Справа № 2а/2370/980/12
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/46204/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
на постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 10 квітня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2012
року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
про визнання дій неправомірними, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 10 квітня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2012
року, позовні вимоги задоволено.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
звільнити фізичну особу - підприємця
ОСОБА_4 від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування з серпня 2011 року,
як пенсіонера за віком.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями у справі управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
звернулось з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, ОСОБА_4 зареєстрований як
фізична особа-підприємець 12.05.2003 року
виконавчим комітетом Канівської
міської ради Черкаської області.

Позивач 07.02.2012 року звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
м. Каневі та Канівському районі
Черкаської області із заявою про
звільнення його від сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування як пенсіонера за
віком та фізичну особу - підприємця,
який обрав спрощену систему
оподаткування з серпня 2011 року,
відповідно до Закон України «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України» від 7 липня 2011 року, який
доповнено частиною четвертою статтю 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» та
відповідно до якої, фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Проте, листом від 22.02.2012 року УПФУ
надано відповідь де зазначено, що
ОСОБА_4 як фізична особа - підприємець,
який перебуває на спрощеній системі
оподаткування та отримує пенсію,
призначену відповідно до інших законів
України ніж Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», то йому необхідно
сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування на загальних підставах.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій прийшли до
висновку, що позивач скориставшись
правом виходу на пенсію закріпленого
ст. 55 Закону №796, в силу абз. 11 ч. 2 ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» отримує пенсію за нормами
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а тому підпадає під
визначення терміну «пенсіонер»
наведеного в ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і перебуває на пенсії за
віком, а отже позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, з огляду на
наступне.

Платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування згідно п. 4 ч. 1 ст.
4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» є,
зокрема, фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
них осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанції, позивач
займається роздрібною торгівлею
(патент серія НОМЕР_1 від 01.01.2011 року) та
є фізичною особою - підприємцем, який
обрав спрощену систему оподаткування.

Стаття 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачає чітке
визначення терміну «пенсіонер» - особа,
яка відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»визначено, що особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Нормами ч. 1 ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»закріплено,
що особам, які працювали або проживали
на територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Частиною 2 ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»визначено,
що потерпілі від Чорнобильської
катастрофи - особи, які постійно
проживали або постійно проживають чи
постійно працювали або постійно
працюють у зоні посиленого
радіологічного контролю за умови, що
вони станом на 1 січня 1993 року прожили
або відпрацювали у цій зоні не менше 4
років - 2 роки та 1 рік за 3 роки
проживання, роботи, але не більше 5
років.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
для встановлення пільг і компенсацій
визначаються такі категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, особи, які
постійно проживають або постійно
працюють чи постійно навчаються на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю, за умови,
що вони за станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали чи постійно
навчалися у цій зоні не менше чотирьох
років, - категорія 4.

Абзацом 11 ч. 2 ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської
катастрофи»встановлено, що
призначення та виплата пенсії названим
категоріям провадиться відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»і цього Закону.

Відповідно до наданого посвідчення
серії НОМЕР_2 позивач є громадянином,
який постійно проживає, або постійно
працює на території посиленого
радіологічного контролю (категорія 4).

Також, ОСОБА_4 видане пенсійне
посвідчення серії НОМЕР_3, у якому
зазначено вид пенсії - за віком.

В силу норм ч. 4 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» особи,
зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судом першої та
апеляційної інстанцій повно і
правильно встановлені фактичні
обставини справи, характер
правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують. За
таких обставин підстав для задоволення
касаційної скарги судова колегія не
вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
залишити без задоволення, а постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 10 квітня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: