Справа № 2-а-2532/11/0213
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2532/11/0213
Головуючий у 1-й інстанції: Мочульська
Суддя-доповідач: Боровицький О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Боровицький О. А.

судді: Граб Л.С. Сапальова Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області на постанову Липовецького
районного суду Вінницької області від
20 червня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до Липовецького
районного суду Вінницької області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Липовецькому районі Вінницької
області про поновлення пропущеного
строку для звернення до суду, визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії.

Постановою Липовецького районного
суду Вінницької області від 20.06.2011 року
позов задоволено частково:

визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Липовецькому районі Вінницької
області щодо нарахування позивачу
підвищення до пенсії в розмірі меншому,
ніж передбачено ст.6 Закону України "Про
соціальних захист дітей війни", тобто
менше 30% мінімальної пенсії за віком;

зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Липовецькому районі
Вінницької області провести
перерахунок позивачу щомісячної
державної соціальної допомоги,
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року по день припинення такого
права, з урахуванням фактично
виплаченого.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову Липовецького
районного суду Вінницької області від
20.06.2011 року та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції, відповідно
до положень ст.ст.197, 183-2 КАС України,
проводить розгляд справи в порядку
письмового провадження, при цьому
згідно частини 6 статті 12, частини 1
статті 41 КАС України, повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а постанову
суду першої інстанції -скасувати, з
наступних підстав.

Позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян "діти
війни" в розумінні статті 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", а відтак, на неї повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
вищезазначеним Законом України.

Згідно статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

На момент звернення позивача до суду
нарахування підвищення до її пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим позивач
звернулась до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівнянні з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530. Отже,
відповідач неправомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено
статтею 6 зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу підвищення до
пенсії, передбачене статтею 6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни", в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком.

Також безпідставним є посилання
відповідача на відсутність бюджетного
фінансування встановленого дітям
війни підвищення пенсії, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського Суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

При цьому колегія суддів зазначає, що
судом першої інстанції безпідставно
поновлено строк на звернення до суду
позивача. Докази неспроможності
позивача звернутись до суду за
захистом своїх прав в матеріалах
справи відсутні.

Так, відповідно до частини 2 статті 99
КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

У зв`язку зі зверненням позивача до
суду 24.05.2011 року колегія суддів вважає
за необхідне позовні вимоги позивача
за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року по 23.11.2010 року, залишити без
розгляду.

Також, колегія суддів звертає увагу на
те, що пенсія - це щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого Законами пенсійного
віку. Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі. Отже,
вирішуючи питання про зобов'язання
нарахувати та виплатити позивачу
пенсії, не має підстав обмежувати
відповідача за здійснення її
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком.

В той же час, колегія суддів звертає
увагу, що судове рішення має бути
наслідком чинного правового
регулювання. Воно не може обмежувати
волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач просить захистити її порушене
право відповідно до діючого
законодавства в подальшому, тому
колегія суддів дійшла висновку, що
правильним способом захисту
порушеного права позивача, який
відповідає вимогам чинного
законодавства є зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
по день припинення такого права.

Відповідно до ст.ст. 11, 99 КАС України,
права позивача на одержання підвищення
до пенсії, як дитині війни підлягають
захисту за період з 24.11.2010 року по день
припинення такого права.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.
Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи встановлене порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, колегія суддів
вбачає підстави для скасування
оскаржуваної постанови Іллінецького
районного суду Вінницької області від
31.12.2010 року та прийняття нової
постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області задовольнити частково.

Постанову Липовецького районного суду
Вінницької області від 20 червня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Липовецькому районі
Вінницької області про перерахунок
пенсії, - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Липовецькому районі Вінницької
області про поновлення пропущеного
строку для звернення до суду, визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії, в частині, поданій
поза межами шестимісячного строку на
звернення до суду, передбаченого ст.99
КАС України, тобто за період з 09.07.2007
року по по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по
23.11.2010 року, залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Липовецькому районі Вінницької
області щодо нарахування та виплати
ОСОБА_3 підвищення до пенсії, як дитині
війни, в розмірі меншому ніж
передбачено ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Липовецькому районі
Вінницької області провести
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 ,
з підвищенням її на 30% мінімальної
пенсії за віком, як дитині війни,
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
виходячи з розміру, встановленого ч.1
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з 24.11.2010 року по по день
припинення такого права, із
врахуванням проведених виплат.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Боровицький О. А.

Судді
Граб Л.С.

Сапальова Т.В.