Справа № 807/1490/14
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 рокум. Ужгород№ 807/1490/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань -
Приходько Т.В.

сторони в судове засідання не
з'явились;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою Закарпатського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Виробничо-торгового підприємства
«Кооп Ужгород» про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Закарпатське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулося до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Виробничо-торгового
підприємства «Кооп Ужгород» про
стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач мотивує
тим, що станом на день звернення до суду
за відповідачем рахується
заборгованість по
адміністративно-господарських санкцій
в сумі 9512,50 грн. за недотримання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів та 2,85 грн.
пені.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, однак надав суду
клопотання про розгляд справи без його
участі, позовні вимоги підтримує з
підстав наведених у позовній заяві та
просить позов задовольнити повністю та
стягнути з відповідача заявлену до
стягнення суму заборгованості.

Представник відповідача в судове
засідання також не з'явився, однак
надав суду клопотання про розгляд
справи за його відсутності. Крім цього,
відповідачем було подано суду письмові
заперечення, згідно яких відповідач
зазначає, що не в змозі сплатити
заявлену до стягнення суму
заборгованості у зв'язку із важким
матеріальним становищем, а відтак
просив суд у задоволенні даного
адміністративного позову відмовити
повністю.

Відповідно до частини 1 статті 41 КАС
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень КАС України розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється. А оскільки сторони в
судове засідання не з'явилися,
фіксування судового процесу не
здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

У відповідності зі ст. 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» № 875, (далі Закон)
для підприємств, установ і організацій,
фізичних осіб, які використовують
найману працю установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо від 8 до 25 осіб, - у кількості одного
робочого місця.

Підприємства, установи, організації,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою статті
19, і забезпечують працевлаштування
інвалідів. При розрахунках кількість
робочих місць округлюється до цілого
значення.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі фізичні особи, самостійно
здійснюють працевлаштування інвалідів
у рахунок нормативів робочих місць.

Згідно Закону України «Про
реабілітацію інвалідів в Україні» від
06.10.2005 року №2961-IV робоче місця інваліда
місце або виробнича ділянка постійного
або тимчасового знаходження осіб у
процесі трудової діяльності на
підприємствах, в установах і
організаціях.

Виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній згідно з
частиною першою статті 19 Закону (в
редакції від 06.10.2005р. №2960-1V), вважається
працевлаштування підприємством,
установою, організацією інвалідів, для
яких це місце роботи є основним.
Підстав звільнення від виконання
обов'язку Закон не містить.

Підприємства, які використовують
найману працю щороку подають до
відділень Фонду звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за формою,
що затверджується наказом Мінпраці.

Як встановлено судом в ході судового
розгляду та вбачається із матеріалів
даної адміністративної справи,
відповідачем подано до відділення
Фонду звіт за формою № 10-ПІ річна «Звіт
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів» за 2013 рік, з якого
вбачається, що відповідач вимогу
Закону не виконав. Згідно рядка 03 звіту,
кількість інвалідів які повинні
працювати на підприємстві відповідно
до вимог ст.19 Закону становить 1 особу, в
той же час, згідно рядка 02 звіту, на
підприємстві протягом 2013 року
середньооблікова кількість інвалідів
становила 0 осіб.

Згідно ст. 20 Закону підприємства, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
встановлено нормативом, щороку
сплачують
адміністративно-господарські санкції
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, а якщо працює від 8 до 15 осіб
розмір адміністративно-господарських
санкцій за робоче місце незайняте
інвалідом визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати.

Отже, відповідач повинен був
самостійно в строк до 15 квітня року,
наступного за роком в якому відбулось
порушення, розрахувати та сплатити
адміністративно-господарські санкції.

Оскільки середньорічна зарплата
штатного працівника у відповідача в 2013
році становила 19025,00 грн., то за не
працевлаштування інвалідів у
необхідній кількості, а отже
невиконання нормативу відповідач
повинен сплатити в дохід Державного
бюджету 19025,00 : 2 = 9512,50 грн.

Однак, відповідач до 15.04.2014 року, у строк
передбачений законом,
адміністративно-господарські санкції
самостійно не сплатив. Згідно ст. 20
Закону «Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.»

На день подачі позовної заяви до суду
16.04.2014р. строк прострочення платежу
становить 1 день, а отже пеня, при
обліковій ставці НБУ 9.50% становить 2.85
грн.

При вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
суд виходить із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань і правил
здійснення господарської діяльності
та необхідності встановлення в діях
або бездіяльності роботодавця складу
правопорушення з метою застосування
юридичної відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій. Елементами правопорушення є
вина та наявність причинного зв'язку
між самим порушенням та його
наслідками. Статтею 218 ГК України
встановлено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

При цьому учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. З огляду на викладене,
оскільки відповідачем не доведено, що
ним вжито усіх залежних від нього
заходів для недопущення
господарського правопорушення, судом
встановлено наявність підстав для
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що в ході судового розгляду
даної справи позивачем було зроблено
відповідний запит від 06.05.2014 року
№01-09/588 до Ужгородського міського
центру зайнятості, щодо подачі
відповідачем по даній справі звітів
форми 3 - ПН протягом 2013 року для
можливості працевлаштування
інвалідів.

Згідно наданої відповіді від 12.05.2014
року за № 1059, вбачається, що
відповідачем протягом 2013 року до
Ужгородського міського центру
зайнятості не було подано жодного
звіту форми 3-ПН для можливості
працевлаштування осіб із інвалідністю.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що відповідачем самостійно не
здійснено працевлаштування інвалідів
у рахунок нормативів робочих місць та,
у зв'язку з цим, самостійно не сплачено
адміністративно-господарські санкції
у розмірі та в строки передбачені
статтею 20 вищевказаного Закону, суд
приходить до переконання, що позовні
вимоги підтверджені належними та
допустимими доказами, відповідачем не
спростовані та підлягають до
задоволення повністю.

Судові витрати по справі згідно ч. 4 ст.
94 КАС України з відповідача не
стягуються.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 11, 70, 71, 86, 94, 160, 163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Закарпатського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Виробничо-торгового підприємства
«Кооп Ужгород» про стягнення
заборгованості - задовольнити
повністю.

Стягнути з Виробничо-торгового
підприємства «Кооп Ужгород» 9512,50 грн.
(дев'ять тисяч п'ятсот дванадцять
гривень п'ятдесят копійок)
адміністративно-господарських санкцій
в сумі за недотримання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів та 2,85 грн. пені на користь
Закарпатського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

СуддяC.А. Гебеш