Справа № 813/3738/14
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі
26 травня 2014 року м.
Cуддя Львівського окружного
адміністративного суду Кедик М.В.
перевіривши матеріали позовної заяви
Львівської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України у Львівській області до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
шкоди заподіяної установі,-
Львівська виправна колонія управління
державної пенітенціарної служби
України у Львівській області
звернулася до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
шкоди заподіяної установі.
Згідно з позовною заявою позивач
просить суд стягнути з ОСОБА_1
матеріальну шкоду в розмірі 3214,55 грн.
Відповідно до ст. 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя після одержання позовної заяви
з'ясовує, чи немає інших підстав для
повернення позовної заяви, залишення
її без розгляду або відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі,
встановлених цим Кодексом.
При прийнятті ухвали, суддя виходить з
Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції -
це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
З аналізу вказаних норм слідує, що
публічно-правовим спором за КАС
України є не будь-який
публічно-правовий спір, а лише той, який
випливає із здійснення суб'єктом
владних управлінських функцій.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, на спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених Конституцією та
Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС
України, вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Аналіз наведеної норми дає
підстави для однозначного висновку про
те, що адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:

- вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень;

- такі вимоги мають бути поєднанні з
вимогою про визнання протиправними
рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень.

Аналогічна правова позиція
міститься в постанові Верховного Суду
України від 18.06.2013 року у справі №
21-204а13.

Відповідно до частини першої
статті 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
в обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на норми Кодексу законів
про працю України, що регулюють
відносини між власником установи та
його працівником з приводу
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної підприємству, установі,
організації.

Відповідно до ст. 136 КЗпП України,
покриття шкоди працівниками в розмірі,
що не перевищує середнього місячного
заробітку, провадиться за
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу, а
керівниками підприємств, установ,
організацій та їх заступниками - за
розпорядженням вищестоящого в порядку
підлеглості органу шляхом
відрахування із заробітної плати
працівника. У решті випадків покриття
шкоди провадиться шляхом подання
власником або уповноваженим ним
органом позову до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду.

Відповідно до вимог статті 15
Цивільного процесуального кодексу
України, суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Виходячи з аналізу зазначених
статей, суддя дійшов висновку про те, що
дана справа не може розглядатися за
правилами Кодексу адміністративного
судочинства України, оскільки такий
спір не має публічно-правового
характеру, навіть якщо стороною в ньому
виступає суб'єкт владних повноважень.
Крім того, позивач у даному випадку не
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі і
виконання делегованих повноважень,
вимоги позивача не стосуються захисту
його прав, свобод та інтересів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку відповідача. Позовні
вимоги у даному позові пов'язані із
спором, що виник саме у процесі
трудових відносин та стосуються
стягнення з працівника відповідача
матеріальної шкоди, заподіяної
установі, тобто такі правовідносини є
цивільно-правовими, та повинні
вирішуватися в порядку цивільного
судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя
відмовляє у відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

З огляду на викладене та беручи до
уваги те, що вимоги позивача стосуються
відшкодування матеріальної шкоди, суд
дійшов висновку, що таку позовну заяву
не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства і на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України слід
відмовити у відкритті провадження у
даній справі.

Суд також роз'яснює позивачу, що
розгляд його позовної заяви віднесено
до юрисдикції місцевого суду в порядку
цивільного судочинства, а також, що
відмова у відкритті провадження в
адміністративній справі тягне за собою
заборону повторного звернення тієї ж
особи до адміністративного суду з
таким самим адміністративним позовом
(у спорі між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих саме підстав),
щодо якого постановлено ухвалу про
відмову у відкритті провадження.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 17, 109, 160, 165 КАС
України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
Львівської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України у Львівській області до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
шкоди заподіяної установі.

2. Роз'яснити позивачу, що розгляд
даного спору віднесено до юрисдикції
місцевого загального суду в порядку
цивільного судочинства.

3. Копію ухвали про відмову у
відкритті провадження в
адміністративній справі невідкладно
надіслати особі яка подала позовну
заяву, разом із позовною заявою та
усіма доданими до неї документами.

Ухвала суду першої інстанції може бути
оскаржена до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна
скарга на ухвалу суду першої інстанції
подається протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу
було постановлено в письмовому
провадженні або згідно з частиною
третьою статті 160 цього ж Кодексу, або
без виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції, набирає
законної сили у порядку та строки
згідно ст. 254 КАС України.

Суддя
Кедик М.В.