Справа № 210/5581/13-а
Суддя: Чайкіна О. В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/5581/13-а
Провадження № 2-а/210/23/14
П О С Т А Н О В А

іменем України

"23" квітня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі:

головуючого
судді: Чайкіної О.В.

при секретарі:
Ромашевського В.Є.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_2,

представника
відповідача: Ульянової Т.О.,

представника
третьої особи - Паламарчук Є.П.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кривому Розі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Управління містобудування та
архітектури виконкому міської ради,
третя особа Виконавчий комітет
Криворізької міської ради про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду із
вищеназваним адміністративним позовом
та уточнивши заявлені позовні вимоги в
редакції позову від 08.04.2014 року, просив
суд визнати бездіяльність суб'єкту
владних повноважень - Управління
містобудування та архітектури
виконкому міської ради (надалі -
Відповідача) щодо відмови у надані йому
земельної ділянки по АДРЕСА_1 з
орієнтовною площею 0,10га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку; зобов'язати Відповідача
вчинити дії - підготувати проект
рішення міської ради для надання згоди
на розробку проекту землеустрою
позивачеві на виготовлення проекту
землеустрою щодо відводу земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку у
розмірі 0,10га за адресою АДРЕСА_1;
зобов'язати відповідача при вчиненні
дій відносно підготовки матеріалів для
надання згоди на розробку проекту
землеустрою позивачеві керуватись
виключно нормативними актами діючими
на час виникнення спірних
правовідносин; зобов'язати відповідача
вчинити дії щодо повідомлення суду про
виконання рішення шляхом подання
звіту.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що 11.06.2013 року він звернувся
до Криворізького міського голови з
проханням надати земельну ділянку для
будівництва індивідуального житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1, однак
земельна ділянка, яку він бажав
отримати йому не була надана, натомість
Відповідачем надано відповідь, в якій
зазначалось, що детальні плани
територій під індивідуальну житлову
забудову в місті не розроблено,
земельна ділянка розташована поблизу
р. Саксагань, а тому має відповідні
обмеження у використанні, а для
подальшого розгляду питання надання
земельної ділянки необхідно розробити
робочий проект водоохоронної зони та
прибережної захисної смуги р.
Саксагань в районі вул. Філатова. Не
погодившись із відповіддю, позивач
направив претензію, в якій просив
надати дозвіл на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, по АДРЕСА_1, на що йому
Відповідач надав відповідь, яка, на
думку позивача є відмовою у вирішенні
його звернення. Вважає, що такими діями
відповідач порушив положення ст. 118, 121
Земельного кодексу України, ст. 19
Конституції України, у зв'язку з чим
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

У судовому засіданні Позивач підтримав
уточнені вимоги в редакції
адміністративного позову від 08.04.2014
року в повному обсязі з мотивів,
викладених у позові, та просив суд його
задовольнити.

Представник відповідача Ульянова Т.О.
заперечувала проти позову та пояснила,
що порядок надання громадян у
власність земельних ділянок, надання
дозволів на розроблення проектів
землеустрою, здійснення будівництва на
земельних ділянках врегульовано
низкою нормативно-правових актів, при
цьому при вирішення таких питань
необхідно враховувати містобудівну
документацію, генеральний план
населеного пункту, плани зонування
території, детальні планів територій.
На момент першого звернення позивача, в
місті Кривий Ріг не було затверджено
Плану зонування території міста, однак
на час звернення із претензією, і
надання відповіді на неї Криворізька
міська рада вже затвердила План
зонування території м. Кривого Рогу, у
зв"язку з чим управління повідомило
позивача, що земельна ділянка, яку він
вказує у претензії розташована в
рекреаційній зоні озеленених
територій загального користування, які
призначені для повсякденного
відпочинку населення. Тому, вважає, що
відповідач не порушив прав позивача, у
зв'язку з чим просить у позові
відмовити.

Представник третьої особи Паламарчук
Є.П. вважає позов необґрунтованим, та
таким, що не підлягає задоволенню,
оскільки згідно з діючим на момент
звернення позивача із заявою до
управління, тимчасовим порядком
розміщення об'єктів містобудування та
надання вихідних даних для їх
проектування, визначено порядок
отримання дозволу на розроблення
проекту відведення земельної ділянки,
відповідно до якого замовник
звертається до міської ради із заявою
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, до якої додається:
містобудівний розрахунок з ТЕП,
технічна документація, погодження
УміА, управління Держкомзему, СЕС, тощо.
На підставі таких документів
Управління містобудування і
архітектури готує проект рішення
міської ради про надання дозволу на
розроблення проекту відведення
земельної ділянки. Позивач,
звернувшись із заявою, надав тільки
ксерокопію паспорту та схему
розташування будинків по вул. Філатова.
Просить у задоволенні позову відмовити
у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, третьої
особи, дослідивши та оцінивши у
сукупності письмові докази,
представлені сторонами, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 11.06.2013 року ОСОБА_2
звернувся до Криворізького міського
голови з заявою в якій просив надати
земельну ділянку для будівництва
індивідуального житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, до якої надав копію
паспорту та карту-схему розташування
будинків на вул. Філатова ( а.с. 7).

Листом № Д-115 від 20.06.2013 р. за підписом
начальника управління містобудування
та архітектури виконкому Криворізької
міської ради позивачу повідомлено, що
надання земельних ділянок під
індивідуальну житлову забудову
здійснюється на підставі затвердженої
містобудівної документації:
генерального плану, детальних планів
зонувань; на теперішній час детальні
плани територій під індивідуальну
житлову забудову в місті не розроблено,
а також, вищевказана земельна ділянка
розташована поблизу р. Саксагань, а
тому має відповідні обмеження у
використанні, згідно ст. 61 Земельного
кодексу України (а.с.8).

Не погоджуюсь із такою відповіддю,
позивач 04.07.2013 року подав претензію до
Управління містобудування та
архітектури виконкому Криворізької
міської ради у якій вимагав надати
дозвіл на виготовлення проекту
землеустрою щодо відводу земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

Листом № Д-65 від 10.07.2013 року за підписом
начальника управління містобудування
та архітектури виконкому Криворізької
міської ради позивачу надано
відповідь, що відповідно до Плану
зонування території м. Кривий Ріг,
затвердженого рішенням Криворізької
міської ради від 26.06.2013 року № 2044,
земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1,
розташована у рекреаційній зоні
озеленених територій загального
користування, які призначені для
повсякденного відпочинку населення.
Розміщення об'єктів житлового
призначення в рекреаційній зоні не
передбачено вищевказаним Планом
зонування територій м. Кривий Ріг та
Генеральним планом м. Кривий Ріг,
затвердженого рішенням Криворізької
міської ради від 21.12.2011 р. № 789. Також
було повідомлено стосовно розробки
проектів водоохоронних зон та
прибережних захисних смуг водних
об'єктів на території міста, що на
теперішній час матеріали розробки
проектів (проекти землеустрою) на
місцевості меж водоохоронних зон та
прибережних захисних смуг річок
Інгулець і Саксагань, оформлення їх
відповідними знаками та
інформаційними матеріалами нанесення
таких меж, планово-картографічні
матеріали, розроблені
«БломІнфо-Юкрейн», направлено на
розгляд та погодження до
Дніпропетровського обласного
управління водних ресурсів (а.с.11).

Суд, надаючи правову оцінку обставинам
даної справи, враховує наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень тау
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, у
межах повноважень та способом,
передбаченими Конституцією та
законами України.

Порядок набуття громадянами права
власності на земельні ділянки із
земель державної або комунальної
власності встановлений Земельним
кодексом України.

У відповідності до ст.40 ЗК України,
громадянам України можуть
передаватися безоплатно у власність
або надаватися в оренду земельні
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку.
Аналогічне твердження мається в ст.121
ЗК України, що громадяни України мають
право на передачу їм земельних ділянок
із земель державної або комунальної
власності.

Згідно з ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття
права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень , шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться
шляхом одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених цим Кодексом.
(п. «в» ч. 3 вищеназваної статті).

Статтею 118 ЗК України встановлено
порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами.
Положеннями статті 121 ЗК України
встановлено, що громадяни України
мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) в містах -
не більше 0,10 гектара.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України (в
редакції, чинній на момент спірних
правовідносин), громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва, у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки.
Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. Проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
суб'єктами господарювання, що є
виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом, у строки, що
обумовлюються угодою сторін (абз. 1 ч. 1
ст. 118 ЗК України).

З частини 7 статті 118 ЗК України
вбачається, що перелік підстав для
відмови особі у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою для
відведення земельної ділянки є
вичерпним та не підлягає розширеному
тлумаченню.

Позивач на виконання норм ст. 118 ЗК
України та з метою реалізації права на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 звернувся
із заявою до міського голови, до якої
залучив карту-схему розташування
будинків на вул.. Філатова та копію
паспорту (а.с.7). Отримавши відповідь про
неможливість вирішення поставленого
питання (а.с. 8), позивач направив
претензію з вимогою надати дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відводу земельної ділянки для
будівництва і обслуговування жилого
будинку за адресою: АДРЕСА_1, залучивши
до заяви попередню відповідь (а.с. 9-10). У
відповідь на претензію, позивача
повідомлено, що обрана ним земельна
ділянка розташовано у рекреаційній
зоні озеленених територій загального
користування, розміщення об'єктів
житлового призначення не передбачено
Генеральним планом м. Кривий Ріг (а.с. 11).

Згідно з п. "б" ст. 12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить: передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
передбачено, що виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються такі питання,
зокрема, вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин.

Судом встановлено, і не спростовано
сторонами у справі, що Криворізька
міська рада, в межах наданих
повноважень, не приймала рішення щодо
відмови у наданні ОСОБА_2 земельної
ділянки по АДРЕСА_1.

Тобто, на пленарному засіданні
чергової сесії Криворізької міської
ради відповідного скликання не
розглядалися питання про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки гр.-ну ОСОБА_2 або відмови у його
наданні.

Відповідач у справі - Управління
містобудування та архітектури
виконкому міської ради - відповідно до
ст. 12 ЗК України та ст. 26 закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», не наділений повноваженнями
щодо надання земельних ділянок у
власність громадянам.

При цьому, відповідач у справі лише
повідомив позивача про існуючі
обмеження на обраній позивачем
земельній ділянці з посиланням на
відповідні норми чинного
законодавства.

Вимоги позивача щодо зобов'язання
відповідача підготувати матеріали для
надання згоди на розробку землеустрою
ОСОБА_2 на виготовлення проекту
землеустрою щодо відводу земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку за
адресою: АДРЕСА_1 є необґрунтованими
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» у разі відсутності плану
зонування або детального плану
території, затвердженого відповідно до
вимог цього Закону, передача (надання)
земельних ділянок із земель
державної або комунальної власності у
власність чи користування фізичним
та юридичним особам для містобудівних
потреб забороняється.

З метою належної організації
містобудівної діяльності, на виконання
вимог галузевих нормативних актів,
рішенням Криворізької міської ради від
21.12.2011 року № 789 затверджено
Генеральний план міста Кривий Ріг.
Відповідно до Генерального плану м.
Кривий Ріг земельна ділянка по АДРЕСА_1,
з метою отримання якої звернувся
позивач, віднесена до категорії
зелених насаджень загального
користування (а.с. 51, 89-94).

Крім того, рішенням Криворізької
міської ради від 22.02.2012 року №978 було
затверджено Тимчасовий порядок
розміщення об'єктів містобудування та
надання вихідних даних для їх
проектування, відповідно до розділу 3.3.
якого встановлено порядок отримання
дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки, та
відповідно до якого замовник
будівництва чи уповноважена ним особа
звертається до міської ради із заявою
(клопотанням) про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки з
передбаченими порядком додатками
пакетом документів відповідною заявою.
На підставі наданих документів
Управління містобудування та
архітектури виконкому Криворізької
міської ради в місячний термін готує
проект рішення міської ради про
надання дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки (а.с. 81-87).

Відповідно до Плану зонування
територій м. Кривий Ріг, затвердженого
рішенням Криворізької міської ради від
26.06.2013 р. № 2044 (на момент звернення з
претензією), земельна ділянка за
адресою: АДРЕСА_1, розташована у
рекреаційній зоні озеленених
територій загального користування (а.с.
26) і розміщення об'єктів житлового
призначення в рекреаційній зоні не
передбачено вищевказаним Планом
зонування територій міста і
Генеральним планом м. Кривий Ріг.

Судом також встановлено, що позивач
разом із клопотання про отримання
земельної ділянки у власність надав
карту-схему розташування будинків на
вул.. Філатова /а.с. 12/.

Однак, ст. 1 Закону України «Про
землеустрій» передбачено, що графічні
матеріали повинні відображати
місцезнаходження, зовнішні межі
земельної ділянки та межі земель,
обмежених у використанні і обмежених
(обтяжених) правами інших осіб
(земельних сервітутів), а також
розміщення об'єктів нерухомого майна,
природних ресурсів на земельній
ділянці.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
надана позивачем карта не належить до
графічних матеріалів та не може
вважатися належним чином оформленими
графічними матеріалами.

Таким чином, позивач мав надати
вищеперераховні документи, для того,
щоб відповідач міг визначити положення
земельної ділянки, її розмір, площу, у
якій формі власності земельна ділянка
знаходиться, чи не має щодо неї спірних
питань, чи можливо здійснити на ній
забудову згідно з Генерального плану
міста, чи існують інші обмеження у
використанні такої ділянки, тощо.

З урахуванням викладеного, суд не
вбачає підстав для визнання
бездіяльності відповідача та
зобов'язання у зв'язку з цим вчинити
певні

Що стосується решти позовних вимог,
зокрема в частині вимог щодо
зобов'язання керуватись нормативними
актами, які діяли на момент виникнення
спірних відносин, то такі вимоги, на
думку суду, не узгоджуються з нормами
чинного законодавства, зокрема ст. 19
Конституції України та передбаченими
КАС України способами захисту прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог.

Аналізуючи вище перелічені правові
норми і з урахуванням наданих суду
письмових доказів, суд дійшов висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог, оскільки в
судовому засіданні не доведено факту
наявності порушення прав та законних
інтересів позивача, не доведено факту
протиправної поведінки відповідача,
третьої особи та причинний зв'язок з
можливим порушенням прав та законних
інтересів позивача, про що зазначено
вище.

Таким чином, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, дослідивши
всебічно, повно, безпосередньо та
об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі
обставини справи, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, з урахуванням передбачених
ст.2 КАС України завдань
адміністративного судочинства, суд
дійшов висновку про необхідність
відмови у позові в повному обсязі.

Оскільки, за наслідками розгляду
справи по суті суд прийшов до висновку
про відсутність підстав для
задоволення вимог позивачів, в силу
положень статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, понесені судові витрати, в
тому числі сума сплаченого судового
збору, стягненню з Державного бюджету
України не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, у
судовому засіданні 23 квітня 2014 року
проголошено вступну та резолюзну
частини постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст. ст.ст. 2, 8, 9,
11, 12, 71,159, 160, 162, 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі ст.ст. 116, 121-123
Земельного Кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Управління
містобудування та архітектури
виконкому міської ради, третя особа
Виконавчий комітет Криворізької
міської ради про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії
відмовити в повному обсязі.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дзержинський районний суд м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась
судом за місцезнаходженням суб'єкта
владних повноважень і він не був
присутній у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови складено 28
квітня 2014 року.

Суддя:
О. В. Чайкіна