Справа № 820/1573/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2014 р.
м.Київ
К/800/41302/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць
В.С.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання -
Загородня М.О.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Харківській області на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10 липня 2013
року у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Харківській області про визнання
протиправними та скасування припису,
постанов, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась
до суду з адміністративним позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Харківській області, в
якому просила: визнати протиправним та
скасувати припис до акту перевірки від
05 жовтня 2012 року №00797 про усунення
порушень прав споживача ОСОБА_4;
визнати протиправною та скасувати
постанову про накладення стягнень,
передбачених ст.23 Закону України «Про
захист прав споживачів» від 31 січня 2013
року №23-20 за відмову в реалізації прав
споживача, встановлених ч.3 ст.10 Закону
України «Про захист прав споживачів», у
вигляді штрафу в розмірі 53320 грн.;
визнати протиправною та скасувати
постанову про накладення стягнень,
передбачених ст.23 Закону України «Про
захист прав споживачів» від 31 січня 2013
року №23-22 за невиконання припису
посадових осіб центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері державного контролю
та додержання законодавства про захист
прав споживачів, у вигляді штрафу у
розмірі 340 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила про необґрунтованість та
протиправність дій відповідача щодо
винесення припису та прийняття
постанов про накладення штрафу,
порушення відповідачем порядку
проведення перевірки, невідповідність
фактичним обставинам викладені у акті
перевірки відомостей.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване правомірністю винесення
відповідачем припису щодо зобов'язання
позивача припинити порушення прав
споживача ОСОБА_4, доведеністю факту
ухилення позивача від виконання
припису та обґрунтованістю
притягнення позивача до
відповідальності на підставі п.п.1, 9
ст.23 Закону України «Про захист прав
споживачів».

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10 липня 2013
року апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 задоволено,
скасовано постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 26
березня 2013 року, прийнято нову
постанову про задоволення позову.

При винесенні рішення апеляційний суд
зазначив про порушення відповідачем
при здійсненні перевірки вимог п.п.2.3,
2.4, 2.8 Порядку проведення перевірок
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг, затвердженого наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 07 березня 2012 року
№310, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 11 травня 2012 року за
№743/21056, оскільки ним не з'ясовано, чи
дійсно мало місце порушення прав
споживача неякісним виконанням робіт
та чи дійсно виконувались позивачем
вказані роботи, не перевірено
наявність дефектів придбаного
замовником товару, у зв'язку з чим суд
апеляційної інстанції дійшов до
висновку про необґрунтованість
винесення припису та безпідставність
накладення стягнень на позивача.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
апеляційного суду, Інспекція з питань
захисту прав споживачів у Харківській
області звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на невірне застосування норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10 липня 2013
року, залишити в силі постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року.

У касаційній скарзі відповідач
зазначає про правомірність винесених
припису та постанов у зв'язку із
виявленими порушеннями з боку
позивача. Вказує про доведеність факту
порушень, правомірність вжитих заходів
та необґрунтованість доводів позивача.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 у
поданих запереченнях просить
касаційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10 липня 2013 року без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 14 травня 2012 року між
позивачем - Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (продавець)
та громадянином ОСОБА_4 (замовник)
укладено договір, згідно якого позивач
зобов'язався передати у власність
замовнику готові вироби єврозабору та
виконати роботи по встановленню, а
замовник зобов'язався оплатити вироби.

Вартість замовлення встановлена у
розмірі 5332 грн.

Листом від 26 липня 2012 року ОСОБА_4
звернулася до позивача, в якому
вказала, що за результатами
непрофесійної установки забору
робочими, які були прислані позивачем,
плити (33 з 57) мають дефекти (тріщини та
сколи), встановлення забору відбулося
неналежно. Просила протягом 14 днів
усунути всі недоліки та прийняти
роботу за актом прийому-передачі
виконаних робіт. Згідно повідомлення
про вручення поштового відправлення
/а.с.47/ лист отриманий позивачем 28 липня
2012 року.

05 жовтня 2012 року Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у Харківській
області на підставі наказу від 04 жовтня
2012 року №215 та направлення на
проведення перевірки від 04 жовтня 2012
року №00978, у зв'язку із зверненням
споживача ОСОБА_4 від 21 серпня 2012 року,
проведено позапланову перевірку
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

За наслідками проведення перевірки
складено акт від 05 жовтня 2012 року №00797,
яким встановлені порушення позивачем
ч.3 ст.10 Закону України «Про захист прав
споживачів», а саме відмова позивача на
вимогу споживача усунути недоліки, які
виникли при установці єврозабору.

Приписом, що міститься в акті перевірки
від 04 жовтня 2012 року №00978 позивача
зобов'язано припинити порушення прав
споживача ОСОБА_4 згідно ч.3 ст.10 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
про що письмово повідомити Інспекцію з
питань захисту прав споживачів у
Харківській області до 30 жовтня 2012
року.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, припис щодо усунення
порушень прав споживача позивачем не
виконаний.

За результатами розгляду справи про
порушення законодавства про захист
прав споживачів 31 січня 2013 року
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Харківській області
прийнято постанови №23-20 та №23-22 про
накладення стягнень, передбачених ст.23
Закону України «Про захист прав
споживачів», якими до позивача
застосовані штрафи у розмірі 53320 грн. та
340 грн. на підставі п.п.1, 9 ст.23 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Відносини між споживачами товарів,
робіт і послуг та виробниками і
продавцями товарів, виконавцями робіт
і надавачами послуг різних форм
власності врегульовано Законом
України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України
«Про захист прав споживачів» у разі
виявлення недоліків у виконаній роботі
(наданій послузі) споживач має право на
свій вибір вимагати: 1) безоплатного
усунення недоліків у виконаній роботі
(наданій послузі) у розумний строк; 2)
відповідного зменшення ціни виконаної
роботи (наданої послуги); 3)
безоплатного виготовлення іншої речі з
такого ж матеріалу і такої ж якості чи
повторного виконання роботи; 4)
відшкодування завданих йому збитків з
усуненням недоліків виконаної роботи
(наданої послуги) своїми силами чи із
залученням третьої особи; 5) реалізації
інших прав, що передбачені чинним
законодавством на день укладення
відповідного договору. Зазначені
вимоги підлягають задоволенню у разі
виявлення недоліків під час приймання
виконаної роботи (наданої послуги) або
під час її виконання (надання), а в разі
неможливості виявлення недоліків під
час приймання виконаної роботи
(наданої послуги) - протягом
гарантійного чи іншого строку,
встановленого договором, чи протягом
двох років з дня прийняття виконаної
роботи (наданої послуги) у разі
відсутності гарантійного чи іншого
строку, встановленого законодавством
або договором.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про
захист прав споживачів» спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право,
зокрема: давати суб'єктам
господарювання обов'язкові для
виконання приписи про припинення
порушень прав споживачів; перевіряти у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; відбирати у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, зразки товарів, сировини,
матеріалів, напівфабрикатів,
комплектуючих виробів для перевірки їх
якості на місці або проведення
незалежної експертизи у відповідних
лабораторіях та інших установах,
акредитованих на право проведення
таких робіт згідно із законодавством, з
оплатою вартості зразків і проведених
досліджень (експертизи) за рахунок
коштів державного бюджету; забороняти
суб'єктам господарювання реалізацію
споживачам продукції; накладати на
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, стягнення,
передбачені статтею 23 цього Закону, в
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України.

Як встановлено п.п.1, 9 ч.1 ст.23 Закону
України «Про захист прав споживачів» у
разі порушення законодавства про
захист прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність: за відмову
споживачу в реалізації його прав,
установлених частиною першою статті 8,
частиною першою статті 9 і частиною
третьою статті 10 цього Закону, - у
десятикратному розмірі вартості
продукції виходячи з цін, що діяли на
час придбання цієї продукції, але не
менше п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; за
невиконання або несвоєчасне виконання
припису посадових осіб центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері державного
контролю за додержанням законодавства
про захист прав споживачів, про
усунення порушень прав споживачів - у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про доведеність факту
порушення позивачем прав споживача та
невиконання позивачем вимог припису
про припинення порушень прав
споживача, правомірність винесеного
припису та накладення стягнень за
порушення законодавства про захист
прав споживачів, відповідність дій
відповідача при проведенні перевірки
та винесення постанов про накладення
штрафу вимогам Порядку проведення
перевірок суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг, затвердженого Наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України 07 березня 2012 року №
310, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 11 травня 2012 року за №
743/21056, та Положення про накладення та
стягнення штрафів за порушення
законодавства про захист прав
споживачів,затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17
серпня 2002 року № 1177. Розмір штрафів
визначений відповідачем у
відповідності з встановленими ст.23
Закону № 1023-ХІІ санкціями з
урахуванням вартості замовлення за
договором від 14 травня 2012 року.

Висновки суду апеляційної інстанції
про недоведеність факту виконання
позивачем робіт по встановленню
забору, відмову гр.ОСОБА_4 від послуг
позивача по встановленню забору та
необґрунтованість винесення
відповідачем припису про усунення
порушень не відповідають фактичним
обставинам справи, спростовуються
наявними доказами, належно, повно та
об'єктивно дослідженими і оціненими
судом першої інстанції.

Виконання робіт зі встановлення забору
передбачено умовами договору від 14
травня 2012 року та за визначеним його
сторонами предметом договору
охоплюється обсягом замовлення,
доказів щодо зміни умов договору
шляхом їх письмового оформлення
відповідно до п.7.2 позивачем не надано.

Суд апеляційної інстанції прийшов до
помилкового висновку про наявність
підстав для задоволення позову про
визнання протиправними та скасування
припису та постанов, з урахуванням
встановлених обставин суд першої
інстанції прийняв вірне рішення про
відмову в позові з підстав його
необґрунтованості.

У відповідності із ст.226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Харківській
області задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10 липня 2013
року скасувати.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді