Справа № 818/264/14
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р. Справа № 818/264/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Філатова Ю.М.

Суддів: Водолажської Н.С. , Тацій Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шостхім" на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 20.02.2014р.
по справі № 818/264/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шостхім"

до Сумської митниці Міндоходів

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Шостхім", звернувся
до суду з адміністративним позовом до
відповідача, до Сумської митниці
Міндоходів, про скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
від 24.12.2013 року № /2013/000210/2 Сумської
митниці Міндоходів.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 20.02.2014р. по
справі №818/264/14 в задоволенні позову
було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Сумського
окружного адміністративного суду від
20.02.2014р. по справі №818/264/14 позивач подав
апеляційну скаргу, просить її
скасувати та прийняти нову постанову,
якою його позов задовольнити, вважає,
що судом першої інстанції порушені
норми права.

Відповідач вважає, що постанова
Сумського окружного адміністративного
суду від 20.02.2014р. по справі №818/264/14
прийнята у відповідності до вимог
чинного законодавства, а тому підстави
для її скасування відсутні.

Справа розглядається в порядку
письмового провадження у
відповідності до ч. 4 ст. 196, п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши суддю - доповідача колегія
суддів встановила, що 24.10.2013 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Шостхім" (Покупець)
та компанією "Рафінерія Тжебінія"
(Продавець) було укладено контракт
№PL/272696025/13NS/74, згідно якого Продавець
зобов'язався поставити Покупцю
Гліцерин дісцелірований
фармацевтичного призначення (класу)
99,5%, на умовах FCA-Тжебінія Польща, згідно
Інкотермс-2010 на протязі 2013- 2014 років.

09.12.2013 р. між ТОВ "Шостхім" та компанією
"Рафінерія Тжебінія" було укладено
додаткову угоду № 2 до зазначеного вище
контракту, в якому було зменшено
відпускну вартість Товару і
встановлено в розмірі 460 Євро за тону.

З метою здійснення митного оформлення
товару позивачем до митного органу
було подано електронну митну
декларацію №805150000/2013/002127 від 16.12.2013 року
на товар "Гліцерин дистильований
фармацевтичної якості (1,2,3 -
триоксипропан), виробництва "Rafineria Trzebinia
S.A." (Польща), який поставлявся в Україну
на виконання умов договору
№PL/272696025/13NS/74 від 24.10.2013 р.

До вказаної митної декларації позивач
надав контракт №PL/272696025/13NS/74 від 24.10.2013
р., додаткову угоду № 2 до контракту,
рахунок (Invoice/faktura PRO FORMA) № від
10.02.2013 р., рахунок (Invoice/faktura) № від
13.11.2013 р., платіжне доручення в
іноземній валюті № 6 від 10.12.2013 р.,
міжнародну товарно-транспортну
накладну (CMR) №110971, довідку про
транспортні витрати від 16.12.2013 р. №ТО 206

Митна вартість за вищевказаною
декларацією визначалася декларантом
за першим методом (за ціною договору).

24 грудня 2013 року Сумською митницею
прийнято рішення № /2013/000210/2 про
коригування митної вартості товарів та
видано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення
№805150000/2013/00030.

Відповідно до рішення № /2013/000210/2
про коригування митної вартості
товарів, основний метод не
застосовувався тому що використані
декларантом відомості не є
об'єктивними та достатньо
підтвердженими документально. У
поданих документах про попередню
оплату відсутні реквізити банківської
установи. Між декларантом і митним
органом проведено консультацію.
Декларантом не надані запитані
додаткові документи: каталоги,
специфікації, прейскуранти (прайс -
листи) виробника товару; висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та / або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини. Другорядні методи
визначення митної вартості: за ціною
договору щодо ідентичних товарів (а) та
за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів (б) не
застосовувалися тому, що відсутня
інформація по операціях з ідентичними
та подібними (аналогічними) товарами,
які подаються на експорт в Україну з
тієї ж країни і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеними
до нього. Другорядні методи визначення
митної вартості: на основі віднімання
вартості (в) та на основі додавання
вартості (обчислена вартість) (г) не
використовувалися з причин
відсутності необхідної інформації.
Підстави для визначення митної
вартості цінова інформація щодо
імпортних операцій ЄАІС Держмитслужби:
МД № 102110000/2013/30411 від 07.11.2013 р., №
805150000/2013/001998 від 27.11.2013 р.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з органом доходів і
зборів; подавати органу доходів і
зборів достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

Перелік документів, які підтверджують
митну вартість товарів, визначений
статтею 53 Митного кодексу України.

Митним органом було здійснено митний
контроль шляхом перевірки документів
та відомостей, які відповідно до ст.335
цього Кодексу надаються митним органам
під час переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України.

Позивачу було запропоновано надати
документи до декларації.

За результатами опрацювання наданих
документів відповідачем було
встановлено наступне:

1) Згідно п.7 контракту №PL/272696025/13NS/74 від
24.10.2013 р. "Покупець" здійснює попередню
оплату товару у розмірі 100% вартості
партії перед кожним відвантаженням.

Під час митного оформлення позивачем
було надано платіжне доручення №6 від
10.12.2013 року, яке не містило жодних
відміток банківської установи про
отримання та проведення платежу як і
будь-яких підписів, а отже не могло
слугувати документом, що підтверджує
попередню оплату за імпортований
товар.

Відповідно до пункту 4 частини другої
статті 53 Митного кодексу України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, якщо рахунок
сплачено, є банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару.

2) Додатковою угодою №2 від 09.12.2013 року
до контракту №PL/272696025/13NS/74 від 24.10.2013 р.
обсяг товару, що поставляється в грудні
2013 року становить 116 т загальною
вартістю 53 360 Євро, що також зазначено в
інвойсі/фактурі проформі від 10.02.2013 р.
№

Вартість товару згідно з
інвойсом/фактурою від 13.11.2013 р. №,
поданих до митного контролю та митного
оформлення, становить 10 092,4 Євро.

Згідно з копією платіжного доручення
від 10.12.2013 року №6 ТОВ "Шостхім" зроблена
передплата за товар згідно з
контрактом №PL/272696025/13NS/74 від 24.10.2013 та
інвойсом від 13.11.2013 № в сумі 20000
Євро.

Таким чином, здійснену оплату за товар
не можливо ідентифікувати з вартістю
оцінюваного товару.

3) Довідка про транспортні витрати від
16.12.2013 р. №ТО 206, надана перевізником ТОВ
"БАКС", містить відомості про вартість
транспортування товару, який неможливо
ідентифікувати з товаром, що
оцінювався. Враховуючи, що до складу
митної вартості були включені витрати
на доставку - транспортування товару в
розмірі 6 149, 00 грн., на підставі довідки
ТОВ "БАКС" не можливо достовірно
встановити суму транспортних витрат.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 54 Митного
кодексу України, орган доходів і зборів
під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів зобов'язаний:
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Враховуючи положення ст. 53, 54 Митного
кодексу України перевірка числового
значення заявленої митної вартості
товару ґрунтується на перевірці
документів, які подавались позивачем
разом з МД до митного оформлення.

Згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) додаткові
документи.

Враховуючи той факт, що під час митного
оформлення декларантом не були подані
всі документи на підтвердження
числового значення складових митної
вартості товарів, а саме документів на
підтвердження оплати за рахунками,
митний орган мав всі підстави на
затребування додаткових документів
від позивача.

З огляду на вищевикладені обставини, з
урахуванням аналізу інформації, що
міститься у поданих до митного
оформлення документах, перевірки
цінової інформації з ЄАІС ДМСУ на
товари, які ввозились на митну
територію України, на підставі частини
третьої статті 53 Митного кодексу
України відповідачем було розпочато
проведення процедури консультації та
запропоновано декларанту надати
додаткові документи для підтвердження
заявленої митної вартості товарів:
висновки про вартісні характеристики
товару, підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями,каталоги,
специфікації, прейскуранти (прас-листи)
виробника товару.

Дані пропозиції були направлені
декларанту позивача в електронному
вигляді 16.12.2013 р.

За приписами частини п'ятої та шостої
статті 55 Митного кодексу України,
декларант може провести консультації з
органом доходів і зборів з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в органі доходів
і зборів. На вимогу декларанта
консультації проводяться у письмовому
вигляді.

Позивач не скористався даним правом та
не звертався до митного органу з
вимогою щодо проведення консультацій у
письмовому вигляді.

Ані позивачем, ані його декларантом, на
підтвердження митної вартості
задекларованих товарів, не було надано
будь-яких додаткових документів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем надано суду платіжне
доручення з відмітками банківської
установи (а.с.13), однак з пояснень
представника відповідача вбачається,
що під час митного оформлення
декларантом надано зовсім інший
документ (а.с.58), що не заперечує
представник позивача.

Враховуючи, що декларантом запитані
митним органом додаткові документи не
надані, між митним органом і
декларантом проведено консультацію з
метою визначення основи вартості
згідно з положеннями статей 59-64 Митного
кодексу України.

У ході проведення консультації між
митним органом та декларантом було
здійснено обмін наявною інформацією,
зокрема стосовно попереднього митного
оформлення товару за № 805150000/2013/001998 від
27.11.2013 р.

Враховуючи, що при здійсненні
попереднього митного оформлення
ідентичних товарів був використаний
резервний метод визначення митної
вартості товарів, при винесенні
рішення про коригування митної
вартості товарів від 24.12.2013 р. №
805150000/2013/000210/2 посадовою особою митного
органу відповідно до частини 2 статті 64
Митного кодексу України, використано
другорядний метод визначення митної
вартості (резервний).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України, визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); другорядні: за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами частин другої та третьої
статті 58 Митного кодексу України, метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у пункті 2 частини
першої статті 57 цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої
статті 64 Митного кодексу України, у
разі якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 58 - 63 цього
Кодексу, митна вартість оцінюваних
товарів визначається з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна
вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) органами доходів і зборів
митних вартостях.

З огляду на те, що вимога митниці щодо
надання додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів не виконана, митна
вартість товару не могла бути
визначена за ціною угоди (основний
метод) згідно статті 58 Митного кодексу
України.

Для застосування другорядних методів
визначення митної вартості щодо
ідентичних та подібних товарів згідно
статей 59 та 60 Митного кодексу України,
необхідно мати інформацію для
порівняння ціни продажу ідентичних чи
подібних (аналогічних) товарів в
Україну. Зазначеними статтями Митного
кодексу України чітко визначено, що
саме розуміється під ідентичними та
подібними (аналогічними) товарами
(частина друга статей 59, 60 Митного
кодексу України), а також зазначені
ознаки таких товарів, зокрема, фізичні
характеристики, якість та репутація
цих товарів на ринку, країна
виробництва, виробник, наявність
торгової марки. Оскільки інформація,
яка б відповідала вищезазначеним
ознакам відсутня, то скористатися
другорядними методами визначення
митної вартості щодо ідентичних та
подібних митний орган не мав
можливості.

Відповідно до статті 62 Митного кодексу
України, у разі якщо митна вартість
імпортних товарів не може бути
визначена відповідно до положень
статей 58 - 61 цього Кодексу, їх митна
вартість визначається згідно з
положеннями цієї статті на основі
віднімання вартості, крім випадків,
коли на вимогу декларанта
послідовність застосування цієї
статті та статті 63 цього Кодексу може
бути зворотною.

Таким чином, другорядні методи
визначення митної вартості на основі
віднімання або додавання вартості
можуть застосовуватися у будь-якій
послідовності за вимогою декларанта за
наявності інформації щодо продажу
(відчуження) оцінюваних, ідентичних чи
подібних (аналогічних) товарів на
митній території України та щодо
вартість товарів, які оцінюються,
надану виробником або від його імені,
яка повинна складатися із сум: вартості
матеріалів та витрат, понесених
виробником при виробництві оцінюваних
товарів; обсягу прибутку та загальних
витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно
відображається при продажу товарів
того ж класу або виду, що й оцінювані
товари, які виготовляються виробниками
у країні експорту для експорту в
Україну; загальних витрат при продажу в
Україну з країни вивезення товарів
того ж класу або виду.

Інформація для застосування
зазначених методів у митниці відсутня,
оскільки митний орган не володіє
інформацією щодо продажу (відчуження)
товарів на митній території України,
оскільки не здійснює контролю за
товарами після їх митного оформлення
та випуску у вільний обіг.

Згідно приписів статті 63 Митного
кодексу України, яка регламентує
порядок використання методу
визначення митної вартості на основі
додавання вартості, посадова особа
митного органу не може вимагати або
примушувати будь-яку особу, яка не є
резидентом, надавати для вивчення або
дозволяти одержувати доступ до
будь-якого рахунка чи інших записів для
цілей визначення обчисленої вартості.

Таким чином, як зазначає відповідач,
методи визначення митної вартості
товарів на основі додавання та
віднімання вартості за відсутності
інформації про вартість матеріалів та
витрат, понесених виробником при
виробництві оцінюваних товарів, обсягу
прибутку, загальних витрат при продажу
в Україні не видається можливим.

Оскільки на вимогу митного органу
декларантом не було надано жодних
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, ураховуючи факт
проведення митним органом
консультації з позивачем із
пропозицією надання додаткових
підтверджуючих вартість товару
документів та відсутність його
звернень до митного органу з проханням
продовження строку для надання
витребуваних документів та проведення
додаткових консультацій, беручи до
уваги надані до митного оформлення
документи та наявну у митного органу
інформацію на момент здійснення
митного оформлення товарів, відділом
контролю митної вартості було прийнято
рішення про здійснення коригування
митної вартості товару за резервним
методом згідно положень статті 64
Митного кодексу України.

Підприємством ТОВ "Шостхім" здійснено
митне оформлення товару "Гліцерин
дистильований" за митними деклараціями
№805150000/2013/002191 від 26.12.2013 р. та №
805150000/2013/002192 від 26.12.2013 р., зі сплатою
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною декларантом, та
забезпечено сплату різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантії відповідно до
розділу X Кодексу, а саме внесення
грошової застави на депозитний рахунок
митниці.

Згідно з частиною 8 статті 55 Митного
кодексу України протягом 80 днів з дня
випуску товарів декларант або
уповноважена ним особа може надати
митному органу додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються.

Підприємством ТОВ "Шостхім", на час
розгляду даної справи, додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості товарів до Сумської
митниці Міндоходів не надавалися.

Враховуючи вищезазначене, суд першої
інстанції дійшов висновку, що вимоги
позивача є необґрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню.

Висновки суду першої інстанції не
можуть бути визнані обґрунтованими з
наступних підстав.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
основним методом визначення митної
вартості товарів здійснюється за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються. Частина 3 цієї ж статті
наголошує на тому, що можливість
переходу на другорядні методи
визначення вартості товару доцільна
лише в тому разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм Кодексу.

Ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України
зазначено, що застосуванню другорядних
методів передує процедура
консультацій між митним органом та
декларантом. Однак жодної консультації
з декларантом проведено не було.

Пункт 2 статті 53 Митного кодексу
України чітко визначає перелік
документів, які повинен подати до
митного органу декларант для
підтвердження митної вартості товарів.
Усі необхідні документи були подані
декларантом відповідачу. Не дивлячись
на це відповідач затребував у
декларанта додаткові документи .

Відповідно до п.3 ст. 53 Митного кодексу
України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Отже для надання додаткових документів
надається 10 календарних днів. В даному
випадку з моменту прийняття вимоги
16.02.2013р. цей термін закінчується 26.12.2013р.

Проте вже 24.12.2013р. відповідачем було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів. Тобто
відповідачем була порушена
встановлена законом процедура
узгодження розбіжностей при митному
оформленні.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У даному випадку відповідачем
оскаржуване рішення про коригування
митної вартості товарів від 24.12.2013 року
№ /2013/000210/2 прийнято з порушенням
вимог ч.3 ст. 53 Митного кодексу України.

Крім цього відповідно до ч.1, 2 ст. 256
Митного кодексу України відмова у
митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення органу доходів і
зборів про неможливість здійснення
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через невиконання
декларантом або уповноваженою ним
особою умов, визначених цим Кодексом. У
рішенні про відмову у митному
оформленні повинні бути зазначені
причини відмови та наведені вичерпні
роз'яснення вимог, виконання яких
забезпечує можливість митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення.

У рішенні про коригування митної
вартості № 805150000/2013/00210/2 відсутні
посилання на конкретні норми
законодавства України, які порушені що
унеможливлює митне офформлення товару.
В рішенні містяться посилання лише на
ті вимоги законодавства, які
регламентують дії декларанта після
відмови в прийнятті декларації..

Таким чином оскаржуване рішення про
коригування митної вартості оформлено
з порушенням норм чинного
законодавства.

Однією з підстав прийняття рішення про
коригування митної вартості було те, що
під час митного оформлення позивачем
було надано платіжне доручення №6 від
10.12.2013 року, яке не містило жодних
відміток банківської установи про
отримання та проведення платежу як і
будь-яких підписів, а отже не могло
слугувати документом, що підтверджує
попередню оплату за імпортований
товар.

Відповідно до пункту 4 частини другої
статті 53 Митного кодексу України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, якщо рахунок
сплачено, є банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару.

Проте до матеріалів справи приєднано
платіжне доручення в іноземній валюті
(аркуш справи 58) з усіма необхідними
реквізитами.

Якщо у відповідача викликала сумніви
надана копія платіжного документу, то
вона мала бути витребувана у порядку п.3
ст. 53 Митного кодексу України.

Наступною підставою прийняття рішення
про коригування митної вартості було
те, що додатковою угодою №2 від 09.12.2013
року до контракту №PL/272696025/13NS/74 від
24.10.2013 р. обсяг товару, що поставляється
в грудні 2013 року становить 116 т
загальною вартістю 53 360 Євро, що також
зазначено в інвойсі/фактурі проформі
від 10.02.2013 р. №

Вартість товару згідно з
інвойсом/фактурою від 13.11.2013 р. №,
поданих до митного контролю та митного
оформлення, становить 10 092,4 Євро.

Згідно з копією платіжного доручення
від 10.12.2013 року №6 ТОВ "Шостхім" зроблена
передплата за товар згідно з
контрактом №PL/272696025/13NS/74 від 24.10.2013 та
інвойсом від 13.11.2013 № в сумі 20000
Євро.

З викладеного зроблений висновок, що
здійснену оплату за товар не можливо
ідентифікувати з вартістю оцінюваного
товару.

Але при цьому не враховано, що загальна
вартість товару, що підлягає
постачанню по контракту складає 56360
євро, умови контракту передбачають
попередню оплату, тобто перераховані
позивачем 20000 євро повністю
укладаються в межі загальної суми
угоди.

Крім цього відповідач посилається на
те, що довідка про транспортні витрати
від 16.12.2013 р. №ТО 206, надана перевізником
ТОВ "БАКС", містить відомості про
вартість транспортування товару, який
неможливо ідентифікувати з товаром, що
оцінювався. Враховуючи, що до складу
митної вартості були включені витрати
на доставку - транспортування товару в
розмірі 6 149, 00 грн., на підставі довідки
ТОВ "БАКС" не можливо достовірно
встановити суму транспортних витрат.

Зазначена довідка (аркуш справи 68)
містить всю необхідну інформацію
стосовно товару, що транспортувався
(гліцерин дистильований) та вартість
транспортних витрат, а також витрати по
митним переходам.

Сумніви стосовно достовірності цих
витрат також було б варто з'ясувати в
порядку п. 3 ст. 53 Митного кодексу
України, проте при складанні вимоги від
16.12.2013р. відповідач чомусь своїм правом
не скористувався.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає вимоги позивача, викладені в
апеляційній скарзі, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню,
постанова Сумського окружного
адміністративного суду від 20.02.2014р. по
справі №818/264/14 прийнята при
невідповідності висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
3 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Шостхім"
задовольнити.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 20.02.2014р. по
справі № 818/264/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Шостхім» до
Сумської митниці Міндоходів про
скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення Сумської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від 24.12.2013 року №
/2013/000210/2.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Філатов
Ю.М.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Тацій Л.В.