Справа № 812/2809/14
Суддя: Л.С. Качуріна
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2809/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді: Качуріної Л.С.,

при секретарі: Якимчук В.В.

в присутності сторін:

від позивача: Константинова
Ю.В., довіреність № 04-05/45-04 від 16.01.2014
року,

від відповідача: Сємєнякін М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську справу за
адміністративним позовом Луганського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія «Корисні
продукти» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за порушення нормативу зі створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у сумі 16 574,60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Луганського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія «Корисні
продукти» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за порушення нормативу зі створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у сумі 16 574,60 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що в результаті
проведеної планової перевірки
відповідача встановлено порушення
відповідачем ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», а саме у
відповідача у 2012 році не працював 1
інвалід. Таким чином, за 1 робоче місце,
призначене для працевлаштування
інвалідів і не зайняте інвалідом,
відповідач повинен був самостійно
сплатити адміністративно-господарські
санкції на користь Державного бюджету
у розмірі 14 911,76 грн. У зв'язку з
несплатою
адміністративно-господарських санкцій
відповідачу нарахована пеня у розмірі 1
662,84 грн. Загальна сума заборгованості
відповідача складає 16 574,60 грн., яку
позивач просить суд стягнути з
відповідача на користь Державного
бюджету в особі Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив відмовити у його задоволенні,
надав письмові заперечення та пояснив,
що протягом 2012 року у відповідача було
працевлаштовано 2 інваліди, один із
яких був працевлаштований ще у 2011 році
і звільнився 13 квітня 2012 року, а другий
інвалід був працевлаштований з 15
жовтня 2012 року. Один інвалід ОСОБА_3
відпрацював у 2012 році - 104 календарних
дня, що дорівнює 3,5 місяця, а другий
інвалід ОСОБА_4 відпрацював у 2012 році 78
календарних днів, що дорівнює 2, 5
місяця.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія «Корисні
продукти» використовує найману працю.

Відповідно до звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012 рік,
на підприємстві середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу становить 17 осіб,
кількість інвалідів, які повинні
працювати на робочих місцях, створених
відповідно до вимог ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
становить 1 особи, з них
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 1 осіб (а. с. 13).

Відповідно до ст. 7 Закону «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» від 21.03.1991 №875-ХІІ (далі - Закон
№875-ХІІ), законодавство про соціальну
захищеність інвалідів в Україні
складається з цього Закону та інших
актів законодавства, що видаються
відповідно до нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону №875-ХІІ,
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Статтею 19 Закону №875-ХІІ, встановлено,
що для підприємств (об'єднань), установ
і організацій незалежно від форми
власності і господарювання
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
від середньооблікової чисельності
працюючих, а якщо працює від 8 до 25
чоловік, - у кількості одного робочого
місця.

Відповідно до ст. 20 Закону №875-ХІІ,
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 25 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

За змістом ч. 3 ст. 19 Закону №875-ХІІ,
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць, виходячи з
вимог ст. 18 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 18 вищевказаного Закону,
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону №875-ХІІ,
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Про наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів
роботодавці повідомляють
територіальні відділення Фонду
соціального захисту інвалідів. Згідно
з наказом Міністерства праці та
соціальної політики України «Про
затвердження форми звітності №10-ПІ
(річна) «Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів» та
Інструкцію щодо заповнення форми
звітності №10-ПІ (річна) «Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів» від 10.02.2007 № 42, щороку до 1
березня, наступного після звітного
періоду, звіт подається або
надсилається рекомендованим листом за
місцем їх державної реєстрації
відділенню Фонду.

Дослідивши долучені представником
відповідача до заперечення на
адміністративний позов документи, суд
приймає до уваги, що протягом 2012 року у
відповідача працювало 2 інваліди, один
із яких був працевлаштований ще у 2011
році і звільнився 13 квітня 2012 року, а
другий інвалід був працевлаштований з
15 жовтня 2012 року. Один інвалід ОСОБА_3
відпрацював у 2012 році - 104 календарних
дня, що дорівнює 3,5 місяця, а другий
інвалід ОСОБА_4 відпрацював у 2012 році 78
календарних днів, що дорівнює 2, 5
місяця.

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що відповідач
виконав всі вимоги вищевказаної норми
законодавства.

За таких обставин позовні вимоги
позивача щодо стягнення несплаченої
адміністративно-господарської санкції
та пені за невиконання 4% нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
Законом України «Про охорону праці»,
ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія «Корисні
продукти» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за порушення нормативу зі створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у сумі 16 574,60 грн., - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 26 травня 2014 року.

Суддя
Л.С. Качуріна