Справа № 682/2594/13-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 682/2594/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Маршал І.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Залімський І. Г.

судді: Смілянець Е. С. Сушко О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на ухвалу Славутського міськрайонного
суду Хмельницької області від 13 січня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області, третя особа -
інспектор інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області ОСОБА_3 про
скасування постанови , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Славутського
міськрайонного суду Хмельницької
області із адміністративним позовом до
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області, третя особа -
інспектор інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області ОСОБА_3 про
скасування постанови.

Ухвалою Славутського міськрайонного
суду Хмельницької області від 13.01.2014р.
залишено без розгляду позов ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному
порядку.

Сторони у справі повноважних
представників у судове засідання не
направили, хоча повідомлялись про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи, що підтверджується матеріалами
справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, колегія суддів визнала за
можливе розглянути апеляційну скаргу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржувана ухвала -
скасуванню, з направленням справи до
суду першої інстанції для продовження
розгляду, з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено строк звернення до
адміністративного суду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.107 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі -КАС України) суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує,
зокрема, чи подано адміністративний
позов у строк, установлений законом
(якщо подано заяву про поновлення цього
строку, то чи є підстави для її
задоволення).

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 вказаної статті визначено,
що для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

Правовий припис "в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого законом" означає, що
позов має подаватися лише в тих межах
часу, який встановлений законом. Крім
того, можливість захисту прав та
інтересів залежить від дотримання
строків, встановлених на цей випадок
законом.

Встановлення процесуальних строків
законом та судом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними певних
процесуальних дій, передбачених КАС
України не зловживаючи ними.

В силу ч.1 ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду,
якщо суд на підставі позовної заяви
та доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала

Тобто, встановивши факт пропуску
особою строку звернення до суду, суд
має вжити заходів щодо з'ясування
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду та встановити
чи були ці причини поважними.

З матеріалів справи вбачається, що в
позовні заяві ОСОБА_2 заявляв
клопотання про продовження строку на
оскарження рішення відповідача. Однак,
суд першої інстанції ні під час
відкриття провадження у справі, ні під
час підготовки даної справи до
розгляду, а ні під час судового
розгляду справи не вжив заходів для
з'ясування поважності причин пропуску
позивачем строку звернення до
адміністративного суду.

В ухвалі Славутського міськрайонного
суду Хмельницької області від 13.01.2014р.
вказано, що суд встановив відсутність
підстав для поновлення строку з
посиланням на статтю 102 КАС України.

Разом з цим, ч. 4 ст.102 КАС України
закріплює, що правила даної статті не
поширюються на строки звернення до
адміністративного суду.

Таким чином, суд не дослідив питання
поважності причин пропуску позивачем
строку звернення до адміністративного
суду, чим обмежив законне право
позивача на доступ до правосуддя.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону
України „Про виконання рішення та
застосування практики Європейського
Суду з прав людини" суди України
застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини і
основних свобод та протоколи до неї і
практику Європейського суду, як
джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський
суд зазначив, що «у демократичному
суспільстві у світлі розуміння
Конвенції (Європейська конвенція про
захист прав людини і основних свобод 1950
року, ратифікована Законом України від
17.07.97 №475/97), право на справедливий суд
посідає настільки значне місце, що
обмежувальне тлумачення статті 6 не
відповідало б меті та призначенню
цього положення». У справі Bellet v. Frаnсе
Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції
містить гарантії справедливого
судочинства, одним з аспектів яких є
доступ до суду. Рівень доступу, наданий
національним законодавством, має бути
достатнім для забезпечення права особи
на суд з огляду на принцип верховенства
права в демократичному суспільстві.
Для того, щоб доступ був ефективним,
особа повинна мати чітку практичну
можливість оскаржити дії, які
становлять втручання у її права». Отже,
як свідчить позиція Суду у багатьох
справах, основною складовою права на
суд є право доступу, в тому розумінні,
що особі має бути забезпечена
можливість звернутись до суду для
вирішення певного питання, і що з боку
держави не повинні чинитись правові чи
практичні перешкоди для здійснення
цього права.

Як випливає з рішення Європейського
Суду з прав людини у справі «ОСОБА_1
проти Туреччини», правило встановлення
обмежень до суду у зв’язку з пропуском
строку звернення до суду повинно
застосовуватися з певною гнучкістю і
без надзвичайного формалізму, воно не
застосовується автоматично і не має
абсолютного характеру; перевіряючи
його виконання, слід звертати увагу на
обставини справи.

Отже, перевіривши мотивування судового
рішення та доводи апеляційної скарги,
відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо справедливого судового
розгляду, врахувавши ст.8 КАС України,
відповідно до якої суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини,
колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
залишення позову без розгляду.

Згідно із ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати її ухвалу суду, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направити справу для
продовження розгляду.

Згідно ст. 204 КАС України, підставами
для скасування ухвали суду, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої
інстанції є незаконним, так як прийняте
з порушення норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, ухвалу суду першої інстанції
належить скасувати, а справу направити
до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Славутського міськрайонного
суду Хмельницької області від 13 січня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області, третя особа -
інспектор інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області ОСОБА_3 про
скасування постанови, - скасувати.

Справу направити до Славутського
міськрайонного суду Хмельницької
області для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий

Залімський І. Г.

Судді

Сушко О.О.

ОСОБА_4