Справа № 2а-10680/11/2670
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/31157/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Комсомольську Полтавської області
до Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та кредит" стягнення
заборгованості за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та кредит" на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 25 серпня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2012
року, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Комсомольську Полтавської області
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом про
стягнення заборгованості в розмірі 341
748,66 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
серпня 2011 року адміністративний позов
задоволено, стягнуто з Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м. Комсомольську заборгованості зі
сплати фінансової санкції в сумі 341748, 66
грн.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2012
року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 серпня 2011 року залишено без змін.

Публічне акціонерного товариства "Банк
"Фінанси та кредит" не погодилось з
постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 серпня 2011 року та ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 квітня 2012 року і звернулось до
суду з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню, на підставі наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

Філія «ПРУ ВАТ Банк «Фінанси та Кредит»
приймає від страхувальника ВАТ
«Рижівський гранкар'єр» платіжні
доручення та інші платіжні документи
на видачу (перерахування) коштів для
виплат заробітної плати (доходу), на які
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховуються страхові
внески, та здійснює видачу
(перерахування) зазначених коштів, не
дотримуючись умов наявності на цей
момент сплачених відповідних сум
страхових внесків з сум, що видаються
(перераховуються) ВАТ «РГК» філією у
розмірах встановлених Законом за 2007-2009
р.р. 33,2 % .

Внаслідок порушення відповідачем
зазначених правил і умов, загальна сума
своєчасно несплачених страхових
внесків ВАТ «РГК» і своєчасно
недоотриманих Пенсійним фондом
України за результатами перевірки,
склала 341 748 грн. 66 коп.

На підставі Акта позапланової
перевірки № 219 від 03.06.2009 р. управлінням
винесено рішення № 253 від 17.06.2009 р. про
застосування фінансових санкцій за
несвоєчасне перерахування або
несвоєчасне зарахування на банківські
рахунки органів Пенсійного фонду
України сум страхових внесків,
відповідно до якого до відповідача
застосовано штраф у розмірі 341 748 грн. 66
коп.

Пунктом 13 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що сума
пенні та штрафів може бути оскаржена,
протягом десяти днів з дня одержання
відповідного-рішення, до вищого органу
Пенсійного фонду або в судовому
порядку.

Не погодившись з вказаним рішенням
УПФУ відповідач подав скаргу № 2482 від
02.07.2009 р. до Головного управління
Пенсійного фонду України у Полтавській
області, в якій просив скасувати
рішення УПФУ № 253 від 17.06.2009р. За
наслідками розгляду зазначеної скарги
Головним управлінням Пенсійного фонду
України в м. Комсомольську було
винесено рішення про результати
розгляду скарги № 7757/11-18 від 24.07.2009 р.,
яким рішення УПФУ № 253 від 17.06.2009 р.
залишено без змін, а скарга відповідача
без задоволення.

Не погодившись з рішенням Головно
управління Пенсійного фонду України в
м. Комсомольську, відповідач 07.08.2009 р.
подав позовну заяву про визнання
нечинним рішення про застосування
фінансової санкції до Окружного
адміністративного суду м, Києва, в якій
просив визнати нечинним рішення про
застосування фінансової санкції № 253
від 17.06.2009 р.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 26
травня 2010 року за № 2а-9899/09/2670
відповідачу відмовлено в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням Окружного
адміністративного суду м. Києва,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати рішення першої
інстанції та рішення УПФУ про
застосування фінансової санкцій.
Рішенням Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 листопада
2010 року відповідачу відмовлено в
задоволені апеляційної скарги. Не
погодившись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
подав касаційну скаргу на зазначене
рішення. Рішенням Вищого
адміністративного суду України в
задоволені касаційної скарги
відповідача відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанцій, з яким погодився
Київський апеляційний
адміністративний суд дійшов висновку
про те, що відповідачем не виконані
вимоги законодавства в частині
здійснення перевірки повноти сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування при прийнятті ним
платіжних доручень на видачу
заробітної плати ВАТ «Рижівський
гранкар'єр».

З таким висновком погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України на
підставі наступного.

Відповідно до абзацу другого частини 12
статті 20 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV
(у редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) установи банків
приймають від страхувальників
платіжні доручення та інші платіжні
документи на видачу (перерахування)
коштів для виплат заробітної плати
(доходу), на які відповідно до цього
Закону нараховуються страхові внески,
та здійснюють видачу (перерахування)
зазначених коштів лише за умови
одночасного подання страхувальником
платіжних документів про
перерахування коштів для сплати
відповідних сум страхових внесків або
документів, що підтверджують фактичну
сплату цих сум. У разі невиконання
банками цієї вимоги вони за рахунок
власних коштів у порядку,
встановленому Національним банком
України, сплачують відповідному
територіальному органу Пенсійного
фонду суму, що дорівнює сумі
несплачених страхових внесків, з
правом зворотної вимоги до
страхувальників щодо відшкодування
цієї суми.

Згідно з пунктом 2 частини 10 статті 106
вказаного Закону за порушення вимог,
передбачених частиною 12 статті 20 цього
Закону, накладається штраф у розмірі
суми страхових внесків, яка підлягає
сплаті страхувальником.

Аналіз зазначених норм дає підстави
вважати, що Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" на банки покладено
обов'язок перевіряти повноту сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування при прийнятті ними
платіжних доручень на видачу
заробітної плати. У протилежному
випадку зобов'язаний сам відшкодувати
недоплачену суму.

Оскільки матеріалами справи
підтверджено та судами попередніх
інстанцій встановлені порушення
Філією «ПРУ ВАТ Банк «Фінанси та
Кредит» вимог 12 статті 20 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", то суд
касаційної інстанції погоджується з
обґрунтованістю позовних вимог та
стягнення штрафу в розмірі суми
страхових внесків.

Аналогічна правова позиція висловлена
Верховним Судом України у постанові
від 07.02.2011 року (справа №21-77-а-10).

Виходячи з наведеного колегія суддів
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанції правильно встановили
обставини справи, повно дослідили
докази по справі та ухвалили рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи викладені
в касаційній скарзі не спростовують
висновків суду першої та апеляційної
інстанції, тому підстави для
скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 КАС
України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та кредит" залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 серпня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

Т.Ф.
Весельська

В.В.
Малинін