Справа № 802/957/14-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/957/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Віятик Н.В.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака
В. Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Могилів-Подільському районі
Вінницької області на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України у Чернівецькому районі (далі -
позивач) до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Могилів-Подільському районі
Вінницької області (далі - відповідач)
про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив: стягнути
кошти в розмірі 457,04 грн..

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 16.04.2014 року
адміністративний позов задоволено
повністю: стягнуто з відповідача на
користь позивача 457,04 грн. суми витрат
на виплату пенсій громадянам
держав-учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в Україну за період з грудня
2013 року по лютий 2014 року включно.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказане рішення та прийняти
нове, яким в задоволенні позову
відмовити повністю.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час та дату слухання
справи повідомленні належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до п. п.
1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала
можливим проводити апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивачем подано до
відповідача акти щомісячної звірки
витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання з грудня 2013 року по лютий
2014 року. З матеріалів справи, зокрема
таблиць розбіжностей до актів
щомісячної звірки витрат за період з
грудня 2013 року по лютий 2014 року
вбачається, що відповідач не бере до
відшкодування 457,04 грн. суми витрат на
виплату пенсій громадянам
держав-учасників СНД та членів їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в Україну.

В обґрунтування апеляційних скарг
відповідач посилаються на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права.

Колегія суддів не погоджується з
такими посиланнями, з таких підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
загальнообов'язкове соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", право яких на
отримання відшкодування раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР про відшкодування шкоди, завданої
працівниками внаслідок травмування на
виробництві, мають право на
забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку на виробництві.

Відповідно до п. 2 ст. 7 Закону України
"Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV)
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду соціального страхування
від нещасних випадків документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду соціального страхування від
нещасних випадків, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків у
рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків в подальшому відбуваються
відповідні розрахунки.

При цьому, право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Міжнародно-правовим актом, що регулює
виниклі правовідносини, є Угода про
гарантії прав громадян держав -
учасниць Співдружності Незалежних
Держав у галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року. Україною
вказана Угода підписана в день її
прийняття, а в дію Угода вступила з
моменту її підписання.

Згідно ст. 9 Конституції України, чинні
міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Відповідно до цієї Угоди,
держави-учасниці СНД мають
зобов'язання щодо непрацездатних осіб,
які отримали право на пенсійне
забезпечення на їхній території або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР і реалізують
це право на території держав-учасниць
Угоди.

Статтею 1 зазначеної Угоди передбачено,
що пенсійне забезпечення громадян
держав - учасниць цієї Угоди та членів
їхніх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають. Відповідно до ст.
3 Угоди про гарантії прав громадян
держав - учасниць СНД, усі витрати, які
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення несе держава, що надає це
пенсійне забезпечення. Стаття 5 цієї
Угоди передбачає, що вона поширюється
на всі види пенсійного забезпечення
громадян. Статтею 6 передбачено, що
призначення пенсій громадянам держав -
учасниць Угоди проводиться за місцем
проживання.

Разом з тим, у відповідності до ст. 85
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", пенсії виплачуються
без урахування одержуваного
заробітку (прибутку) за місцем
проживання пенсіонера, незалежно від
реєстрації місця проживання.

Отже, пенсійне законодавство напряму
пов'язує виплату відповідної пенсії з
фактичним місцем проживанням
пенсіонера. Таким чином, страхові
виплати повинні проводитись
відповідним відділенням ФССНВ по місцю
фактичного проживання застрахованої
особи при умові звернення останньої з
відповідною заявою.

За змістом ст. 7 Закону України "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до
цього Закону.

Відтак, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особам, які стали інвалідами внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР в
разі виплати її органами Пенсійного
фонду України, є відділення Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, у даному випадку
відповідач.

Крім того, відповідно до вимог п. 4
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, відшкодуванню
підлягають також і суми витрат
Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

З огляду на наведенні правові
положення, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про законність та
обґрунтованість вимоги позивача про
відшкодування відповідачем пенсій
особам з якими нещасний випадок на
виробництві та професійне
захворювання, стались в країнах СНД та
витрат на їх доставку. При цьому, суд
першої інстанції вірно застосував
правову позицію Верховного Суду
України.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судом І інстанції правильно
застосовані норми матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновку суду І інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Могилів-Подільському районі
Вінницької області залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 16
квітня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.