Справа № 820/835/14
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р.Справа № 820/835/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014р. по
справі № 820/835/14

за позовом Південного державного
проектно-конструкторського та
науково-дослідного інституту
авіаційної промисловості

до Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Південний державний
проектно-конструкторський та
науково-дослідний інститут авіаційної
промисловості, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просив суд скасувати податкові
повідомлення - рішення № та
№ від 25.12.2013 року.

Свій позов позивач обґрунтував тим, що
при проведенні перевірки податковим
органом та при оформленні її
результатів мало місце недотримання
вимог податкового законодавства,
висновки акту перевірки є
неправомірними, а оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
прийняті з порушенням норм діючого
законодавства України, що є підставою
для їх скасування.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014 р. по
справі № 820/835/14 позов задоволено.

Скасовані податкові повідомлення -
рішення № та № від 25.12.2013
року, прийняті Державною податковою
інспекцією у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Південного державного
проектно-конструкторського та
науково-дослідного інституту
авіаційної промисловості () сплачений при поданні позову
судовий збір в розмірі 182.70 грн. (сто
вісімдесят дві гривні 70 копійок).

Відповідач не погодився з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
26.03.2014 р. по справі № 820/835/14 та прийняти
нове судове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
з мотивів, наведених в апеляційній
скарзі.

У судове засідання представники сторін
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись.

Виходячи з приписів п. 2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України)
вищезазначена апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши в межах апеляційної скарги
рішення суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, заперечення на неї,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судовим розглядом встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що Головним державним
податковим ревізор-інспектором
відділу адміністрування податку на
додану вартість управління
оподаткування юридичних осіб
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області Демченко Людмилою Вікторівною
на підстав пункту 20.1.4 п.20.1 ст.20 розділу
І Податкового кодексу України, в
порядку статті 76 розділу II Податкового
кодексу України проведено камеральну
перевірку податкової звітності з
податку на додану вартість за
вересень-жовтень 2011 року Південного
державного проектно-конструкторського
та науково-дослідного інституту
авіаційної промисловості, за
наслідками якої складений акт від
05.12.2013р. №1458/20-31-15-01-10.

При перевірці використано податкову
декларацію з ПДВ за вересень 2011 року
(від 18.10.2011р. № ; від 17.11.2011р. №
; АІС "Податковий блок".

В ході перевірки відповідачем зроблено
висновки про несвоєчасну сплату
узгодженого податкового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 11770,55
грн. за звітний податковий період
вересень-жовтень 2011 року.

За результатами камеральної перевірки
прийняті податкові
повідомлення-рішення:

№ від 25.12.2013 року, яким у
відповідності до п.57.1 ст.57 Податкового
кодексу України та на підставі ст. 126
Податкового кодексу України за
затримку на 14,15,20,21,23,26 календарних днів
сплати суми грошового зобов'язання,
визначений штраф 10% у розмірі 589,53 грн.;

№ від 25.12.2013 року, яким у
відповідності до п.57.1 ст.57 Податкового
кодексу України та на підставі ст. 126
Податкового кодексу України за
затримку на 31 календарний день сплати
суми грошового зобов'язання,
визначений штраф 20% у розмірі 1175,05 грн.

Підставою для прийняття оскаржуваних
рішень суб'єкта владних повноважень
слугувало те, що станом на 30.10.2011 року в
обліковій картці платника податку по
розрахункам з бюджетом рахувався борг
у сумі 5875,26 грн. Податкова
заборгованість в обліковій картці
платника податку виникла внаслідок
автоматизованого нарахування пені на
виявлене заниження податкового
зобов'язання з ПДВ згідно уточнюючого
розрахунку податкових зобов'язань з
ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно
виявлених помилок за лютий 2011 року (вх.
№ від 25.10.2011р.). Відповідно
уточнюючого розрахунку сума податку на
додану вартість, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду (ряд.25.1) складає
118635,0 грн.

В акті перевірки від 05.12.2013 р. №
1458/20-31-15-01-10/14307759 відображена
несвоєчасна сплата узгодженого
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 5875,26 грн. за
звітний податковий період вересень 2011
року на порушення пункту 57.1 статті 57
розділу II Податкового кодексу України.
Граничний строк сплати узгодженого
податкового зобов'язання за період
вересень 2011 року - 30.10.2011 року.

Фактично, 30.11.2011 року погашено суму
боргу податкового зобов'язання,
задекларованого в податковій
декларації з ПДВ за вересень 2011 р. (від
18.10.2011 р. вх. № ) - 5875,26 грн. згідно
платіжного доручення від 30.11.2011р. № 127
на суму 35000,0 грн. Кількість календарних
днів затримки, наступних за останнім
днем строку сплати суми грошового
зобов'язання - 31.

Несвоєчасна сплата узгодженого
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі боргу 5895,29 грн.
за звітний податковий період жовтень
2011 року виникла по податковій
декларації з ПДВ від 17.11.2011 р. вх. №
на порушення пункту 57.1 статті 57
розділу ІІ Податкового кодексу
України. Граничний строк сплати
узгодженого податкового зобов'язання
за період жовтень 2011 року - 30.11.2011 року.
Фактично погашено: 14.12.2011 року, платіжне
доручення від 14.12.2011 р. № 32074 на суму 245,90
грн.; платіжне доручення від 15.12.2011р. №
32076 на суму 1187,0 грн.; платіжне доручення
від 20.12.2011р. № 32079 на суму 77,09грн.;
платіжне доручення від 21.12.2011 р. № 32080 на
суму 237,20 грн.; платіжне доручення від
23.12.2011 р. № 32080 на суму 78,20 грн. (згідно
розрахунку штрафних санкцій до акту
перевірки 05.12.2013 р. №1458/20-31-15-01-10/14307759).
Кількість календарних днів затримки,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання - 31;
14; 15; 20; 21; 23; 26.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
податкові повідомлення-рішення №
та № від 25.12.2013 року
підлягають скасуванню в повному
обсязі, а позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що
позивачем було надано Уточнюючий
розрахунок податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за лютий 2011р., в якому при
заповненні було допущено
методологічну помилку (в рядку18 графи 6
"Позитивне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту" вказана сума 118635
грн., а в рядку 25 графа 6 "Сума податку на
додану вартість, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
підсумками поточного звітного періоду"
вищеназвана сума не вказана).
Зазначений розрахунок було прийнято
ДПІ по електронній звітності 29.04.2011р.
про що свідчать отримані квитанції.

В день прийняття Уточнюючого
розрахунку, 29.04.2011р. платіжним
дорученням №106 від 29.04.2011р. позивачем
сплачено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі 144230
грн. (в тому числі 118635 грн. за уточнюючим
розрахунком та 26925грн. за поточним
зобов'язанням).

Згідно усних та письмових пояснень
бухгалтера позивача, вищезазначену
помилку виявлено в жовтні 2011 року, в
зв'язку з чим по усній рекомендації
податкової інспекції було надано
повторно 25.10.2011р. уточнюючий розрахунок
за лютий 2011 року в якому відображено
тільки рядок 25. За період з 29.04.2011р. до
жовтня 2011р. на особовому рахунку
обліковувалась переплата по податку на
додану вартість.

Згідно з акту камеральної перевірки
використовувались податкові
декларації з ПДВ за вересень 2011р., а
перевірка проводилась щодо податкової
звітності з податку на додану вартість
за вересень-жовтень 2011 року.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку, що не
встановлено доказів на підтвердження
викладених в акті камеральної
перевірки висновків про порушення
позивачем вимог законодавства, чинного
на час виникнення спірних
правовідносин. За таких умов, факти,
вказані в акті перевірки від 05.12.2013р.
№1458/20-31-15-01-10 щодо порушення позивачем
вимог чинного законодавства, слід
вважати недоведеними.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 75.1. ст.75 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні органу
державної податкової служби виключно
на підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків (пп.75.1.1.).

Згідно ст.76 Податкового кодексу
України камеральна перевірка
проводиться посадовими особами
контролюючого органу без будь-якого
спеціального рішення керівника такого
органу або направлення на її
проведення. Камеральній перевірці
підлягає вся податкова звітність
суцільним порядком. Згода платника
податків на перевірку та його
присутність під час проведення
камеральної перевірки не обов'язкова.
Порядок оформлення результатів
камеральної перевірки здійснюється
відповідно до вимог статті 86 цього
Кодексу.

Пунктом 86.2. ст. 86 Податкового кодексу
України передбачено, що за
результатами камеральної перевірки у
разі встановлення порушень
складається акт у двох примірниках,
який підписується посадовими особами
такого органу, які проводили перевірку,
і після реєстрації в органі державної
податкової служби вручається або
надсилається для підписання протягом
трьох робочих днів платнику податків у
порядку, визначеному статтею 42 цього
Кодексу.

Стаття 200 Податкового кодексу України
передбачає порядок визначення суми
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодуванню з Державного
бюджету України (бюджетному
відшкодуванню), та строки проведення
розрахунків

Відповідно до п. 200.10. ст.200 Податкового
кодексу України протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
отримання податкової декларації,
податковий орган проводить камеральну
перевірку заявлених у ній даних.

Пунктом 203.1. ст.203 Податкового кодексу
України передбачено, що податкова
декларація подається за базовий
звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному місяцю, протягом
20 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

З матеріалів справи вбачається, що
камеральна перевірка відповідачем
була проведена за межами передбаченого
п.200.10. ст.200 Податкового кодексу України
строку проведення камеральних
перевірок (протягом 30 календарних днів,
що настають за граничним терміном
отримання податкової декларації).

Відповідно п.50.1, ст.50 податкового
кодексу України у разі якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Платник податків, який самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний, за
винятком випадків, установлених
пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Якщо після подачі декларації за
звітний період платник податків подає
нову декларацію з виправленими
показниками до закінчення граничного
строку подання декларації за такий
самий звітний період або подає у
наступних податкових періодах
уточнюючу декларацію внаслідок
виконання вимог пункту 169.4 статті 169
цього Кодексу, то штрафи, визначені у
цьому пункті, не застосовуються.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності (ч.3 ст.86).

Відповідно до приписів ст. 19 ч. 2
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла до висновку, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014 р. по
справі № 820/835/14 прийнята у
відповідності до норм чинного
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для її скасування
відсутні.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26.03.2014р. по
справі № 820/835/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калитка
О.М.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Кононенко З.О.