Справа № 815/2578/13-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/2578/13-а

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Бутенко А. В.

Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів -
Шляхтицького О.І.

- Семенюка Г.В.

при секретарі -
Алексєєвої Н.М

представника позивача
українсько-молдавського підприємства
товариства з обмеженою
відповідальністю «Електромаш» -
Волнової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Білгород - Дністровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Одеської області Державної
податкової служби на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 30 травня 2013 року по справі за
адміністративним позовом
українсько-молдавського підприємства
товариства з обмеженою
відповідальністю «Електромаш» до
Білгород - Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Одеської області Державної податкової
служби про скасування податкових
повідомлень рішень № від 11.01.2013
року,та № від 11.01.2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

З позовом до суду звернулось
українсько-молдавське підприємство
товариство з обмеженою
відповідальністю «Електромаш» до
Білгород - Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Одеської області Державної податкової
служби про скасування податкових
повідомлень рішень № від 18.10.2012
року та № 000155501 від 18.10.2012 року.

На адресу суду першої інстанції
надійшла заява позивача зміну позовних
вимог, в якій зазначено, що з
урахуванням рішення ДПС в Одеській
області від 17.12.2012 року, податкові
повідомлення-рішення № від 18.10.2012
року та № 000155501 від 18.10.2012 року були
скасовані податковим органом, та
прийняті нові податкові
повідомлення-рішення № від 11.01.2013
року та № від 11.01.2013 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року позов задоволено. Скасовано
податкове повідомлення-рішення
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Одеської області Державної податкової
служби № від 11.01.2013 року про
зобов'язання сплатити штраф за
платежем податок на прибуток приватних
підприємств у розмірі 54477,22 грн.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Одеської області Державної податкової
служби № від 11.01.2013 року про
зобов'язання сплатити штраф за
платежем податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) у розмірі 8350,80 грн.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу у якій зазначено, що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватися перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити з наступних підстав.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що відповідачем проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на прибуток УМП ТОВ
«Електромаш» за 1 квартал 2008 року, та
складено Акт № 2305/1501 від 26.09.2012 року в
якому зазначено, що самостійно
визначене грошове зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 342591,00 грн. з
граничним терміном сплати 21.05.2008 року
було фактично сплачено 09.01.2009 року та
встановлено 234 календарних днів
прострочення сплати податку (а.с.9-10).

Також відповідачем був складений Акт
2306/1502 від 26.09.2012 року з приводу
порушення строків погашення
податкового зобов'язання, відповідно
до якого 10.04.2008 року було нарахувано
податкове зобов'язання, а 09.01.2009 року
було фактично сплачено, та встановлено
274 календарних дні прострочення сплати
податку (а.с.11).

На підставі зазначених актів були
прийняті податкові
повідомлення-рішення № від 18.10.2012
року порушення граничного строку
сплати суми грошового зобов'язання з
податку приватних підприємств у
розмірі 136193,04 грн., та № від 18.10.2012
року порушення граничного строку
сплати суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у сумі
20877,01 грн. (а.с. 7-8).

14.10.2012 року УМП ТОВ «Електромаш»
отримало зазначені податкові
повідомлення-рішення, та не
погоджуючись з прийнятими податковими
повідомленнями-рішеннями на підставі
п.п. 49.12.2 п. 49.12 ст. 49, ст. 56 Податкового
кодексу України звернулось до ДПС в
Одеській області зі скаргами про
перегляд цих повідомлень-рішень.

26.12.2012 року УМП ТОВ «Електромаш»
отримало рішення ДПС в Одеській
області ДПС від 17.12.2012 року №
33871/10/10-2007, яким скарги частково було
задоволено, а саме скасоване податкове
повідомлення - рішення № від
18.10.2012 року у частині застосування
штрафних санкцій з податку на прибуток
у сумі 81715,82 грн., та скасоване податкове
повідомлення-рішення № від 18.10.2012
року у частині застосування штрафних
санкцій з податку на додану вартість на
суму 12 526,21 грн. (а.с.24-25)

Не погоджуючись з частковим
задоволенням скарги УМП ТОВ
«Електромаш» звернулося до Державної
податкової служби України з
повторною скаргою (а.с.26-27), за
результатами якої було прийнято
рішення про відмову в задоволенні
повторної скарги (а.с.28-29).

В процесі підготовки справи до
судового розгляду по суті позивачу
стало відомо, що податкові
повідомлення - рішення від 18.10.2012 року №
та № від 17.12.2012 року
скасовані податковим органом та
прийняті нові податкові
повідомлення-рішення № від 11.01.2013
року, яким нараховано за порушення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств 54 477,22
грн., та № від 11.01.2013 року, яким
визначено за порушення строку сплати
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість 8350,80 грн., але
зазначені податкові повідомлення
рішення позивач отримав лише 22.04.2013
року, про що свідчить запит до
Білгород-Дністровської ОДПІ Одеської
області ДПС (а.с. 47). У зв'язку з чим,
позивачем 07.05.2013 року через канцелярію
суду надано заяву про зміну предмету
позову зазначивши, що податкові
повідомлення - рішення № від
18.10.2012 року та № від 18.10.2012 року є
відкликаними, проте підстави для
оскарження податкових
повідомлень-рішень № від 11.01.2013
року та № від 11.01.2013 року не
змінились, тому позивач вважав за
потрібне змінити предмет позову та
скасувати нові податкові
повідомлення-рішення (а.с. 42-49).

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов до висновку
відповідачем при прийнятті податкових
повідомлень-рішень, які оскаржені, було
невірно застосовано норми чинного
законодавства при неповному та
неправильному встановленні всіх
дійсних обставин справи. УМП ТОВ
«Електромаш» довело суду, що податкова
заборгованість зі сплати податку на
додану вартість та податку на прибуток
погашена, а відповідачем невірно
визначено та пропущено строк позовної
давності щодо нарахування зобов'язань
зі сплати штрафних санкцій, у
зв'язку з чим позовні вимоги позивача є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Колегія суддів вважає правильним такий
висновок суду першої інстанції
виходячи з наступного.

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що позивач подав за 1 квартал 2008
року декларації з податку на
прибуток підприємства 12 травня 2008
року, в якій самостійно було визначено
сума податку до сплати в розмірі 342 591,00
грн. У зв'язку з наявністю переплати на
особовому рахунку, податковий борг
складав 242 386,08 грн.

Податкову декларацію з податку на
додану вартість за лютий 2008 року, в якій
виправлялися помилки за січень 2008 року,
УМП ТОВ «Електромаш» подало 10 квітня 2008
року та задекларувало до сплати ПДВ в
розмірі 45 321,00 грн. та сума штрафу у
зв'язку з самостійним виявленням
помилки в розмірі 2 266,00 грн., усього 47587,00
грн. У зв'язку з наявністю переплати на
особовому рахунку, податковий борг з
ПДВ позивача склав 44020,02 грн.

У зв'язку з наявністю узгодженого та
несплаченого податкового зобов'язання
з податку на прибуток та ПДВ, ДПІ у м.
Херсон звернулась з позовом до
Господарського суду Херсонської
області про визнання банкрутом
боржника.

04.12.2008 року ухвалою Господарського суду
Херсонської області по справі № 12/267-Б-08
за заявою ДПІ у м. Херсон порушено
провадження у справі про визнання
банкрутом боржника, який має грошові
зобов'язання в сумі, що перевищує
триста мінімальних розмірів
заробітної плати, які не були
задоволені боржником протягом трьох
місяців після встановлення для їх
погашення строку та введено мораторій
на задоволення вимог кредиторів (а.с.56).

Ухвалою Господарського суду
Херсонської області від 08.12.2009 року по
справі № 12/267-Б-08 було визначено та
включено до реєстру вимог кредиторів 3
черги кредиторські вимоги ДПІ у м.
Херсон на суму 316406,10 грн., та 6 черги щодо
сплати штрафів та пені на суму 25831,33
грн., за порушення сплати податків
(а.с.59-60).

15.02.2010 року ухвалою Господарського суду
Херсонської області по справі № 12/267-Б-08
була введена процедура санації
боржника МП ТОВ «Електромаш»
(а.с.61-62).

02.07.2010 року ухвалою Господарського суду
Херсонської області по справі 12/267-Б
припинено провадження у даній справі
про банкрутство у зв'язку з виконанням
плану санації і відновленням
платоспроможності боржника та
скасовано мораторій на задоволення
вимог кредиторів.

Підтвердженням того, що всі
кредиторські вимоги перед ДПІ у м.
Херсон погашенні є копії платіжних
доручень № 9 від 18.03.2010 року, № 10 від
07.04.2010 року, №11 від 07.04.2010 року на
загальну суму 342 257,43 грн.

Закон України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» № 2343-XII від
14.05.1992 року (надалі Закон № 2343-XII )
встановлює умови та порядок
відновлення платоспроможності
суб'єкта підприємницької діяльності -
боржника або визнання його банкрутом
та застосування ліквідаційної
процедури, повного або часткового
задоволення вимог кредиторів.

Статтею 19 Закону № 2343-ХІІ передбачено,
що мораторій на задоволення вимог
кредиторів - зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до дня введення
мораторію. Мораторій на задоволення
вимог кредиторів вводиться одночасно з
порушенням провадження у справі про
банкрутство, про що зазначається в
ухвалі господарського суду. Ухвала є
підставою для зупинення виконавчого
провадження. Про запровадження
мораторію розпорядник майна
повідомляє органи державної
виконавчої служби за
місцезнаходженням (місцем проживання)
боржника та знаходженням його майна.
Протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів: забороняється
стягнення на підставі виконавчих та
інших документів, що містять майнові
вимоги, у тому числі на предмет застави,
за якими стягнення здійснюється в
судовому або в позасудовому порядку
відповідно до законодавства, крім
випадків перебування виконавчого
провадження на стадії розподілу
стягнутих з боржника грошових сум (у
тому числі одержаних від продажу майна
боржника), перебування майна на стадії
продажу з моменту оприлюднення
інформації про продаж, а також у разі
звернення стягнення на заставлене
майно та виконання рішень у немайнових
спорах; забороняється виконання вимог,
на які поширюється мораторій; не
нараховується неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші фінансові
санкції за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань із задоволення
всіх вимог, на які поширюється
мораторій; зупиняється перебіг
позовної давності на період дії
мораторію; не застосовується індекс
інфляції за весь час прострочення
виконання грошового зобов'язання, три
проценти річних від простроченої суми
тощо. Дія мораторію припиняється з дня
припинення провадження у справі про
банкрутство.

Наведені норми регулюють
правовідносини, які виникли між
боржником і кредиторами у зв'язку з
неспроможністю боржника виконати
після настання встановленого строку
існуючі зобов'язання, і спрямовані на
відновлення платоспроможності
боржника або його ліквідацію з метою
здійснення заходів щодо задоволення
визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про
банкрутство не пов'язується завершення
підприємницької діяльності боржника,
він має право укладати угоди, у нього
можуть виникати нові зобов'язання.

Що стосується зобов'язань поточних
кредиторів, то за цими зобов'язаннями
згідно із загальними правилами
нараховуються неустойка (штраф, пеня),
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові
та економічні санкції є додатковими
зобов'язаннями, які забезпечують
належне виконання основного
зобов'язання і є похідними від нього.

З огляду на наведене, оскільки
мораторій не зупиняє виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), які
виникли після введення мораторію, то,
відповідно, і не припиняє заходів,
спрямованих на їх забезпечення, в тому
числі щодо визначення та нарахування
штрафних санкцій.

Відповідно до п.п. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (який діяв на момент
виникнення спірних взаємовідносин)
строки давності застосовуються: за
винятком випадків, визначених
підпунктом 15.1.2 цього пункту,
податковий орган має право самостійно
визначити суму податкових зобов'язань
платника податків у випадках,
визначених цим Законом, не пізніше
закінчення 1095 дня, наступного за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації, а у
разі, коли така податкова декларація
була надана пізніше, - за днем її
фактичного подання. Якщо протягом
зазначеного строку податковий орган не
визначає суму податкових зобов'язань,
платник податків вважається вільним
від такого податкового зобов'язання, а
спір стосовно такої декларації не
підлягає розгляду в адміністративному
або судовому порядку.

Відповідно до п. 114.1 ст.114 Податкового
кодексу України, граничні строки
застосування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) до платників податків
відповідають строкам давності для
нарахування податкових зобов'язань,
визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Згідно з п.102.1 ст.102 Податкового кодексу
України, контролюючий орган, крім
випадків, визначених пунктом 102.2 цієї
статті, має право самостійно визначити
суму грошових зобов'язань платника
податків у випадках, визначених цим
Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня,
що настає за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації
та/або граничного строку сплати
грошових зобов'язань, нарахованих
контролюючим органом, а якщо така
податкова декларація була надана
пізніше, - за днем її фактичного
подання. Якщо протягом зазначеного
строку контролюючий орган не визначає
суму грошових зобов'язань, платник
податків вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

При цьому, передбачено два випадки
зупинення відліку строку давності:
коли контролюючому органу згідно з
рішенням суду заборонено проводити
перевірку платника податків або
платник податків перебуває поза межами
України.

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції, що за податком
на прибуток граничний термін сплати
сплинув 21.05.2008 року, отже строк давності
нарахування податкових зобов'язань
почав плинути з 21.05.2008 року. За податком
на додану вартість граничний строк
сплати сплинув 30.04.2008 року, тому строк
давності нарахування податкових
зобов'язань почав плинути саме з цієї
дати. Таким чином, з 21.05.2008 року та
30.04.2008 року почав плинути час
нарахування податкових зобов'язань і
до 04.12.2008 року ( порушення справи про
банкрутство) сплинуло відповідно 6
місяців 9 днів та 7 місяців 4 дні.

Колегія суддів зазначає, що за податком
на прибуток граничний термін сплати
сплинув 21.05.2008 року, отже строк давності
нарахування податкових зобов'язань
почав плинути з 21.05.2008 року. За податком
на додану вартість граничний строк
сплати сплинув 30.04.2008 року, тому строк
давності нарахування податкових
зобов'язань почав плинути саме з цієї
дати. Таким чином, з 21.05.2008 року та
30.04.2008 року почав плинути час
нарахування податкових зобов'язань і
до 04.12.2008 року ( порушення справи про
банкрутство) сплинуло відповідно 6
місяців 9 днів та 7 місяців 4 дні.

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що Ухвалою від 15.02.2010 року по
вказаній справі введено процедуру
санації УМП ТОВ «Електромаш».

Якщо враховувати період дії мораторію
на задоволення вимог кредиторів з
04.12.2008 року по 15.02.2010 року, у який було
зупинено перебіг процесуальних
строків щодо нарахування податкових
зобов'язань, то саме з 15.02.2010 року
продовжив плинути строк нарахування
податкових зобов'язань. Акти
камеральних перевірок прийняті
податковим органом 26.09.2012 року, тобто
через 2 роки 7 місяців 10 днів. Але
враховуючи 6 місяців 9 днів та 7 місяців 4
днів відповідно 2008 року, нарахування
податкових зобов'язань виникло по ПДВ
та податку на прибуток відповідно
через 3 роки 1 місяць 19 днів та 3 роки 2
місяці 14 днів.

Колегія суддів вважає правильною
позицію суду першої інстанції, що
дослідження змісту актів перевірки з
ПДВ та податку на прибуток свідчить про
те, що штрафні санкції до позивача
застосовані відповідачем за порушення
ним вимог податкового законодавства,
які мали місце в квітні та травні 2008
року, але дату фактичної сплати
визначено 09.01.2009 року, що не відповідає
дійсності, оскільки фактична сплата
відбулась 18.03.2010 року та 07.04.2010 року (а.с.
67-69). Крім того, штрафні санкції
нараховані за період, у який діяв
мораторій на задоволення вимог
конкурсних кредиторів, тому суми
штрафних санкцій за порушення
позивачем строків сплати податкових
зобов'язань, самостійно визначених
товариством у податкових деклараціях з
ПДВ та податку на прибуток визначені
ДПІ не вірно. Таким чином, податкові
повідомлення - рішення від 18.10.2012 року (з
урахуванням задоволення скарг та
прийняття податкових повідомлень -
рішень від 11.01.2013 року), стосовно
застосування відповідачем штрафних
санкцій були прийняті на підставі
невірних розрахунків та в порушення
вимог ст.ст.102,114 Податкового кодексу
України після спливу строку позовної
давності, у зв'язку з чим, платник
податків є вільним від такого
грошового зобов'язання.

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що МП ТОВ «Електромаш» з січня
2011 року було переведено на облік до
Білгород-Дністровської ДПІ Одеської
області ДПС.

Відповідно до п.10.1.4 розділу Х Порядку
обліку платників податків і зборів
затвердженим Наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 року №979, який діяв на момент
зміни місцезнаходження платника
податків, передбачає, що в органі
державної податкової служби за
попереднім місцезнаходженням (місцем
проживання) термін перебування
платника податків на обліку повинен
бути продовжений до: закінчення
поточного бюджетного року у разі
реєстрації зміни місцезнаходження
суб'єктів господарювання - платників
податків, якими згідно з частиною
восьмою статті 45 Бюджетного кодексу
України сплата визначених
законодавством податків і зборів після
такої реєстрації здійснюється за
місцем попередньої реєстрації до
закінчення поточного бюджетного
періоду; закінчення документальної
перевірки та узгодження сум грошових
зобов'язань за її результатами, якщо
перевірка була розпочата або
призначена та орган державної
податкової служби вже повідомив
платника податків про її проведення;
повернення надміру сплачених платежів,
контроль за справлянням яких
здійснюють органи державної
податкової служби, або їх
відшкодування платнику податків, якщо
останній відповідно до поданих заяв чи
податкових декларацій (звітів,
розрахунків) претендує та має право на
таке повернення чи відшкодування, і
термін повернення переплати чи
відшкодування настав; закінчення
процедур судового оскарження сум
грошових зобов'язань або закінчення
процедур адміністративного оскарження
сум грошових зобов'язань та спливу
місячного строку після закінчення
процедур адміністративного
оскарження, якщо в результаті таких
процедур органами державної
податкової служби прийнято рішення про
повне або часткове незадоволення
скарги платника податків.

Пункт 10.1.5. цього ж розділу передбачає,
що орган державної податкової служби
за попереднім місцезнаходженням
(місцем проживання) платника податків
формує та направляє до органу
державної податкової служби за новим
місцезнаходженням (місцем проживання)
платника податків пакет документів,
який включає, зокрема звітну частину
облікової справи платника податків (з
описом), укомплектовану податковими
деклараціями (звітами, розрахунками),
копіями актів або довідок за
результатами камеральних,
документальних (планових або
позапланових; виїзних або невиїзних) та
фактичних перевірок та іншими
документами справи, строк зберігання
яких не сплив; довідку про стан
розрахунків платника податків з
бюджетом; роздруковану облікову картку
платника податків; дані про
контрольно-перевірочну роботу;
документи щодо заходів із забезпечення
погашення податкового боргу, якщо
платник податків має податковий борг.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції, що переведення позивача на
облік та обслуговування з ДПІ у м.
Херсон до Білгород-Дністровської ОДПІ
свідчить про відсутність грошових
зобов'язань та штрафних санкцій щодо
строків сплати податків відповідно до
податкової звітності, яку було надано
до ДПІ у м. Херсон.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
оскаржуваної постанови суд першої
інстанції дійшов вірних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 206 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Білгород -
Дністровської об'єднаної державної
податкової інспекції Одеської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 30
травня 2013 року по справі за
адміністративним позовом
українсько-молдавського підприємства
товариства з обмеженою
відповідальністю «Електромаш» до
Білгород - Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Одеської області Державної податкової
служби про скасування податкових
повідомлень рішень № від 11.01.2013
року,та № від 11.01.2013 року,- без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 27
травня 2014 року

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Шляхтицький О.І.

Семенюк Г.В.