Справа № 826/5964/13-а
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
в порядку письмового провадження
19 травня 2014 року 15:30 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Маруліної Л.О., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомГромадської організації
«Соціоконсалтинг»доДержавної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової
службипровизнання протиправним та
скасування акту податкової перевірки,
податкового повідомлення-рішення,
визнання незаконними дій щодо
винесення податкового
повідомлення-рішення, зобов'язання
вчинити дії щодо внесення змін до баз
даних внаслідок скасування акту
податкової перевірки та податкового
повідомлення-рішення,
Громадська організація «Аналітичний
центр «Соціоконсалтинг» (далі також -
позивач, ГО "Соціоконсалтинг")
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Києва Державної податкової служби
(далі - відповідач, ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва) про: (1)
визнання протиправним і скасування
акту про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
позивача по взаємовідносинам з ТОВ
«Агентство «Віасат» та ТОВ «ТПК
«Техномашпостач» за період з 01.10.2009
року по 30.09.2012 року; (2) визнання
протиправним і скасування податкового
року; (3) визнання незаконними дій
відповідача щодо винесення
податкового повідомлення-рішення №
відповідача у 5-ти денний строк вчинити
всі необхідні дії щодо внесення змін до
баз даних внаслідок скасування акту та
повідомлення-рішення та скасувати
штрафні санкції, нараховані позивачу,
пеню та інші фінансові санкції, в разі
Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
03.06.2013 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.07.2013 року,
в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
рішення судів першої та апеляційної
інстанції скасовані, справу направлено
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

В своїй ухвалі Вищим адміністративним
судом України зауважено, що суду першої
інстанції під час нового розгляду
справи слід мати на увазі, що сама собою
наявність або відсутність окремих
документів, а так само помилки у їх
оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю відбувалися.

Відповідно до частини п'ятої ст. 227
Кодексу адміністративного судочинства
України висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення, є обов'язковими для
суду першої чи апеляційної інстанції
при розгляді справи.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 01.04.2014 року справу
прийнято до провадження суддею
Маруліною Л.О. та призначено до
судового розгляду.

В судове засідання 14.05.2014 року прибули
представники сторін. З урахуванням
вимог ст. ст. 41, 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні за
клопотанням сторін суд продовжив
розглядати справу в письмовому
провадженні.

Позивач позов підтримує в повному
обсязі. Позовні вимоги вмотивовує тим,
що позивач правомірно сформував
податковий кредит з податку на додану
вартість за господарськими операціями
з ТОВ «Агенство «Віасат» та ТОВ «ТПК
«Техномашпостач» на підставі належно
оформлених його контрагентами
податкових накладних. Доводи
відповідача про безтоварність та
фіктивність господарських операцій
вважає недоведеними належними
документальними доказами, відтак
достатніми доказами виконання
господарських зобов'язань за угодами з
вказаним контрагентом вважає
податкові накладні та первинні
документи.

Відповідач проти позову заперечує з
підстав, викладених в письмових
запереченнях та пояснень, наданих в
судових засіданнях. Відповідач вважає,
що підставою для висновку про
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість було те, що
господарські операції між позивачем та
ТОВ «Агенство «Віасат» і ТОВ «ТПК
«Техномашпостач» фактично не
здійснювались, в зв'язку з чим
наявність у позивача податкових
накладних від контрагентів, не є, на
думку податкового органу, безумовною
підставою для віднесення зазначених у
цих накладних сум до податкового
кредиту з податку на додану вартість та
одержання у зв'язку з цим податкової
вигоди. Відповідач також зазначає, що
безтоварна господарська операція за
угодами, в результаті яких занижуються
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість та створюється
можливість відшкодування податку на
додану вартість з бюджету, завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства та є такою, що порушує
публічний порядок.

Дослідивши матеріали справи, Окружним
адміністративним судом міста Києва
встановлено, що позивача - Громадську
організацію «Аналітичний центр
«Соціоконсалтинг» зареєстровано як
платника податку на додану вартість
(індивідуальний податковий номер
91).

Видами діяльності ГО "Соціоконсалтинг"
за КВЕД є діяльність громадських
організацій, не віднесених до інших
угрупувань.

ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
проведена позапланова виїзна
перевірка господарської діяльності ГО
«Аналітичний центр «Соціоконсалтинг»
з питань дотримання вимог податкового
законодавства під час здійснення
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Агентство
Віасат» та ТОВ «ТПК «Техномашностач»
за період з 01.10.2009 року по 30.09.2012 року, за
результатами якої складено акт від
22.02.2013 року № 533/22-90/26195254.

Відповідно до висновків акту
перевіркою встановлено порушення
позивачем п. 198.3 ст. 198, п.п. 200.1, п. 200.3, п.
200.4, ст. 200, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого позивачем занижено
суму податку на додану вартість в
розмірі 67 329,00 грн.

За фактом виявлених порушень
податковим органом 20.03.2013 року винесено
податкове повідомлення-рішення №
, яким збільшено позивачу
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 77 673,00 грн., з
яких 67 329,00 грн. - основного платежу, та 10
344,00 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся до суду.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 67 Конституції
України платники податків повинні
сплачувати належні суми податків і
зборів у встановлені законами терміни.

Під господарською діяльністю у
Господарському кодексі України (ст.3)
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.6 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за номером 168/704, господарські
операції - це факти підприємницької та
іншої діяльності, що впливають на стан
майна, капіталу, зобов'язань і
фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичне здійснення
господарської операції відсутнє,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Зазначена позиція суду
узгоджується із позицією Вищого
адміністративного суду України,
викладеної у листі останнього від
02.06.2011 року №742/11/13-11.

Як вбачається із акту перевірки ДПІ у
Шевченківському районі міста Києва,
висновки щодо порушення позивачем
приписів податкового законодавства
зроблено з огляду на встановлення
здійснення операцій між позивачем та
ТОВ «Агенство «Віасат» і ТОВ «ТПК
«Техномашпостач» з метою штучного
формування податкового кредиту, за
відсутності факту реальності
господарських операцій.

Висновки податкового органу
ґрунтуються на матеріалах
кримінальної справи №69-149, яка
перебуває в провадженні Головного
слідчого управління ДПС України,
порушена відносно директора ТОВ «ЄВРО
клас трейд» за фактом умисного
ухилення від сплати податків, за
попередньою змовою групою осіб, що
призвело до фактичного ненадходження
до бюджету коштів в особливо великих
розмірах за ознаками злочину,
передбаченого ст. 212 ч. 3 КК України та
відносно ряду інших осіб за фактами
фіктивного підприємництва - створення
та придбання СГД, зокрема: ПП «Фірма
«Володар», ПП «Клер шато фиорд»,ТОВ
«Техінпромприлад», ТОВ
«Промелектро-75», ТОВ «Компанія Вайліс»,
ТОВ «Дормашавто», ТОВ «ТПК
«Техномашпостач», ТОВ «Маркой групп
Ко» та ТОВ «Остін трейд» з метою
прикриття незаконної діяльності, яка
полягала в сприянні ТОВ «Євро класе
трейд» в мінімізації ним податкових
зобов'язань, скоєного повторно за
попередньою змовою групою осіб, що
заподіяло велику матеріальну шкоду
державі, а також пособництва ними в
умисному ухиленні від сплати податків
директору ТОВ «Євро клас трейд», що
призвело до фактичного ненадходження
до бюджету коштів в особливо великих
розмірах за ознаками злочинів, ,
передбачених ст. 28 ч.2, 205 ч.2, 27 ч.5, 212 ч.3 КК
України

В акті перевірки відповідач зазначав,
що на протязі 2008-2012 років на території
м. Києва та Київської області діє група
осіб, яка згідно єдиного плану з
розподілу ролей, умисно з корисливих
мотивів, переслідуючи мету, спрямовану
нездійснення тяжких та особливо тяжких
злочинів економічної спрямованості,
організувала злочинну схему
незаконної діяльності щодо сприяння
підприємствам-користувачам в
мінімізації ними податкових
зобов'язань, які підлягають сплаті до
бюджету.

Для функціонування зазначеної схеми
вказані особи, діючи без наміру
здійснювати діяльність, пов'язану з
виробництвом та продажем
товарно-матеріальних цінностей,
виконанням робіт або наданням послуг в
порушення встановленого законодавства
в порядку здійснення підприємницької
діяльності зареєстрували та придбали
суб'єкти підприємницької діяльності,
зареєстровані на «підставних» осіб, в
більшості, громадян інших держав, а
саме: ТОВ «Різано-Трейд», ТОВ
«Ланотешмаш», ТОВ «Сьомий будтрест»,
ТОВ «Агенство «Віасат», ТОВ
«Граньстройінвест», ТОВ
«Аренда-Сервіс», ТОВ «Аренда комфорт
Україна», ТОВ «Аренда-сіті», ТОВ
«Бізнес- Сервіс- Альянс», ТОВ
«Лоу-консалт», ТОВ «Росаріо», ТОВ
«Лео-нова», ТОВ «Проммаст-стандарт»,
ТОВ «Монавій груп», ТОВ «Шляховик-
Авто», ТОВ «Істмедфарм груп», ТОВ «ТД
«СпецТехноресурс», ТОВ «Наладбуд
компані», ТОВ «Нормалбуд», ТОВ
«Рекламна агенція «Скай», ТОВ «ЮА
«Авента», ТОВ «ТД «Вереск», ПП «Алмаз
-2006», ТОВ «Оліва-21» та ТОВ «РМА-Монамі»
через які здійснювали операції щодо
незаконного переведення безготівкових
коштів, перерахованих із поточних
рахунків підприємств різної форми
власності у готівку.

Крім того, на переконання відповідача,
про нікчемність укладених між
позивачем та контрагентами правочинів
може свідчити той факт, що засновник та
перший директор ТОВ «Торгово -
Промислова Компанія «Техномашпостач»
ОСОБА_2 - громадянка Російської
Федерації, останній раз виїхала з
України 15.04.2010 року, а засновник та
перший директор ТОВ «Агенство «Віасат»
ОСОБА_4 - громадянка Російської
Федерації, останній раз виїхала з
України 13.04.2010 року.

Також відповідач посилається на
протокол допиту ОСОБА_4 від 10.01.2012 року,
відповідно до якого вона повідомила, що
не має жодного відношення до створення
та господарської діяльності ТОВ
"Агентство "Віасат".

Інших доказів відсутності факту
реальності здійснених господарських
операцій податковим органом не надано.

Втім, суд вважає, що посилання
відповідача на протокол допиту ОСОБА_4
та порушення кримінальної справи №69-149
за фактом здійснення фіктивного
підприємництва невстановленими
особами не є доказом відсутності факту
реальності господарської операції між
позивачем та ТОВ «Агенство «Віасат» і
ТОВ «ТПК «Техномашпостач», оскільки
сама по собі фіктивність реєстрації
контрагента в ланцюгу постачання не
може бути безпосереднім свідченням
одержання платником необґрунтованої
податкової вигоди без підтвердження
факту відсутності реального
здійснення господарських операцій.
Доказів того, що позивач знав або
повинен був знати, що
директор/засновник контрагента в
ланцюгу постачання був номінальним,
податковим органом не подано,
узгодженості дій позивача та
контрагента, спрямованих виключно на
штучне створення умов для виникнення
податкової вигоди, відповідачем не
наведено. Також суд звертає увагу, що
інформації щодо встановлення вироком
суду обставин фіктивності реєстрації
контрагента позивача, відповідачем
суду також не було надано.

Крім того, матеріали справи свідчать,
що договори між позивачем та
контрагентами з боку цих контрагентів
підписувались іншими особами, ніж
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Відповідачем не
надано доказів того, що особи, які
укладали договори з позивачем від
імені ТОВ «Агенство «Віасат» і ТОВ «ТПК
«Техномашпостач» діяли з перевищенням
повноважень з відповідними правовими
наслідками, передбаченими ст. 241 ЦК
України.

При цьому, з огляду на принцип
персональної відповідальності
платника податку право на податковий
кредит та віднесення сум, понесених
витрат, до складу валових витрат
товариства не може ставитись у пряму
залежність від додержання податкової
дисципліни третіми особами. Відповідно
до статті 61 Конституції України
юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.
Законодавством України не передбачена
відповідальність юридичної особи за
зобов'язаннями іншої юридичної особи, в
тому числі за податковими
зобов'язаннями.

Аналогічну правову позицію висловлено
Вищим адміністративним судом України,
зокрема, в ухвалах суду від 23.02.2012
№К/9991/40332/11, від 23.04.2012 №К/9991/26905/12.

Судом також враховуються рішення
Європейського суду з прав людини у
справах Інтерсплав проти України (2007
рік, заява № 803/02), "Булвес"АД проти
Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес
Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік,
заява № 6689/03), які відповідно до статті
17 Закону України "Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини"
підлягають застосуванню судами як
джерела права, у яких визначено, що
платника податку не може бути
позбавлено права на бюджетне
відшкодування ПДВ за відсутності
доказів того, що його було залучено до
протиправної діяльності, пов'язаної з
незаконним отриманням бюджетного
відшкодування; при цьому платник ПДВ не
повинен нести відповідальність за
зловживання, вчинені його
постачальниками, якщо платник ПДВ не
знав про такі зловживання і не міг про
них знати.

Також, з аналізу норм Податкового
кодексу України вбачається, що
необхідними та достатніми підставами
для включення позивачем до складу
податкового кредиту відповідних сум
податку на додану вартість є: придбання
ним послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності; сплата чи нарахування сум
податку на додану вартість у зв'язку з
таким придбанням.

При з'ясуванні питання, щодо
підтвердження використання позивачем
у господарській діяльності послуг,
отриманих від ТОВ «Агенство «Віасат» і
ТОВ «ТПК «Техномашпостач», судом
встановлено наступне.

Між Громадською організацією
«Аналітичний центр «Соціоконсалтинг»
(Замовник), в особі директора Демченко
Ірини Леонідівни, що діє на підставі
Статуту з одного боку, та ТОВ «Агенство
«Віасат» (Виконавець), в особі
директора Карпенко Ігоря Валерійовича,
який діє на підставі наказу №2 від
01.03.2011 року, з іншого боку, укладено
Договір № 1л-11 від 01.07.2011 року,
відповідно до умов якого Замовник
доручає, а Виконавець бере на себе
зобов'язання надавати послуги з
проведення соціологічного опитування
у межах дослідження «Вивчення
чинників, що впливають на прояви
насильства по відношенню до ЖСБ як
фактор підвищеного ризику інфікування
ВІЛ».

Відповідно п.2.2 п.2 Договору Замовник
повинен сплатити Виконавцеві суму у
розмірі 54 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 9 000,00 грн.

На виконання умов вищезазначеного
договору ТОВ «Агенство «Віасат»
документально оформило надання
вказаних послуг на адресу Громадської
організації «Аналітичний центр
«Соціоконсалтинг» на загальну суму 54
000,00 грн. (в т. ч. ПДВ - 9 000,00 грн.).

У рахунок оплати за надані послуги
Громадською організацією «Аналітичний
центр «Соціоконсалтинг» було
здійснено перерахування грошових
коштів ТОВ «Агенство «Віасат», що
підтверджується наданими Громадською
організацією «Аналітичний центр
«Соціоконсалтинг» виписки банку на
загальну суму 54 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 9 000,00
грн.

Також, між Громадською організацією
«Аналітичний центр «Соціоконсалтинг»
(Замовник), в особі директора Демченко
Ірини Леонідівни, що діє на підставі
Статуту з одного боку, та ТОВ «Агенство
«Віасат» (Виконавець), в особі
директора Карпенко Ігоря Валерійовича,
який діє на підставі наказу № 2 від
01.03.2011 року, з іншого боку, укладено
Договір № Ів-11 від 12.09.2011 року,
відповідно до якого Замовник доручає, а
Виконавець бере на себе зобов'язання
надавати послуги з проведення
соціологічного опитування у межах
дослідження «Визначення рівня Знань,
Ставлення, Практики та Поведінки з
питань туберкульозу серед загального
населення України та окремих груп».

Відповідно п.2.2 п.2 Замовник повинен
сплатити Виконавцеві суму у розмірі 194
230,00 грн. в т.ч. ПДВ 32 371,67 грн.

На виконання умов вищезазначеного
договору ТОВ «Агенство «Віасат»
документально оформило надання послуг
з проведення соціологічного
опитування у межах дослідження
«Визначення рівня Знань, Ставлення,
Практики та Поведінки з питань
туберкульозу серед загального
населення України та окремих груп на
адресу Громадської організації
«Аналітичний центр «Соціоконсалтинг»
на загальну суму 194 230,00 грн. (в т. ч. ПДВ -
32 371,67 грн.).

У рахунок оплати за надані послуги
Громадською організацією «Аналітичний
центр «Соціоконсалтинг» було
здійснено перерахування грошових
коштів ТОВ «Агенство «Віасат», що
підтверджується наданими до суду
виписками банку на загальну суму 194 230,00
грн. в т.ч. ПДВ 32 371,67 грн.

На підтвердження виконання зазначених
договорів представником позивача
також було надано до суду акти
приймання-здачі робіт, податкові
накладні, технічні звіти про перебіг
соціологічного опитування, бланки
анкет, протоколи засідання експертних
комісій, акти знищення анкет, звітів
інтерв'юерів і супервайзерів.

Щодо господарських операцій між
позивачем та ТОВ «ТПК «Техномашностач»
суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між Громадською
організацією «Аналітичний центр
«Соціоконсалтинг» (Замовник), в особі
директора Демченко Ірини Леонідівни,
що діє на підставі Статуту, з одного
боку, та ТОВ «Торгово-Промислова
Компанія «Техномашпостач»
(Виконавець), в особі директора В.П.
Дмитренка, з іншого боку, укладено
Договір № 01/04/11 від 14.04.2011 року,
відповідно до якого Замовник доручає, а
Виконавець виконує послуги у сфері
інформаційних, аналітичних послуг.

Відповідно протоколу №1 від 14.04.2011 року
до договору № 01/04/11 від 14.04.2011 р.
предметом договору є надання
аналітичних послуг з проведення
операційного дослідження «Оцінка
впливу групових форм роботи в рамках
проектів з профілактики ВІЛ-інфекції
серед чоловіків, які мають секс з
чоловіками (ЧСЧ)».

Згідно з п. п. 2.1 п.2 Договору Замовник
повинен сплатити Виконавцеві суму у
розмірі 48 984,00 грн. в т.ч. ПДВ 8 164,00 грн.

На виконання умов вищезазначеного
договору ТОВ «Торгово - Промислова
Компанія «Техномашпостач» оформлено
надання вказаних послуг на адресу
Громадської організації «Аналітичний
центр «Соціоконсалтинг» на загальну
суму 48 984,00 грн. (в т. ч. ПДВ - 8 164,00 грн.).

У рахунок оплати за надані послуги
Громадською організацією «Аналітичний
центр «Соціоконсалтинг» здійснено
перерахування грошових коштів на
адресу ТОВ «Торгово - Промислова
Компанія «Техномашпостач», що
підтверджується виписками банку на
загальну суму 48 984,00 грн. в т.ч. ПДВ 8
164,00грн.

Також, відповідно до протоколу № 2 від
12.05.2011 року до договору № 01/04/11 від 14.04.2011
року предметом договору є надання
аналітичних послуг з проведення
операційного дослідження «Вивчення
чинників, що впливають на прояви
насильства по відношенню до ЖСБ як
фактор підвищеного ризику інфікування
ВІЛ».

Згідно з п. п. 2.2 п.2 Замовник повинен
сплатити Виконавцеві суму у розмірі 42
000,00 грн. в т.ч. ПДВ 7 000,00 грн.

На виконання умов вищезазначеного
договору ТОВ «Торгово - Промислова
Компанія «Техномашпостач» надано
послуги з проведення операційного
дослідження «Вивчення чинників, що
впливають на прояви насильства по
відношенню до ЖСБ як фактор
підвищеного ризику інфікування ВІЛ» на
адресу Громадської організації
«Аналітичний центр «Соціоконсалтинг»
на загальну суму 42 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ - 7
000,00 грн.).

У рахунок оплати за надані послуги
Громадською організацією «Аналітичний
центр «Соціоконсалтинг» було
здійснено перерахування грошових
коштів на адресу ТОВ «Торгово -
Промислова Компанія «Техномашпостач»,
що підтверджується наданими виписками
банку на загальну суму 42 000,00 грн. в т.ч.
ПДВ 7 000,00 грн.

На підтвердження виконання
зазначеного договору та протоколів до
нього представником позивача також
було надано до суду акти
приймання-здачі робіт, податкові
накладні, технічні та аналітичні звіти,
бланки анкет, протоколи засідання
експертних комісій, акти знищення
анкет, звітів інтерв'юерів і
супервайзерів.

Виконання вищевказаних досліджень
замовлялось позивачем з метою
виконання своїх договірних зобов'язань
перед третіми особами , а саме: перед
Міжнародним благодійним фондом
«Міжнародний Альянс з ВІЛ/СНІД в
Україні» та Благодійним Фондом
«Розвиток України», за договором №
4/КАРВ від 05.09.2011 року щодо проведення
дослідження «Визначення рівня знань,
ставлення, практики та поведінки з
питань туберкульозу серед загального
населення України та окремих груп», та
договором № 4К-11 від 29.04.2011 року про
проведення операційного дослідження
«Вивчення чинників, що впливають на
прояви насильства по відношенню до ЖСБ
як фактору підвищеного ризику
інфікування ВІЛ».

З огляду на наведене суд приходить до
висновку, що придбані позивачем
послуги використовувались для
реалізації їх третім особам, тобто в
межах господарської діяльності
позивача.

В процесі розгляду справи відповідачем
доказів крім тих, що містяться у
матеріалах справи, до суду не надано,
відомостей про наявність інших
доказів, які могли б бути витребувані
судом, відповідачем також не надано.

За таких обставин, відповідачем не
надано суду належних та допустимих
доказів, що фінансово-господарські
операції між позивачем та ТОВ
«Агенство «Віасат» і ТОВ «ТПК
«Техномашпостач» не були спрямовані на
настання реальних наслідків
фінансово-господарської діяльності, в
результаті чого суд прийшов до
висновку що податкове
повідомлення-рішення № від 20.03.2013
року є протиправним та підлягає
скасуванню.

Відносно позовних вимог про визнання
протиправним і скасування акту
податкової перевірки, визнання
незаконними дій щодо винесення
податкового повідомлення-рішення та
зобов'язання вчинити дії суд зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що позивач - особа, на
захист прав, свобод та інтересів якої
подано адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.

Частиною 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, встановлено, що кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Таким чином до адміністративного суду
вправі звернутися кожна особа, яка
вважає, що її право чи охоронюваний
законом інтерес порушено чи
оспорюється, водночас відповідно до
зазначених норм право особи на
звернення до адміністративного суду
обумовлено суб'єктивним уявленням
особи про те, що її право чи законний
інтерес потребує захисту, однак
обов'язковою умовою здійснення такого
захисту судом є наявність відповідного
порушення права або законного інтересу
на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення
права особи є зміна стану її
суб'єктивних прав та обов'язків, тобто
припинення чи неможливість реалізації
її права та/або виникнення додаткового
обов'язку.

Отже, рішення суб'єкта владних
повноважень є такими, що порушують
права і свободи особи в тому разі, якщо,
по-перше, такі рішення прийняті владним
суб'єктом поза межами визначеної
законом компетенції, а по-друге,
оспорювані рішення є юридично
значимими, тобто такими, що мають
безпосередній вплив на суб'єктивні
права та обов'язки особи шляхом
позбавлення можливості реалізувати
належне цій особі право або шляхом
покладення на цю особу будь-якого
обов'язку.

Згідно п.56.18 ст.56 Податкового кодексу
України встановлено, що з урахуванням
строків давності, визначених ст.102
цього Кодексу, платник податків має
право оскаржити в суді податкове
повідомлення-рішення або інше рішення
контролюючого органу про нарахування
грошового зобов'язання у будь-який
момент після отримання такого рішення.

Крім того, Податковий кодекс України не
містить жодної норми, яка б передбачала
оскарження актів перевірки податкових
органів, які на думку суду не створюють
ніяких наслідків для платників
податків, а тому не акт перевірки не
підлягає оскарженню, а позовна вимога
не підлягає задоволенню.

Також, на переконання суду, позивачем
не було надано належних доказів
порушення процедури винесення
спірного податкового
повідомлення-рішення, а тому підстави
для задоволення позову про визнання
протиправними дій щодо його винесення
також відсутні.

Позовну вимогу про зобов'язання
відповідача у 5-ти денний строк вчинити
всі необхідні дії щодо внесення змін до
баз даних внаслідок скасування акту та
повідомлення-рішення та скасувати
штрафні санкції, нараховані позивачу,
пеню та інші фінансові санкції (в разі
нарахування) суд вважає
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню, оскільки
позивачем не було надано доказів
порушення його прав з боку відповідача,
внаслідок чого суд мав би задовольнити
позовну заяву в цій частині.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене
суд дійшов висновку, що викладені в
позовній заяві доводи позивача є
частково обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 99, 104-107, 110-111,112, 121, 122-143, 151-154, 158, 162,
163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Громадської організації
«Аналітичний центр «Соціоконсалтинг»
до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служби про: (1)
визнання протиправним і скасування
акту про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
позивача по взаємовідносинам з ТОВ
«Агентство «Віасат» та ТОВ «ТПК
«Техномашпостач» за період 01.10.2009 року
по 30.09.2012 року; (2) визнання протиправним
і скасування податкового
повідомлення-рішення № від 20.03.2013
року; (3) визнання незаконними дій
відповідача щодо винесення
податкового повідомлення-рішення №
від 20.03.2013 року; (4) зобов'язання
відповідача у 5-ти денний строк вчинити
всі необхідні дії щодо внесення змін до
баз даних внаслідок скасування акту та
повідомлення-рішення та скасувати
штрафні санкції, нараховані позивачу,
пеню та інші фінансові санкції, в разі
нарахування - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 20.03.2013 року, винесене
Державною податковою інспекцією у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служби

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Л.О. Маруліна