційних послуг від
виконавця договору про
транспортно-експедиційні послуги
СФ-0000462 від 13.11.2013; - документ, що
підтверджує вартість перевезення
товару, платіжне доручення № ЕХР/1746&
1747/2013 від 09.10.2013 року;
виписка з бухгалтерської документації
б/н від 25.09.2013 року; каталог виробника
товару від 25.09.2013 року; прейскурант
(прайс - лист виробника) товару б-н від
01.06.2013 року; висновок про вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією Укрпромзовнішекспетриза
№ 4860 від 25.10.2013 року; розрахунок ціни
(калькуляція) б-н від 25.09.2013 року;
рахунок - фактура (інвойс) S-78 від 25.09.2013
року; пакувальний лист б-н від 25.09.2013
зовнішньоекономічного договору,
генеральна специфікація до додаткової
Угоди 3 від 04.07.2013 року; доповнення до
зовнішньоекономічного договору,
додаткова угода 3 від 04.07.2013 року;
доповнення до зовнішньоекономічного
договору, спец.4 від 18.09.2013 року;
зовнішньоекономічний договір № ULS/SPS
від 28 грудня 2012 року; договір на
декларування № 12/1 від 09.03.2013 року;
внутрішній договір складського
зберігання, договір відповідального
зберігання від 01.09.2013 року; висновок
державної санітарно-епідеміологічної
довідка про проведення декларування
валютних цінностей, доходів та майна,
ДПІ Голосіївського р-ну від 13.11.2013 року;
від 01.06.2013 року; декларація про
відповідність (виробник, або
уповноважена ним особа чи постачальник
у встановлених техн. регламентами
інформація про позитивні результати
здійснення санітарно -
ерідеміологічного контролю товару (для
товарів, що не підлягають екологічному
контролю) 2730 від 12.11.2013 року; інформація
про позитивні результати здійснення
радіологічного контролю товару (для
товарів, що не підлягають екологічному
контролю) 2730 від 12.11.2013 року; відомості
про тару та упаковку 915 від 26/07/2001;
сертифікат про походження товару
загальної форми МСС/131028372 від 28.10.2013
року; сертифікат ISO 12/04/2012; - сертифікат
ISO 24/04/2012; акт зважування контейнеру б-н
від 11.11.2013 року; екологічна декларація
про оплату фрахту б-н від 30/10/2013 року;
лист відправника про страхування б-н
від 30.10.2013 року; лист відправника б-н від
13.11.2013 року; лист відправника про
виробничі потужності б-н від 25.09.2013
року; лист відправника про страхування
№87 від 13.11.2013 року; наряд на
відвантаження контейнеру № 293 від
31.10.2013 року; лист про страхування № 82
від 04.10.2013 року;
сертифікат якості виробника б-н від
25.09.2013 року; копія митної декларації
За результатами перевірки митної
декларації, органом доходів та зборів
було відмовлено у митному оформленні
товарів згідно картки відмови
В митному оформленні було відмовлено з
причин неподання повного пакету
документів для підтвердження митної
вартості. Разом з тим, відповідачем не
вказано, яких саме документів не
достатньо для визначення митної
В межах розгляду справи підтверджено,
що позивачем було надано для
підтвердження заявленої митної
вартості товару наступні документи:
контракт та специфікації, свифт про
сплату продавцю за специфікацією № 3
від 04.07.2003 року; калькуляція виробника,
витяг з бухгалтерського обліку
виробника щодо калькуляції, лист
виробника про відсутність страхування
по перевозці, лист отримувача, щодо
умов СFR, лист продавця про сплату
фрахту, рахунок на оплату фрахту
Продавцем, експортна декларація
Продавця, рахунок на оплату послуг
(Одержувача) ТОВ «Таланпром», каталог
виробника, прайс лист виробника,
«Укрпромзовнішекспертиза», інвойс 5-78,
лист відправника, що підтверджує
За наслідком розгляду додаткових
документів позивача, відповідачем
прийнято рішення про коригування
митної вартості імпортованого
позивачем товару від 18 листопада 2013
року № 805170000/2013/000195/2, відповідно до
США та картку відмови в прийнятті
митної декларації від 18 листопада 2013
Як свідчить графа 33 «Обставини
прийняття рішення та джерела, що
використовувались митним органом для
коригування митної вартості» основний
метод не застосовувався тому, що
використані декларантом відомості не є
об'єктивними та достатньо
підтвердженими документально. Втім,
митним органом не зазначено, в чому
саме виражається необ'єктивність таких
Крім того, у вищевказаній графі 33
вказано, що декларантом не надано
запитані додаткові документи
(специфікація до контракту, виписка з
бухгалтерської документації,
специфікації, прейскуранти виробника
товару, калькуляцію, інформацію
біржових організацій про вартість
товару). Наведену обставину суд оцінює
критично з огляду на те, що відповідно
до графи 44 митної декларації вказані
документи були надані митному органу.
Також в поданих запереченнях до
позову митний орган зазначав про
наступні виявлені розбіжності: -
декларантом не надано до митного
оформлення належний документ про
походження товару, а наданий документ
не дає змоги встановити країну
походження імпортованого товару. З
наведеними доводами суд не може
погодитись з огляду на те, що
відповідно до сертифікату походження,
наданого позивачем як до суду, так і до
митного органу під час митного
оформлення встановлено, що
імпортований товар вироблений у
Позивач не погоджуючись з
рішенням відповідача оскаржив його до
Окружного адміністративного суду
міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд
виходив із наступного.

Митна справа в Україні регулюється
Митним кодексом України.

Статтею 7 Митного кодексу України
визначено, що державну митну справу
становлять встановлені порядок і умови
переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення, застосування
механізмів тарифного і нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, справляння митних
платежів, ведення митної статистики,
обмін митною інформацією, ведення
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
здійснення відповідно до закону
державного контролю нехарчової
продукції при її ввезенні на митну
територію України, запобігання та
протидія контрабанді, боротьба з
порушеннями митних правил, організація
і забезпечення діяльності митних
органів та інші заходи, спрямовані на
реалізацію державної політики у сфері
державної митної справи. Державна
митна справа здійснюється з
додержанням прийнятих у міжнародній
практиці форм декларування товарів,
методів визначення митної вартості
товарів, систем класифікації та
кодування товарів та системи митної
статистики, інших загальновизнаних у
світі норм і стандартів. Правове
регулювання митної вартості товарів та
методів її визначення здійснюється
розділом ІІІ Митного кодексу України.

У статті 4 Митного кодексу України
(надалі за текстом - «МК України»)
надано визначення термінів, що
вживаються у ньому, розкрито і зміст
терміну «митний контроль» - це
сукупність заходів, що здійснюються з
метою забезпечення додержання норм
цього Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, міжнародних
договорів України, укладених у
встановленому законом порядку.

Визначення митної вартості - це
сукупність дій щодо встановлення саме
кількісного значення вартості
імпортованого товару з метою митного
обкладення. Регламентується тільки
нормами статей 267-273 МК України.

Декларування митної вартості - це
сукупність дій щодо заявлення
декларантом митному органу вже
визначеної митної вартості
імпортованого товару. Регламентується
нормами ст. 262 МК України та іншими
підзаконними нормативно-правовими
актами, включаючи накази Держмитслужби
України, основний із яких - Порядок
декларування митної вартості товарів,
які перемішуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20.12.2006 року.

За приписами частини 1 статті 318 МК
України митному контролю підлягають
усі товари, транспортні засоби
комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України.

Відповідно до статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Так, згідно статті 52 МК України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: 1) нарахування
митних платежів; 2) застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; 3) ведення митної статистики; 4)
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки.

Частиною 2 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, визначається відповідно до
глави 9 «Методи визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування» Митного кодексу України.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом; 2)
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; 3) нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації.

Відповідно до частин 1-3 ст. 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України
визначено, що документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

За змістом статті 54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.. За
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 5 названої статті МК
України органу доходів і зборів, з
метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, надано право
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Згідно частини 3 статті 53 МК України у
разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 МК
України орган доходів і зборів може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

За приписами ст. 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний. Основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції). Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Так, за наслідком розгляду додаткових
документів позивача, відповідач
прийшов до висновку про те, що метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, не може бути
застосований, оскільки надані
декларантом документи мають
розбіжності (проте відповідачем не
зазначено які саме), запитані
додаткові документи надані не в
повному обсязі (знову таки не зазначено
які документи не подані).

Суд критично ставиться до таких
доводів відповідача, з огляду про
наступне.

Згідно зі статтею 64 МК України у разі
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58-63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі.

Згідно з пунктом 2 Порядку здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 09.04.2008 №339, контроль за правильністю
визначення митної вартості товарів під
час проведення операцій їх митного
контролю і митного оформлення
здійснюється митним органом
відповідно до статті 41 Митного кодексу
України, у тому числі шляхом проведення
перевірки документів, поданих для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, і відомостей, що
необхідні для здійснення митного
контролю, а також порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено.

Відповідно до статті 58 МК України метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції),
використовується в разі, якщо: немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) стосовно продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, що унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не може бути
зроблено відповідне коригування
відповідно до положень частини другої
цієї статті; 4) покупець і продавець не є
пов'язаними між собою особами або хоч і
є пов'язаними між собою особами, але ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

В ході судового розгляду встановлено, у
спірних правовідносинах відсутні
будь-які умови або застереження, які
унеможливлюють визначення вартості
Товару за основним методом.

Суд звертає увагу на те, що відповідач
при визначені митної вартості товару
за другорядним методом не надав будь
яких аргументованих конкретних
доводів щодо неможливості
застосування основного методу
визначення митної вартості, про що не
було зазначено і в спірних рішеннях про
визначення митної вартості товару.

Таким чином, відповідач використовуючи
владні управлінські функції при
визначенні митної вартості товару
митний орган порушив порядок
черговості послідовного використання
методів, передбачених статтями 267-272
Митного кодексу України.

Суд звертає увагу на те, що норми
Митного Кодексу України є єдиним
джерелом, що містять норми для
визначення митної вартості товарів,
тільки на підставі і у відповідності з
цими нормами здійснюється визначення
митної вартості товарів за всіма
методами її визначення, в тому числі
коригування митної вартості;
здійснюється встановлення наявності
або відсутності тих умов, які роблять
можливим або неможливим застосування
того або іншого методу визначення
митної вартості; встановлюються
правила черговості застосування
різних методів.

Враховуючи вищевикладені обставини,
виходячи із системного аналізу норм
чинного законодавства України, суд
прийшов до висновку про те, що рішення
про коригування митної вартості
товарів від 18 листопада 2013 року
№805170000/2013/000195/2 прийнято відповідачем з
порушенням порядку.

Оскільки за результатами розгляду
справи судом не встановлено обставин,
які унеможливлюють визнання
задекларованої митної вартості
товарів за першим методом, це вказує на
протиправність прийняття відповідачем
рішення про коригування митної
вартості 18 листопада 2013 року
№805170000/2013/000195/2 та має наслідком його
скасування.

Позиція суду повністю узгоджується з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною у постанові у
справі №21-91а12 від 29.05.2012р.

Разом з тим, позовні вимоги позивача
про зобов'язання Сумської митниці
Міндоходів, здійснити коригування
митної вартості товарів, імпортованих
ТОВ ТД «Укрлегсировина», за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються не
підлягають задоволенню, з огляду про
наступне.

Адміністративний суд,
перевіряючи рішення, дію чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Перевірка доцільності
переступає компетенцію
адміністративного суду і виходить за
межі завдання адміністративного
судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням
суд розуміє таке повноваження, яке
надає певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
які визначені законом,
адміністративний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення.

В той час як аналіз положень статей 265,
266 МК та Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339, свідчить про
те, що питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.

За таких обставин, суд звертає
увагу на те, що вирішення судом питання
про зобов'язання здійснити коригування
митної вартості товарів за відповідним
методом фактично було б перебиранням
функцій митного органу, що є
недопустимим в силу закону.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини, суд
прийшов до висновку про те, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірність
спірного рішення

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії
Сумської митниці Міндоходів, щодо
коригування митної вартості товару
згідно з рішенням про коригування
митної вартості товарів від 18
листопада 2013 року № 805170000/2013/000195/2.

Скасувати рішення Сумської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від 18 листопада 2013
року № 805170000/2013/000195/2.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
І.А. Качур