Справа № К-31369/10
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" квітня 2014 р. м. Київ
К-31369/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Богунського районного суду міста
Житомира від 16 червня 2009 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 червня 2010
року у справі за його позовом до
відділу державної автомобільної
інспекції управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Житомирській області про визнання
неправомірною бездіяльності та
стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2006 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з вказаним адміністративним позовом й
зазначав, що проходив службу в органах
внутрішніх справ з 1980 року по 2004 рік.
Проте протягом 2000-2004 років йому не було
виплачено матеріальну допомогу в
розмірі місячного грошового
забезпечення на рік.

Вважаючи дії відповідача
неправомірними та уточнивши позовні
вимоги просив зобов'язати нарахувати
та виплатити щорічну матеріальну
допомогу в сумі 3 010 грн.

Постановою Богунського районного суду
міста Житомира від 16 червня 2009 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10 червня 2010 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просив рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
ухвалити нове про задоволення позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наказом начальника
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Житомирській області
від 27 вересня 2000 року № 142 о/с ОСОБА_4
звільнено з посади старшого інспектора
дорожньо-патрульної служби взводу
супроводження (ескортування) І роти
дорожньо-патрульної служби окремого
батальйону дорожньо-патрульної служби
державної автомобільної інспекції
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Житомирській області
на підставі пункту «ж» статті 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР (за власним бажанням) з 29 вересня 2000
року.

29 листопада 2000 року змінено підставу
звільнення на звільнення за віком
відповідно до пункту «а» статті 65
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР.

Наказом начальника управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Житомирській області від 16 квітня 2002
року № 40 о/с відмінено пункти наказів
від 27 вересня та 29 листопада 2000 року в
частині звільнення позивача зі служби
та поновлено на посаді з 20 березня 2000
року.

Наказом від 01 серпня 2002 року № 89 о/с
позивача звільнено з органів
внутрішніх справ у відставку за віком,
а у травні 2003 року на підставі
виконавчого листа районного суду
поновлено на посаді з 01 серпня 2002 року.

Наказом в.о. начальника управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Житомирській області від 08 липня 2003
року № 96 о/с частково змінено наказ від
01 серпня 2002 року щодо підстав
звільнення - звільнено у запас на
підставі пункту «б» статі 64 Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР
(через хворобу) з 22 серпня 2002 року.

На підставі висновку Міністерства
внутрішніх справ України від 12 січня 2004
року відмінено пункт наказу № 96 від 08
липня 2003 року про звільнення позивача
зі служби та зараховано до його вислуги
років в органах внутрішніх справ та
виплачено грошове утримання за період
з 01 серпня 2002 року, утримавши при цьому
виплачене за цей період пенсійне
забезпечення.

Наказом т.в.о. начальника управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Житомирській області від 03 червня 2004
року № 92 о/с позивача звільнено з
органів внутрішніх справ у відставку
на підставі пункту «а» статті 65
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР (за віком), а 15 червня 2004 року даний
наказ змінено в частині дати
звільнення та відповідно обчислення
вислуги років - з 05 червня 2004 року.

Листом від 04 листопада 2004 року позивачу
відмовлено у виплаті матеріальної
допомоги з 2000 року у зв'язку з
відсутністю коштів.

На виконання постанови Богунського
районного суду міста міста Житомира
від 21 грудня 2005 року листом від 02 лютого
2006 року позивачу повідомлено, що
матеріальна допомога проводиться в
межах затвердженого фонду оплати
праці, а у зв'язку з відсутністю
кошторисних призначень за спірний
період матеріальна допомога
співробітникам державної
автомобільної інспекції не
виплачувалась.

Відмовляючи у задоволенні позову суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що оскільки позивач протягом 2000-2004
років вважався таким, що звільнений зі
служби, відпустка йому не надавалась та
матеріальна допомога не
нараховувалась. Оскільки спірна
допомога не є складовою грошового
забезпечення, то при поновленні на
службі та виплаті грошового утримання
за час вимушеного прогулу вона
правомірно не нараховувалась.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до статті 22 Закону України
«Про міліцію» держава гарантує
працівникам міліції соціальний захист.

Частиною першою статті 19 Закону
України «Про міліцію» встановлено, що
форми і розміри грошового утримання
працівників міліції встановлюються
Кабінетом Міністрів України і повинні
забезпечувати достатні матеріальні
умови для комплектування якісного
особового складу міліції,
диференційовано враховувати характер
і умови роботи, стимулювати досягнення
високих результатів у службовій
діяльності і компенсувати їх фізичні
та інтелектуальні затрати.

З метою впорядкування грошового
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ Указом Президента
України від 04 жовтня 1996 року №926/96 «Про
умови грошового забезпечення осіб
рядового і начальницького складу та
оплати праці працівників органів
внутрішніх справ» особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ виплачується
матеріальна допомога в розмірі
місячного грошового забезпечення на
рік.

Відмовляючи у задоволенні позову суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що відпустка позивачу не надавалась, а
тому матеріальна допомога не
виплачувалась, тобто ставили в
залежність її виплату з наданням
щорічної відпустки. Проте такий
висновок неможна визнати
обґрунтованим, оскільки його зроблено
без посилання на законодавство.

Суд касаційної інстанції позбавлений
можливості прийняти рішення щодо
задоволення позовної вимоги щодо
матеріальної допомоги з огляду на те,
що судами попере-дніх інстанцій не
встановлено розмір місячного
грошового забезпечення позивача на
рік, з якого й обчислюється допомога.

Допущені судами порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи відповідно до частини
другої статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій і направлення справи на
новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Богунського районного суду
міста Житомира від 16 червня 2009 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 червня 2010
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/