Справа № 819/888/14-а
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/888/14-a

28 травня 2014 року
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі
головуючого судді Осташа А.В. при
секретарі Костецькій Н.Т.

за участю:

представника позивача - Мартинюка Т.Б.;

представників відповідача -
Сокаль-Кривохатько Г.І., Хорощак С.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду місті Тернополі
адміністративну справу

за позовною заявою фермерського
господарства «Степ»

до Бучацької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 7 квітня 2014
року №,-

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Степ» (далі
по тексту - ФГ «Степ» або позивач)
звернулося в суд з адміністративним
позовом до Бучацької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області (далі по тексту
- Бучацька ОДПІ або відповідач) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 7
квітня 2014 року №.

Представник позивача в обґрунтування
позовних вимог пояснив, що
контролюючий орган прийшов до хибного
висновку про неправомірне включення до
складу податкового кредиту сум ПДВ у
лютому 2013 року, оскільки припустив, що
товари позивачем придбано для
використання у с/г діяльності. На думку
представника ФГ «Степ», припущення
податкового органу не витримує
критики, оскільки про напрямок
використання тих чи інших товарів
можуть свідчити лише первинні
документи (документи складського
обліку та ін.), а не сама номенклатура
товарів, а тому вважає, що при
проведенні перевірки контролюючим
органом жодним чином не досліджувались
факти використання та цілі на які
використано вказані у акті ТМЦ, а
висновки акту ґрунтуються лише на
припущеннях зроблених ревізором, що є
грубим порушення порядку проведення
перевірок.

Представник позивача також зазначив,
що дія норми передбаченої п.п.209.15.1
п.209.15 ст.209 ПК України поширюється лише
на сільськогосподарські підприємства,
що обрали спеціальний режим
оподаткування. Оскільки, ФГ «Степ», як
суб'єкт спеціального режиму
оподаткування, зареєстрований лише з
01.03.2013р., тому вимоги вищевказані норми
законодавства, на його думку, не мають
жодного відношення до формування
платником податкового кредиту у лютому
2013 року.

Крім того, представник ФГ «Степ»
пояснив, що незрозумілою є позиція
ревізора в частині перевірки лише
правомірності формування податкового
кредиту без дослідження податкового
зобов'язання. Він вважає, що така форма
податкового контролю є нічим іншим як
протизаконним та вибірковим методом
дослідження спрямованим лише на
неправомірне визначення грошового
зобов'язання платника.

З врахуванням викладеного, представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив скасувати
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення.

Представники відповідача позовні
вимоги не визнали, проти позову
заперечили.

Представники Бучацької ОДПІ пояснили,
що при проведенні невиїзної
позапланової документальної перевірки
ФГ «Степ» встановлено порушення
позивачем вимог податкового
законодавства, а саме порушення пп. «а»
пп. 209.15.1 п. 209.15 ст. 209 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість податкової декларації, за
якою здійснюються розрахунки з
бюджетом на 108717 грн., у тому числі за
березень 2013 року на 108717 грн., завищення
суми податку на додану вартість, яка
підлягає перерахуванню на спец рахунок
фермерського господарства «Степ» на
загальну суму 67690 грн. та збільшення
суми від'ємного значення на 41027 грн., в
тому числі за березень 2013 року в сумі
41027 грн.

Представники відповідача зазначили, що
вищенаведене порушення допущено
позивачем у зв'язку з тим, що позивач,
перейшовши на спеціальний режим
оподаткування податком на додану
вартість, повинен був провести
коригування податкового кредиту в
декларації з ПДВ за березень 2013 року.

З врахуванням викладеного
представники податкового органу
просили відмовити в задоволенні
позову.

Крім пояснень представників сторін,
судом також досліджені письмові
докази, наявні у матеріалах справи, які
подані позивачем, відповідачем, а також
витребувані з ініціативи суду.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
подані суду письмові докази, оцінивши
їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення, з наступних
міркувань.

Судом встановлено, що Бучацькою ОДПІ
проведено невиїзну позапланову
документальну перевірку ФГ «Степ» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість за період з 17.01.2013р. по 31.03.2013р.

За результатами перевірки складено Акт
від 18.03.2014р. №136/22/ (надалі по тексту - Акт
перевірки) (а.с.71-78).

У ході проведеної перевірки було
встановлено порушення позивачем вимог
пп. «а» пп.209.15.1 п.209.15 ст.209 Податкового
кодексу України.

На підставі висновків зроблених в акті
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від
07.04.2014 №, яким господарству
визначено грошове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 163075,5
грн., в тому числі: 108717 грн. - основний
платіж та 54358,5 грн. штрафні санкції
(а.с.4).

Як свідчать матеріали справи, ФГ «Степ»
з 17 січня 2013 року позивач перебував на
загальній системі оподаткування з
податку на додану вартість, платником
подавалась загальна декларація з
податку на додану вартість.

У лютому 2013 року позивачем подано заяву
про реєстрацію сільськогосподарського
підприємства як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування податком на
додану вартість (а.с.35-43), про що
податковим органом прийнято рішення
про реєстрацію позивача, як суб'єкта
спеціального режиму оподаткування
діяльності у сфері сільського
господарства та видано Свідоцтво про
реєстрацію сільськогосподарського
підприємства, як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування податком на
додану вартість від 01.03.2013 р. № 200107447.

Бучацька ОДПІ у зв'язку таким
переходом, та враховуючи приписи п. 4.5
Розділу V Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, прийшла висновку, що
позивач, у декларації з податку на
додану вартість за березень 2013 року
(перший звітний період підприємства, як
суб'єкта спеціального режиму
оподаткування), повинен був здійснити
коригування податкового кредиту з ПДВ,
виходячи із залишкової вартості станом
на 01.03.2013 р. необоротних активів,
вартості залишків товарів, інших
виробничих факторів відповідно до
питомої ваг и вартості
сільськогосподарських товарів/послуг,
розрахованої відповідно до вимог п.209.6
ст. 209 розд. V цього ж Кодексу.

Податковим органом, зокрема зазначено,
що у податковій декларації з податку на
додану вартість за березень 2013 року
фермерському господарству «Степ»
необхідно було провести коригування
податкового кредиту за лютий 2013 р. в
сторону зменшення на 108716,67 грн., в тому
числі 25000,00 грн. ПДВ за отриману сівалку,
60983,34 грн. ПДВ в попередній оплаті за
селітру аміачну, 15583,33 грн. ПДВ за
одержаний карбамід, 7150,00 грн. ПДВ за
отримане насіння сої.

Із наведеним висновком суд не
погоджується, виходячи з наступних
міркувань:

Так, відповідно до пп. «а» пп.209.15.1 п.209.1
ст.209 Податкового кодексу України, про
порушення якого ставить питання
відповідач, у разі якщо товари/послуги,
основні фонди, виготовлені та/або
придбані, використовуються
сільськогосподарським підприємством
частково для виготовлення
сільськогосподарських товарів
(послуг), а частково для інших
товарів/послуг, то сума сплаченого
(нарахованого) податкового кредиту
розподіляється виходячи з питомої ваги
вартості сільськогосподарських
товарів/послуг у загальній вартості
усіх товарів/послуг, поставлених за 12
попередніх послідовних звітних
(податкових) періодів.

У разі зміни напряму використання
товарів/робіт, основних фондів платник
податку проводить коригування
податкового кредиту виходячи з
вартості придбання товарів/послуг,
балансової (залишкової) вартості
основних фондів, що склалася станом на
початок звітного (податкового) періоду,
протягом якого здійснено зміну напряму
використання.

Отже, вказаною нормою визначено
обов'язок сільськогосподарського
підприємства здійснювати розподілу
податкового кредиту з податку на
додану вартість у процесі виробництва
сільськогосподарської і
несільськогосподарської продукції. У
той же час, перехід підприємства на
спеціальний режим оподаткування, про
який йдеться у даній справі, не має
жодного відношення до способу
використання позивачем його
матеріальних ресурсів.

Вказана норма, як і будь-яка інша, якою
регламентовано спеціальний режим
оподаткування діяльності у сфері
сільського господарства, не зобов'язує
платника податку проводити
коригування правильно відображеного
податкового кредиту, пов'язаного з
виробництвом сільськогосподарської
продукції у періоді перебування
підприємства на загальній системі
оподаткування у зв'язку з переходом на
спеціальний режим, тобто податкового
кредиту, який виник до моменту такого
переходу.

Натомість, системний правовий аналіз
норм Податкового кодексу України дає
підстави для висновку, що визначений
ним спеціальний режим оподаткування
поширюється виключно на ті
господарські операції, які
здійснюються платником податків після
переходу на спеціальний режим
оподаткування, а відтак і на той
податковий кредит, який виник за їх
результатами.

У той же час, в акті перевірки позивача
йдеться про розподіл сум податкового
кредиту, сформованого у попередньому
податковому періоді, які передували
даті переходу на спеціальний
податковий режим, при цьому відповідач
посилається на приписи п. 4.5 Розділу V
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженим наказом
Міністерства фінансів України від
25.11.2011 р. №1492, відповідно до якого при
реєстрації сільськогосподарського
підприємства, як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування, коригування
податкового кредиту відображається у
рядку 16.2 декларації (загальної) з
податку на додану вартість та
проводиться виходячи із залишкової
вартості необоротних активів та
вартості залишків товарів, що
використовуються чи підлягають
використанню в сільськогосподарському
або переробному виробництві
відповідно до частки використання
таких товарів/послуг, необоротних
активів в операціях
сільськогосподарського або
переробного виробництва та в інших
операціях (для сільськогосподарських
підприємств не нижче питомої ваги
вартості сільськогосподарських
товарів/послуг, розрахованої
відповідно до вимог п. 209.6 ст. 209 розділу
V Кодексу).

Суд вважає за необхідне зазначити, що
відповідно пп. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21
Податкового кодексу України, посадові
особи контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з цим
Кодексом та іншими законами України,
іншими нормативними актами.

Обов'язковість та процедура
коригування податкових зобов'язань та
податкового кредиту визначено лише ст.
192 Податкового кодексу України.

Відповідно, реалізація пп.209.15.1 п.209.15
ст.209 Податкового кодексу України в
умовах, які описані в акті перевірки, є
неможливою, а посилання на цю норму в
акті є безпідставним, а підзаконний
нормативно-правовий акт, а саме:
Порядок заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, не може покладати
додаткових обов'язків на платника
податку ніж ті, що визначені нормами
закону.

Таким чином суд приходить до висновку,
що чинним законодавством не визначено
обов'язку платника податку проводити
коригування правильно відображеного
податкового кредиту, пов'язаного з
виробництвом сільськогосподарської
продукції у період перебування
сільськогосподарського підприємства
на загальній системі оподаткування у
зв'язку з переходом на спеціальний
режим оподаткування діяльності у сфері
сільського господарства, а тому
висновок відповідача про необхідність
перенесення частки податкового
кредиту позивача із загальної
податкової декларації з податку на
додану вартість за березень 2013 року до
спеціальної є неправомірним та
безпідставним, оскільки такий
обов'язок може стосуватись тільки того
податкового кредиту, що виник під час
перебування платника податку на
спеціальному режимі.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

За наведених обставин, суд вважає, що
позовні вимоги підтверджені належними
та допустимими доказами і підлягають
до задоволення повністю.

Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, відповідно до ч.1
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 94, 158-167 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Бучацької об'єднаної державної
податкової інспекції головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області від 7 квітня 2014
року №, яким фермерському
господарству "Степ" збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість на загальну суму 163 075
грн. 50 коп. в тому числі 108717 грн.
основний платіж та 54 358 грн. 50 коп. -
штрафні санкції.

Повернути з державного бюджету України
на користь фермерського господарства
"Степ" 326 грн. сплаченого судового
збору.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 30 травня 2014 року.

Суддя
Осташ А. В.

копія вірна

Суддя
Осташ А. В.