Справа № 740/2082/14
Суддя: Куровський Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/2082/14
Провадження 2-а/740/55/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м.Ніжин

Ніжинський
міськрайонний суд

в складі судді Куровського Ю.В.

при секретарі Ісаєнко А.М.

у відкритому судовому засіданні в
м.Ніжин розглянув адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до в.о.
начальника Держспоживінспекції у
Чернігівській області Соколова
Олександра Віталійовича про
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення №0174
від 05.05.2014 року,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулась з позовом до
в.о. начальника Держспоживінспекції у
Чернігівській області Соколова
Олександра Віталійовича про
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення №0174
від 05.05.2014 року, посилаючись на те, що 05
травня 2014 року відповідач притягнув її
до адмінвідповідальності у вигляді
штрафу за ч. 1 ст. 155, ст. 168-1 КУпАП за
ніби-то порушення ст.ст. 4, 17 ЗУ «Про
захист прав споживачів» ( далі - Закон)
та п.25 «Правил побутового
обслуговування населення» затверджене
Постановою КМ України № 313 від 16.05.1994
року ( далі - Правила).

Постанову, вважає незаконною,
винесеною з порушенням норм
процесуального та матеріального права.

Під час розгляду справи про
адмінправопорушення встановлено, що
28.12.2013 року до неї звернувся споживач з
вимогою проведення експертизи, але
остання не була проведена, що з погляду
посадової особи, яка проводила розгляд
справи є адміністративним
правопорушенням. При розгляді справи
відповідачем при винесенні рішення не
були враховані строки притягнення до
адмінвідповідальності, які відповідно
до ч. 1 ст. 38 КУпАП рахуються двома
місяцями з дня вчинення. Враховуючи
вищевикладене та час вчинення нею
ймовірного правопорушення,
відповідачем порушені строки
накладення адмінстягнення, що робить
постанову про накладення
адмінстягнення незаконною.

Завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення
є:своєчасне, всебічне, повне і
об'єктивне з'ясування обставин кожної
справи, вирішення її в точній
відповідності з законом, забезпечення
виконання винесеної постанови, а також
виявлення причин та умов, що сприяють
вчиненню адміністративних
правопорушень (ст. 245 КУпАП).

Статтею 256 КУпАП визначений зміст
протоколу про адміправопорушення, який
має містити відомості, зокрема, суть
адміністративного правопорушення та
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення.

Статтею 283КУпАП визначений зміст
постанови в справі про адміністративне
правопорушення, яка має містити,
зокрема, опис обставин, установлених
при розгляді справи з зазначенням
нормативного акта, який передбачає
відповідальність за дане
адміністративне правопорушення.

Як в протоколі, так і в постанові в
справі про адмінправопорушення,
суть/опис обставин встановлених при
розгляді справи зазначено як
непроведения експертизи на вимогу
споживача, що ніби передбачено ст. ст.4,
17 Закону та п. 25 Правил.

Враховуючи те, що ст. 4 та 17 Закону,
як і п. 25 Правил мають частини,
зазначення яких відсутнє в протоколі
та постанові, як рішенні по справі,
встановити дійсну суті правопорушення
є не можливим. Враховуючи це, вважає, що
розгляд справи відбувся не у
відповідності до завдань провадження в
справах про адміністративні
правопорушення, адже ст. 168-1 КУпАП
передбачає відповідальність за
надання послуг, що не відповідають
вимогам стандатів, норм та правил, а ч. 1
ст. 155 КУпАП передбачає
відповідальність за порушення правил
торгівлі і надання послуг працівниками
торгівлі, громадського харчування та
сфери послуг, громадянами, які
займаються підприємницькою
діяльністю.

Враховуючи вищевикладене та
враховуючи те, що опис правопорушення
зазначений як не проведення експертизи
на вимогу споживача, притягнення її за
ч. 1 ст. 155 та 168-1 КУпАП є незаконним адже
диспозиція даних статтей перебачає
відповідальність щодо іншої суті
правопорушення, не зазначеного в
протоколі та опису обставин зазначених
в постанові.

Порушення норм матеріального
права при провадженні справи про
адмінправопорушення, на її погляд
полягають в тому, що Законом, визначені
права споживача, які в її випадку
полягають в їх захисті, шляхом
визначеним ст. 8-10 Закону. Статтею 17
Закону, передбачені права споживача у
сфері торговельного та інших видів
обслуговування. Частина 4 ст. 17 Закону
зазначає, що споживач, наділений правом
на перевірку якості, безпеки,
комплектності, міри, ваги та цін
продукції, що замовляється шляхом
вимагання певних документів. Абзац
другий ст. 17 Закону містить
застереження, яке полягає в можливості,
продавцю (виконавцю) визначити причини
втрати якості продукції під час
гарантійного строку але даним
застереженням це право надано не
споживачу, а надавачу послуг адже
споживач послуг має інші способи
захисту своїх прав в тому числі
встановлені ч.4 ст. 17 Закону. Саме для
захисту свого інтресу, продавцю
(виробнику) наданий пріоритет
необхідності визначення причин втрати
якості продукції.

Вважає, що в даному випадку і має
місце засада цивільного законодавства,
як справедливість, добросовісність та
розумність ( п.6, ч.1 ст. З ЦК України), яка
полягає в тому, що при реалізації прав
споживача у надавача послуг (продавця,
виробника) можуть виникнути сумніви
щодо ймовірно виниклих недоліків в
реалізованій продукції. Продавець
(виконавець) для вмотивованої відмови
(що зауважено в абзаці другому ст. 17
Закону), зобов'язаний провести
експертизу але лише після письмового
одержання згоди на це споживача з
попередженням про наслідки таких дій,
які полягають в зобов'язанні споживача
відшкодувати вартість експертизи в
разі наявності висновку про те, що
недоліки виникли після передачі
продукції споживачу. Відповідно
до ч.3 ст.13 ЦК України не допускаються
дії особи, що вчиняються з наміром
зловживання правом . Особа не може бути
примушена до дій, вчинення яких не є
обов'язковим для неї ( ч.2 ст. 14 ЦК
України).

Враховуючи вищевикладене, вважає,
що в її діях відсутній склад
адміністративного правопорушення, а
саме норм ст. ст. 4, 17 Закону та п. 25
Правил, наслідком чого є безпідставне
притягнення до адмінвідповідальності
за ч.1 ст. 155 та ст. 168-1 КУпАП.

Відповідач в судове засідання не
з»явився хоч і був повідомлений про
виклик до суду

Суд вивчивши матеріали справи
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.У відповідності до ст.17 ЗУ
«Про захист прав споживачів» у разі
коли під час гарантійного строку
необхідно визначити втрати якості
продукції,продавець зобов»язаний у
триденний строк з дня одержання від
споживача письмової згоди
організувати проведення експертизи
продукції.Позивач постановою
відповідача від 05.05.2014 року був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за те,що після
звернення споживача ОСОБА_3 з вимогою
проведення експертизи в порушення ст.17
ЗУ «Про захист прав споживачів» таку
експертизу не замовив.Суд вважає,що
оскільки продана продукція не мала
гарантійного строку,то звернення
споживача про проведення експертизи
реалізованого товару не грунтувалось
на законі.Суд вважає,що винесена
постанова про накладення штрафу не
грунтується на вимогах закону і
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.18ч.1п.2,171-2 КАСУ,ЗУ «Про
захист прав споживачів»,КупроАП

П О С Т А Н О В И В

Постанову №0174 від 05.05.2014 року, в.о.
начальника Держспоживінспекції у
Чернігівській області Соколова
Олександра Віталійовича накладення
адміністративного штрафу в розмірі
255грн. на ОСОБА_1 скасувати.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
Ю.Куровський