Справа № 813/3081/14
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2014 року о 12 год., 12 хв.
Львівський окружний адміністративний
суд, головуючий суддя Гавдик З.В.,
секретар судового засідання Саковець
Б.П., розглянувши в судовому засіданні
адміністративну справу № 813/3081/14 за
позовом Державної фінансової
інспекції у Львівській області в особі
Пустомитівської об'єднаної державної
фінансової інспекції, представники -
Назарко В. Г., Марчишин О. В.до Житлово -
комунального відділу смт. Розділ,
представник - Сосновський О. О. про
стягнення зайво отриманих коштів
субвенції, виділеної з державного
бюджету в сумі 107772,14 грн.
Державна фінансова інспекція у
Львівській області, в особі
Пустомитівської об'єднаної державної
фінансової інспекції звернулось до
Львівського окружного
адміністративного суду із вказаним
адміністративним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за
результатами проведеної ревізії
фінансово-господарської діяльності
відповідача за період з 01.01.2009 року по
31.08.2013 року, про що складено акт за №
34-38/18 від 18.12.2013 року, встановлено
завищення розрахунків заборгованості
з різниці в тарифах на суму 107772,14 грн.
Вимога позивач про перерахування
коштів відповідачем не виконана, сума
фінансових порушень не відшкодована,
відповідно підлягає стягненню в
судовому порядку.
Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
надали суду додаткові пояснення,
просили суд позов задоволити повністю.
Представник відповідача, позовні
вимоги визнав в повному обсязі, вказав
про неможливість сплати з підстав
скрутного матеріального становища.
Заслухавши пояснення представників
позивача, представника відповідача,
безпосередньо, всебічно, повно та
об'єктивно дослідивши наявні у справі
докази, давши їм оцінку, суд встановив:
18.12.2013 року позивачем за результатами
ревізії фінансово-господарської
діяльності відповідача за період з
01.01.2009 року по 31.08.2013 року складено акт
за № 34-38/18, в якому зазначено, що з
врахування завищення та заниження
різниці в тарифах загальна сума
завищення, різниця в тарифах за
ревізійний період становить 130538,00 грн.
в наслідок допущених порушень
державному бюджету завдано
матеріальної шкоди (збитків) на суму
107772,14 грн. додатками до акту є
розрахунок понаднормативних втрат
відповідача при водопостачанні у 2009-2013
роках, розрахунки суми різниці в
тарифах внаслідок не включення суми
амортизації до витрат на
25.12.2013 року позивачем скеровано
відповідачу вимогу за № 34-15/1888 про
усунення недоліків у порушень за
наслідками ревізії, яка відповідачем
отримана 25.12.2013 року.
23.01.2014 року відповідачем повідомлено
позивача про те, що у зв'язку із
скрутним матеріальним становищем,
пов'язаним із збитковою діяльністю
відповідач не має можливості
перерахувати до державного бюджету 107,8
тис.грн. які були профінансовані для
погашення різниці в тарифах у 2013 році.
Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Бюджетним
кодексом України, в редакції на час
спірних правовідносин, Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» в редакції на час спірних
правовідносин, Кодексом
адміністративного судочинства
Згідно ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу
України, порядок та умови надання
субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам визначаються
Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 6 Порядку та умов надання у 2012
році субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 11.06.2012 року за N 517, обсяг
заборгованості визначається
надавачами послуг як різниця між
фактичними витратами на теплову
енергію, що виробляється,
транспортується та постачається
населенню, послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення і
фактичними нарахуваннями згідно з
тарифами, що затверджувалися та/або
погоджувалися органами державної
влади чи місцевого самоврядування, з
урахуванням перерахунків за
низькоякісні та надані не в повному
обсязі послуги та відрахуванням
дотації місцевих бюджетів, отриманої
Згідно п. 6 Порядку та умов надання у 2013
році субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.03.2013 року за N 167, обсяг
заборгованості визначається
надавачами послуг як різниця між
фактичними витратами на теплову
енергію, що виробляється,
транспортується та постачається
населенню, послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення і
фактичними нарахуваннями згідно з
тарифами, що затверджувалися та/або
погоджувалися органами державної
влади чи органами місцевого
самоврядування, з урахуванням витрат,
пов'язаних з провадженням
інвестиційної діяльності, та
відрахуванням проведених перерахунків
за низькоякісні і надані не в повному
обсязі послуги та дотації місцевих
бюджетів, отриманої надавачами послуг
для відшкодування різниці в тарифах, і
фактично погашеної заборгованості з
різниці в тарифах на теплову енергію,
послуги з водопостачання та
водовідведення за рахунок субвенції,
отриманої за минулі роки.
Згідно п. 10 Порядку формування тарифів
на послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2006 року за N 959,
до складу прямих матеріальних витрат
включаються витрати, пов'язані з
використанням палива та
електроенергії на технологічні
потреби. Витрати на паливо та
електроенергію визначаються виходячи
з обсягу підйому та подачі води,
пропуску стічних вод, їх очищення, норм
питомих витрат паливно-енергетичних
ресурсів, установлених відповідно до
законодавства, з урахуванням
особливостей технологічних процесів
підприємства і діючих цін (тарифів) на
паливно-енергетичні ресурси, але не
вище цін, що склалися на відповідному
Згідно п. 22 Порядку формування тарифів
на теплову енергію, її виробництво,
транспортування та постачання, послуги
з централізованого опалення і
постачання гарячої води, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.06. 2011 року за N 869, до складу
планованої виробничої собівартості
включаються прямі матеріальні витрати,
пов'язані з використанням
електроенергії для технологічних
потреб, що визначаються виходячи з
обсягів підйому та/або подачі води,
пропускання стічних вод, їх очищення,
паливно-енергетичних ресурсів,
установлених відповідно до галузевих
нормативів та вимог законодавства з
урахуванням особливостей
технологічних процесів, які
застосовуються на відповідному
підприємстві, діючих цін (тарифів) на
паливно-енергетичні ресурси.
Згідно п. 7 ст. 10 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»,
органу державного фінансового
контролю надається право пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
Згідно п. 10 цієї ж статті цього ж Закону,
органу державного фінансового
контролю надається право звертатися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.
Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.
Позивачем в обґрунтування позовних
вимог також надано суду копії:
- розрахунку понаднормативних втрат в
ЖКВ смт. Розділ при водопостачанні у
- розрахунки суми різниці в тарифах
внаслідок не включення суми
амортизації до витрат на
- пояснення керівника відповідача;
- звіту про роботу водопроводу за 2009-2012
- поточних індивідуальних
технологічних нормативів використання
про відповідність об'єкта нормативним
актам з енергозбереження від 20.03.2009
- загально-виробничих норм питомих
витрат паливно-енергетичних ресурсів
про відповідність об'єкта нормативним
актам з енергозбереження від 20.03.2009
- загально-виробничих норм питомих
витрат паливно-енергетичних ресурсів
- наказу відповідача за № 3 від 15.01.2014
року про усунення недоліків і порушень
за наслідками ревізії.
Судом враховуються обґрунтування
позовних вимог та визнання позову
представником відповідача, оскільки до
складу планованої виробничої
собівартості включаються прямі
матеріальні витрати, а саме витрати,
пов'язані з використанням
електроенергії для технологічних
потреб, що визначаються виходячи з
обсягів підйому та/або подачі води,
пропускання стічних вод, їх очищення,
паливно-енергетичних ресурсів,
установлених відповідно до галузевих
нормативів вимог законодавства з
урахуванням особливостей
технологічних процесів, які
посовуються на відповідному
підприємстві, діючих цін (тарифів) на
паливно-енергетичні ресурси.
Порушення відповідачем вищевказаних
вимог про те, що в розрахунки обсягу
заборгованості з шкодування різниці в
тарифах на водопостачання та
водовідведення, які (даються
територіальним комісіям з погашення
заборгованості з різниці в тарифах для
прийняття рішення про узгодження
обсягу заборгованості, зайво включено
(наднормативні витрати електроенергії,
що призвело до завищення розміру
заборгованості з різниці в тарифах на
загальну суму 130538,00 грн., з яких
профінансовано 107772,14 гривень.
Понаднормативні втрати електроенергії
виникли по причині використання
електроенергії на роботу обладнання з
підняття та перекачування питної води,
частина цієї води при подачі до
споживачів витікала через зношеність
мереж та часті прориви.
Розрахунки обсягу завищеної
заборгованості з різниці в тарифах на
послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення
розраховано як різниця між античними
витратами на виробництво за мінусом
понаднормативних втрат та
нарахуваннями згідно з тарифами, що
затверджувалися Роздільською селищною
радою, і підписані начальником та
головним бухгалтером підприємства без
За наслідками ревізії листом від 25.12.2013
року за №34-15/1888 відповідачу скеровано
вимогу з терміном виконання до 23.01.2014
року. Зокрема, зобов'язано перерахувати
кошти в сумі 107772,14 грн. в державний
заборгованість по розрахунках з
різниці в тарифах. Відповідачем
порушення не усунуто у зв'язку із
скрутним матеріальним становищем.
Вимога є обов'язковою до виконання, не
виконана, а сума фінансових зрушень,
яка призвела до втрат в сумі 107772,14 грн.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Докази подані
позивачем переконують в
обґрунтованості позовних вимог.
Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162
КАС України, позовні вимоги про
стягнення з відповідача зайво
отриманих коштів субвенції, виділених
з державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах в сумі 107772,14 грн. до
державного бюджету, підлягають
задоволенню повністю.
Розподіл судових витрат згідно ст. 94
КАС України не застосовується,
оскільки позивач звільнений від сплати
судового збору на підставі п. 18 ч. 1 ст. 5
Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС
України, суд -
1. Адміністративний позов задоволити
2. Стягнути з відповідача -
Житлово-комунального відділу смт.
Розділ (ЄДРПОУ - 31042894, Львівська
область, смт. Розділ, вул. Симоненка, 2)
зайво отримані кошти субвенції,
виділеної з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах в
сумі 107772,14 грн. до державного бюджету,
код 21080500 в УДКС у Миколаївському
Постанова суду першої інстанції
може бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього ж Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному
обсязі 26.05.2014 року.

Суддя

Гавдик З. В.