Справа № 872/15585/13
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"20" січня 2014 р. справа № 2а/205/231/13
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А.
Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Дніпропетровська
на постанову Ленінського районного
суду м.Дніпропетровська від 17 вересня
2013 р. у справі № 2а/205/231/13 за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі
м.Дніпропетровська про зобов'язання
здійснити перерахунок щомісячної
державної соціальної допомоги "Дітям
війни", -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.
Дніпропетровська, в якому просила
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату на користь
позивача щомісячну соціальну державну
допомогу до пенсії за період з 09.07.2007 по
31.12.2007, з 22.05.2008 по 14.08.2010, з 01.01.2009 по
31.12.2009, у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, з урахуванням ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 06.09.2013, позовну
заяву в частині пред'явлених позовних
вимог за період з 09.07.2007 по 24.08.2009,-
залишено без розгляду.

Постановою Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 17.09.2013
прийнятою у порядку скороченого
провадження, позов задоволено.
Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок позивачу з урахуванням її
підвищення у розмірі, передбаченому
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», починаючи з 25.08.2009
по 22.07.2011 року з урахуванням сум,
виплачених раніше. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу (а.с.50), в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та постановити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Дана адміністративна справа
розглянута судом апеляційної
інстанції відповідно до ст. 197 КАС
України, в порядку письмового
провадження.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, позивач перебуває
на обліку в Управлінні Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Дніпропетровська, відповідно до ст. 1
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», який набрав чинності з
01.01.06, набув статусу «дитина війни», що
надає йому право на отримання пільг та
державної соціальної підтримки,
встановлених цим Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 01.01.06
дітям війни до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення на 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Як особі, що має статус «дитини війни»,
позивачу у 2006 та 2007 роках не
призначалося, не нараховувалося та не
виплачувалося підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з 2008
року вказаний вид підвищення до пенсії
призначався позивачу та виплачувався
частково у розмірі 10% від прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

З позовом до суду позивач звернувся
25.08.2010.

Відповідно до ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства України
в редакції на час звернення позивача до
суду для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

За правилами ст.100 КАС України
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З огляду на викладені правові норми,
фактичні обставини справи, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що права позивача
підлягають захисту за визначений ним
період.

По суті заявлених позивачем вимог
колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції.

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік» з
метою приведення окремих норм законів
у відповідність із цим Законом
зупинено дію ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» на 2007
рік з урахуванням статті 111 цього
Закону.

Статтею 111 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік»
установлено, що у 2007 році підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, яка виплачується
замість пенсії, відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»), у розмірі 50
відсотків від розміру надбавки,
встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007 від 09.07.07 положення пункту 12
статті 71 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік» з урахуванням
статті 111 цього Закону визнано таким, що
не відповідає Конституції України (є
неконституційними).

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
статтю 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
змінено, встановлено, що дітям війни
(крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни, тобто 10% від прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність (ст.14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантій
їх соціального захисту»).

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.08 у справі № 1-28/2008 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними),
положення пункту 41 розділу II Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", яким
внесено зміни до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Виходячи з наведених норм, п.2 Рішення
Конституційного Суду України № 15-рп/2000
від 14.12.00, в якому міститься роз'яснення,
що закони та інші правові акти або їх
окремі положення, визнані рішеннями
Конституційного Суду України
неконституційними, не підлягають
застосуванню як такі, що відповідно до
ч.2 ст. 152 Конституції України втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність, керуючись
ч.3 ст.150 Конституції України, колегія
суддів вважає правильним висновок суду
першої інстанції, що в період з 25.08.2009 по
22.07.2011 позивачу повинно здійснюватись
нарахування та виплата підвищення
пенсії у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

На час розгляду цієї справи розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст.28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування», і згідно цієї норми
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму встановленого
для осіб, які втратили працездатність.
Іншого нормативно-правового акту, який
би визначав цей розмір або
встановлював інший розмір, немає.

Відсутність грошових коштів на виплату
підвищення до пенсії в даному випадку
не позбавляє позивача, як особу, що має
статус дитини війни, права на отримання
такої надбавки. Закон України не
обмежує таке право наявністю
фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
доплати до пенсії та поклала виконання
цього обов'язку на центральний орган
виконавчої влади - Пенсійний фонд
України, який діє через свої місцеві
органи, що входять в систему його
органів, але вони не вчинили жодної дії
для нарахування цих коштів та їх
виплати, колегія суддів вважає, що вони
не виконали своїх повноважень без
поважних причини.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
прийнято законне та обґрунтоване
рішення, підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст.197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Дніпропетровська залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 17 вересня 2013 р. у
справі № 2а/205/231/13 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає (ст.ст.183-2, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко