Справа № 2а/2506/18976/11(2а/2506/21740//11)
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Сапон А.В.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові на ухвалу Деснянського
районного суду м. Чернігова від 13 січня
2014 року про зміну способу виконання
судового рішення у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м.Чернігова про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Відділ примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області звернувся до
Деснянського районного суду
м.Чернігова із поданням про зміну
порядку і способу виконання постанови
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 26 жовтня 2011 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 13 січня 2014 року подання
було задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові подало
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу суду першої інстанції скасувати
як таку, що постановлена з порушенням
норм процесуального права та відмовити
в задоволенні подання. В обґрунтування
вимог апеляційної скарги зазначає, що
оскаржувана ухвала суду першої
інстанції суперечить вимогам ч. 2 ст. 71
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», якою заборонено
використовувати кошти фонду не за
призначенням.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Деснянського районного
суду м.Чернігова від 26 жовтня 2011 року
позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Чернігова про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити дії задоволено за
період з 19.06.2011 року по 22.07.2011 року:
зобов'язано відповідача перерахувати
та виплатити позивачу основну державну
пенсію, додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю у відповідності до
ст. 50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за вказаний період.

На виконання вказаного судового
рішення Управління Пенсійного фонду
України в м.Чернігові здійснило
нарахування належної до виплати суми,
проте виплату коштів не здійснило
через відсутність фінансування.

29 Квітня 2013 року Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області звернувся до Деснянського
районного суду м. Чернігова із поданням
про зміну способу та порядку виконання
рішення суду та стягнути з відповідача
нараховану суму коштів.

Задовольняючи подання державного
виконавця, суд першої інстанції
виходив з того, зміна способу і порядку
виконання рішення можлива шляхом зміни
зобов'язання здійснити виплати на
стягнення цих виплат, у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення лише про нарахування
соціальних виплат та невиконання
судового рішення в частині проведення
таких виплат.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з такого:

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за якими є,
зокрема, державний орган. Водночас
судові рішення у справах, пов'язаних із
соціальними виплатами, які мають
зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

За змістом ч. 1 ст. 263 КАС України, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, що видав виконавчий лист
(незалежно від того, суд якої інстанції
видав виконавчий лист), із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його виконання законом
передбачені такі правові підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З аналізу вказаної норми права
вбачається, що відсутність у боржника
коштів через неналежне фінансування
може бути підставою для відстрочення
або розстрочення виконання судового
рішення. Натомість підставою для зміни
порядку і способу виконання рішення
може бути відсутність коштів саме на
рахунку, який вказаний у судовому
рішенні; відсутність присудженого
майна в натурі, тощо.

Державний виконавець посилається на
відсутність коштів як на обставину, що
унеможливлює виконання судового
рішення.

Водночас судові рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень.

Крім того, звернувшись з даним
поданням, державний виконавець
фактично просив не змінити спосіб
виконання постанови суду, а змінити
судове рішення по суті, і вирішити
окрему позовну вимогу про стягнення
коштів, яка не була предметом розгляду
та дослідження суду під час прийняття
цієї постанови.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що
державним виконавцем не були зазначені
обставини, що можуть бути підставою для
зміни порядку і способу виконання
постанови, а суд першої інстанції,
змінюючи спосіб виконання
вищеозначеної постанови, фактично
змінив її по суті.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що допущені
судом першої інстанції порушення норм
процесуального права є такими, що
призвели до неправильного вирішення
питання, та є підставою для скасування
ухвали суду першої інстанції та
прийняття нового рішення про відмову в
задоволенні подання державної
виконавчої служби.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 197, 199, 202, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Чернігова від 13 січня 2014 року
скасувати.

В задоволенні подання Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області відмовити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

.

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.