Справа № 2а-1660/11/0519
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/2697/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Черпіцької Л.Т.,

розглянувши у письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами
адміністративну справу за касаційною
скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
постанову Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 30
вересня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 грудня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, до
Маріупольської міської ради Донецької
області, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_8, про скасування
рішення,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_5 в інтересах
ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до
Маріупольської міської ради Донецької
області, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_8, у якому просила
визнати протиправним та скасувати
рішення Маріупольської міської ради
Донецької області від 24.06.2008 №5/22-4047
«Про скасування рішень міської ради та
про внесення змін у рішення міської
ради від 19.06.2007 №5/13-2097 «Про передачу
громадянам України у власність
земельних ділянок для будування та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель та споруд, що
перебувають у їх власності в
Жовтневому та Орджонікідзевському
районах міста».

Позовні вимоги мотивовано тим, що
Маріупольською міською радою
протиправно, не зважаючи на факт
виконання попередньо прийнятих радою
рішень, а саме від 20.02.2007 №5/9-1455 про
надання дозволу гр. ОСОБА_6 на розробку
проекту землеустрою по відведенню
земельної ділянки та від 23.10.2007 №5/15-2575
про затвердження проекту землеустрою
по відведенню земельної ділянки та
передачу у власність гр. ОСОБА_6
земельної ділянки (кадастровий номер
:006:0554) площею 0,0583 га для
будівництва жилого будинку та
господарських споруд по АДРЕСА_1,
прийнято рішення, яким зазначені
рішення скасовано.

Постановою Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 30
вересня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 грудня 2011
року, позовні вимоги задоволено:
визнано неправомірними дії
Маріупольської міської ради Донецької
області та скасовано рішення
Маріупольської міської ради Донецької
області від 24.06.2008 №5/22-4047.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із посиланням на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просили
скасувати зазначені судові рішення та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що рішенням
Маріупольської міської ради від 20.02.2007
№5/9-1455 гр. ОСОБА_6 надано дозвіл на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
будівництва жилого будинку та
господарських споруд по АДРЕСА_1 площею
0,0583 га, кадастровий номер :006:0554.

Рішенням Маріупольської міської ради
від 23.10.2007 №5/15-2575 гр. ОСОБА_6 затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки та передано у
власність земельну ділянку
(кадастровий номер :006:0554) площею
0,0583 га для будівництва жилого будинку
та господарських споруд по АДРЕСА_1.

Рішенням Маріупольської міської ради
Донецької області від 24.06.2008 №5/22-4047
скасовано рішення від 20.02.2007 №5/9-1455 та
від 23.10.2007 №5/15-2575; також внесені зміни в
п.1.1.47 рішення Маріупольської міської
ради від 19.06.2007 №5/13-2097 «Про передачу
громадянам України у власність
земельних ділянок», який викладено в
редакції, згідно з якою земельну
ділянку (кадастровий номер :006:0732)
по АДРЕСА_2 площею 1000 м2 передано у
власність ОСОБА_9

Спірне рішення прийнято на підставі
постанови Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 14.01.2008, якою визнано
недійсними дії Маріупольської міської
ради в частині приватизації земельної
ділянки площею 260м2 по АДРЕСА_2, на ім'я
ОСОБА_9 та зобов'язано Маріупольську
міську раду вдруге розглянути
клопотання ОСОБА_9 про приватизацію
земельної ділянки площею 1119 кв.м,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2,
згідно з поданою заявою.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій виходили з протиправності
рішення Маріупольської міської ради
Донецької області від 24.06.2008 №5/22-4047 як
такого, що прийнято за відсутності у
відповідача як органу місцевого
самоврядування права скасовувати свої
попередні рішення. Крім того, судами
попередніх інстанцій в обґрунтування
судових рішень вказано на безпідставне
порушення прав позивача з боку
відповідача під час передачі спірної
земельної ділянки ОСОБА_9, оскільки
відповідачем не були досліджені інші
варіанти виділення земельної ділянки,
та не розглянуто питання наявності
переваг ОСОБА_9 чи ОСОБА_6 на отримання
зазначеної земельної ділянки. Також,
судами попередніх інстанцій вказано,
що постанова Жовтневого районного суду
від 14.01.2008, на виконання якої
відповідачем приймалось спірне
рішення, скасована ухвалою Жовтневого
районного суду від 24.12.2008 із закриттям
провадження у справі за результатами
перегляду справи за ново виявленими
обставинами.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій, вказує на
передчасність позиції судів щодо
наявності підстав для задоволення
позову, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" рада в межах
своїх повноважень приймає нормативні
та інші акти у формі рішень.

Конституційним Судом України у рішенні
від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" зазначено, що
системний аналіз положень Конституції
і законів України дає підстави вважати,
що за органами місцевого
самоврядування законодавцем
закріплюється право на зміну та
скасування власних рішень. Таке право
випливає із конституційного
повноваження органів місцевого
самоврядування самостійно вирішувати
питання місцевого значення шляхом
прийняття рішень, що є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
оскільки вони є суб'єктами
правотворчості, яка передбачає право
формування приписів, їх зміну,
доповнення чи скасування.

Конституційний Суд України дійшов
висновку, що органи місцевого
самоврядування мають право приймати
рішення, вносити до них зміни та
скасовувати їх на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією і законами України,
керуючись у своїй діяльності ними та
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України.

У той же час, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Аналіз наведених положень свідчить про
можливість скасування органом
місцевого самоврядування власного
рішення, у той же час, реалізація
зазначених повноважень можлива у разі
дотримання сукупності умов, зокрема:
відсутність факту виконання рішення,
що скасовується; відсутність факту
виникнення правовідносин, пов'язаних з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів або
ж відсутність заперечень суб'єктів
правовідносин щодо їх зміни чи
припинення у разі виникнення таких
правовідносин.

Судами попередніх інстанцій в
обґрунтування позиції про відсутність
у відповідача повноважень на
скасування власних рішень не
встановлено та не перевірено, чи
виникли за результатами прийняття
скасованих рішень правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів; чи є рішення
Маріупольської міської ради від 20.02.2007
№5/9-1455 та від 23.10.2007 №5/15-2575 такими, що
виконані - зокрема, чи отримано
позивачем правовстановлюючі документи
на земельну ділянку, з наявністю яких
положення статей 125, 126 Земельного
кодексу України, передбачають
виникнення прав на земельну ділянку; у
разі отримання правовстановлюючих
документів - чи заперечував власник
земельної ділянки про зміну таких
правовідносин тощо.

Судами попередніх інстанцій також
вказано, що скасування рішень
Маріупольської міської ради від 20.02.2007
№5/9-1455 та від 23.10.2007 №5/15-2575 обумовлено
прийняттям Жовтневим районним судом
міста Маріуполя постанови від 14.01.2008,
якою визнано недійними дії
Маріупольської міської ради в частині
приватизації земельної ділянки площею
260 м2 по АДРЕСА_2, на ім'я ОСОБА_9 та
зобов'язано Маріупольську міську раду
вдруге розглянути клопотання у вигляді
заяви ОСОБА_9 про приватизацію
земельної ділянки площею 1119 кв. м.,
розташованої за адресою: м. Маріуполь,
АДРЕСА_2, згідно з поданою заявою.

У той же час, судами попередніх
інстанцій в обґрунтування
протиправності прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення з мотивів
відсутності факту надання постановою
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя від 14.01.2008 будь-якої правової
оцінки рішенню Маріупольської міської
ради від 23.10.2007 №5/15-2575, не перевірено, у
зв'язку з чим виник спір, який був на
розгляді суду; чи була його предметом, у
тому числі, правомірність рішення
Маріупольської міської ради від 23.10.2007
№5/15-2575; чим обумовлений захист прав
позивача у цій справі шляхом прийняття
рішення саме про зобов'язання повторно
розглянути клопотання про
приватизацію земельної ділянки саме за
вказаною адресою; чи міг відповідач
виконати рішення суду в іншій спосіб,
ніж шляхом прийняття оскаржуваного
рішення.

Крім того, колегія суддів зазначає про
відсутність копії вказаного судового
рішення у матеріалах справи.

Також судами попередніх інстанцій в
обґрунтування позиції щодо
протиправності оскаржуваного у
вказаній справі рішення з мотивів
скасування постанови Жовтневого
районного суду міста Маріуполя від
14.01.2008 на підставі ухвали Жовтневого
районного суду від 24.12.2008, не
перевірено, чи була постанова
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя від 14.01.2008 на момент
прийняття відповідачем оскаржуваного
рішення - 24.06.2008, такою, що набрала
законної сили та, відповідно, такою, що
була обов'язковою для виконання на всій
території України.

Не встановлення зазначених обставин
унеможливлює здійснення судом
касаційної інстанції належної
перевірки правильності застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального права при розгляді
переданого на вирішення суду
публічно-правового спору, у зв'язку з
чим колегія суддів вказує на
передчасність висновків судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для задоволення позову.

Відповідно до частин другої, третьої
статті 159 Кодексу адміністративного
судочинства України законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права, а обґрунтованим
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

За приписами частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки судами допущена неповнота
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, зазначене у
відповідності до статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування ухвалених у
справі судових рішень і направлення
справи на новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити частвоко.

Постанову Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 30
вересня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 грудня 2011 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_5, яка діє в
інтересах ОСОБА_6, до Маріупольської
міської ради Донецької області, ОСОБА_7,
треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_8, про скасування рішення
направити до суду першої інстанції на
новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
не може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: