Справа № 736/267/14(2а/736/23/14)
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
736/267/14(2а/736/23/14)
Головуючий у 1-й інстанції: Корх О.І.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі:
Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Корюківського районного суду
Чернігівської області від 20 березня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства «Слов'янські шпалери - КФТП»
до Відділу державної виконавчої служби
Корюківського районного управління
юстиції Чернігівської області про
визнання рішення протиправним та
скасування постанови про накладення
штрафу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне
товариство «Слов'янські шпалери - КФТП»
звернулося до Корюківського районного
суду Чернігівської області з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Корюківського районного управління
юстиції Чернігівської області про
визнання рішення протиправним та
скасування постанови про накладення
штрафу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
вважає, що постанова про накладення
штрафу від 10.02.2014 року, щодо складання
на користь ОСОБА_2 акту форми П-4
професійного захворювання відповідно
до висновку Центральної експертної
комісії професійних захворювань
«Інституту медицини праці АМН України»
від 15.09.2009 року, підлягає скасуванню,
оскільки 17, 19 грудня 2013 року та 29 січня
2014 року на адресу ВДВС Корюківського
РУЮ позивачем були направлені заяви
про закінчення виконавчого
провадження у зв'язку з фактичним
повним виконанням рішення суду та
наданий акт по формі П-4 стосовно
виконання виконавчого листа № 2-38 від
29.06.2010 року, виданого Апеляційним судом
Чернігівської області щодо
зобов'язання ПАТ "Слов'янські шпалери -
КФТП" скласти акт форми П-4 професійного
захворювання ОСОБА_2 відповідно до
висновку Центральної експертної
комісії професійних захворювань
"Інституту медицини праці АМН України"
від 15.09.2009 року. Тому позивач просить
суд визнати протиправним рішення
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Корюківського районного управління
юстиції Левченко М.О. про винесення
постанови про накладення штрафу від
10.02.2014 року та скасувати постанову про
накладення штрафу від 10.02.2014 року щодо
зобов'язання ПАТ «Слов'янські шпалери -
КФТП» складання на користь ОСОБА_2 акту
форми П-4 професійного захворювання
відповідно до висновку Центральної
експертної комісії професійних
захворювань «Інституту медицини праці
АМН України» від 15.09.2009 року.

Постановою Корюківського районного
суду Чернігівської області від 20
березня 2014 року задоволено вказаний
позов. Визнано протиправним рішення
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Корюківського районного управління
юстиції Левченко М.О. про винесення
постанови про накладення штрафу від
10.02.2014 року та скасувати постанову про
накладення штрафу від 10.02.2014 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову про відмову
у задоволенні даного позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, оскаржувана постанова
суду першої інстанції - скасуванню з
наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 11.10.2013 року постановою
серії ВП № 20484109 в.о. начальника ВДВС
Корюківського РУЮ Кугук А.І. відновлено
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа № 2-38, виданого 12.07.2010
року Корюківським районним судом
Чернігівської області про зобов'язання
ВАТ "Корюківська фабрика технічних
паперів" (ухвалою Корюківського
районного суду Чернігівської області
від 11.04.2012 року боржника замінено на
його правонаступника ПАТ "Словянські
шпалери - КФТП") скласти акт форми П-4
професійного захворювання ОСОБА_2
відповідно до висновку Центральної
експертної комісії професійних
захворювань "Інституту медицини праці
АМН України" від 15.09.2009 року.

17.12.2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про закінчення
виконавчого провадження та надав Акт
розслідування хронічного професійного
захворювання ОСОБА_2 від 07.12.2013 року.

19.12.2013 року позивач повторно звернувся
до відповідача із заявою про
закінчення виконавчого провадження та
надав копію Акту розслідування
хронічного професійного захворювання
ОСОБА_2 від 02.12.2010 року.

29.01.2014 року позивач втретє звернувся до
відповідача із заявою про закінчення
виконавчого провадження.

В.о. заступника начальника ВДВС
Корюківського РУЮ Левченко М.О.
прийнято постанову про накладення
штрафу від 10.02.2014 року.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Задовольняючи даний позов суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
позивача є правомірними та
обгрунтованими, а тому підлягають
задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його необгрунтованим з огляду
на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до пункту першого та
другого статті 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу».

Відповідно до частин першої та третьої
статті 6 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою та другою
статті 11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Частиною 1, 3 статті 5 вказаного Закону
передбачено, що вимоги державного
виконавця щодо виконання рішень
обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Невиконання законних вимог державного
виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Пунктом 1.5 Інструкції з організації
примусового виконання рішень від 02.04.2012
року № 512/5 зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 2 квітня
2012 року за № 489/20802, передбачено, що під
час здійснення виконавчого
провадження державний виконавець
приймає рішення шляхом винесення
постанов, попереджень, внесення подань,
складання актів та протоколів, надання
доручень, розпоряджень, вимог, подання
запитів, заяв, повідомлень або інших
процесуальних документів у випадках,
передбачених Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 75 вказаного вище
Закону після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження. У
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Згідно вимог п. 13.4.5 Інструкції у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника та
встановлює новий строк виконання.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 03.02.2014 року заступником
начальника ВДВС Корюківського РУЮ
Левченком М.О. складено акт державного
виконавця, яким встановлено, що
боржником надано акт форми П-4, який не
відповідає висновку Центральної
експертної комісії професійних
захворювань Інституту медицини праці
Академії медичних наук України від
15.09.2009 року.

Вимоги до акту розслідування
хронічного професійного захворювання
встановлені п. 78 та додатком № 15
Порядку, а з 01.01.2012 року - п.86 та додатком
№ 17 Порядку проведення розслідування
та ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 30
листопада 2011 року № 1232.

Зокрема, відповідно до п. 78 Порядку акт
розслідування хронічного професійного
захворювання складається комісійно за
формою П-4 згідно з додатком 15, у якому
відображаються заходи щодо
запобігання розвиткові професійного
захворювання та забезпечення
нормалізації умов праці, а також
установлюються особи, які не виконали
відповідні вимоги законодавства про
охорону праці і про забезпечення
санітарного та епідемічного
благополуччя населення. А відповідно
до п.86 чинного Порядку за результатами
розслідування комісія складає акт
проведення розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання за формою П-4 згідно з
додатком 17, в якому зазначаються
основні умови, обставини і причини
виникнення професійного
захворювання, заходи щодо запобігання
розвитку професійного захворювання та
забезпечення нормалізації умов праці,
а також встановлюються особи, які не
виконали відповідні вимоги
законодавства про охорону праці і про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення.

Відповідно до норм п. п. 72-78 Порядку
висновком спеціалізованого
лікувально-профілактичного закладу
або ж Інституту медицини праці
Академії медичних наук встановлюється
діагноз і зв'язок захворювання з
впливом шкідливих виробничих факторів
і трудового процесу. Такий висновок є
лише підставою для направлення у
триденний строк повідомлення за формою
П-3 роботодавцю та керівнику
підприємства, шкідливі виробничі
фактори на якому призвели до
виникнення професійного захворювання,
для організації розслідування причин
виникнення професійного захворювання.
Вимоги ж до форми та змісту акту
розслідування хронічного професійного
захворювання визначені наведеними
вище положеннями п. 78 та додатком № 15
Порядку, а з 01.01.2012 року - п. 86 та додатком
№ 17 чинного Порядку.

При цьому, колегією суддів встановлено,
що судовим рішенням, на підставі якого
видано виконавчий лист та здійснюється
спірне виконавче провадження, боржника
зобов'язано скласти акт проведення
розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
ОСОБА_2 за формою П-4 відповідно до
висновку Центральної експертної
комісії професійних захворювань
Інституту медицини праці Академії
медичних наук України від 15.09.2009 року.

Однак, надані державному виконавцю
підтвердження виконання зазначеного
вище виконавчого документа свідчать
про те, що відповідачем була створена
комісія, яка відмовила у складанні акта
за зазначеною вище формою, склавши
натомість акт про недоцільність
складення акту форми П-4.

Отже, колегія суддів вважає, що
відповідачем фактично судове рішення
виконано не було, при цьому створена
відповідачем комісія взяла на себе
повноваження експертної комісії
спеціалістів спеціалізованих
лікувально-профілактичних закладів, що
визначені в переліку, затвердженому
МОЗ України, а тому постанова
державного виконавця про накладення на
позивача штрафу є правомірною.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає неправильним висновок суду
першої інстанції про те, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

За вказаних обставин колегія суддів
вважає доводи апеляційної скарги
обґрунтованими, а тому вона є такою, що
підлягає задоволенню.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції невірно надана правова
оцінка обставинам справи, оскаржуване
судове рішення постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Постанову Корюківського районного
суду Чернігівської області від 20
березня 2014 року - скасувати та ухвалити
нову постанову, якою у задоволенні
адміністративного позову Публічного
акціонерного товариства «Слов'янські
шпалери - КФТП» до Відділу державної
виконавчої служби Корюківського
районного управління юстиції
Чернігівської області про визнання
рішення протиправним та скасування
постанови про накладення штрафу -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя

Мельничук В.П.

Судді:

Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.