Справа № 2а/0470/11617/11
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

21 травня 2014 року
м. Київ К/9991/70161/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Чумаченко
Т.А.,Васильченко Н.В.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» до
Контрольно-ревізійного управління в
Автономній Республіці Крим про
визнання незаконними вимог від 25.08.2011 №
01-05-14/8042, за касаційною скаргою
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» на
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 9 жовтня 2012 року, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2011 року ДП «Придніпровська
залізниця» звернулось до суду з
вказаним позовом, у якому просило
визнати незаконним пункт 2 вимоги
Контрольно-ревізійного управління в
Автономній Республіці Крим № 01-05-14-14/8042
від 25.08.2011 щодо стягнення з винних осіб
зайво понесені витрати в сумі 277069,83 грн.
у порядку та розмірах, встановлених
статтями 130-136 КЗпП України.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 8
грудня 2011 року позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано пункт 2
вимоги Контрольно-ревізійного
управління в Автономній Республіці
Крим № 01-05-14-14/8042 від 25.08.2011 щодо
стягнення з винних осіб зайво понесені
витрати в сумі 277069,83 грн. у порядку та
розмірах, встановлених статтями 130-136
КЗпП України.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 9 жовтня 2012 року
постанову суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове судове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

У касаційній скарзі ДП «Придніпровська
залізниця», посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати постанову суду апеляційної
інстанції та залишити в силі постанову
суду першої інстанції.

З`ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову у
задоволенні касаційної скарги з таких
підстав.

Встановлено, що Контрольно-ревізійним
управлінням в Автономній Республіці
Крим відповідно до листів УСБУ у місті
Севастополі та постанов Ленінського
районного суду міста Севастополя
проведено позапланову ревізію окремих
питань фінансово-господарської
діяльності оборотного локомотивного
депо на станції «Інкерман-2»
відокремленого структурного
підрозділу «Сімферопольське
локомотивне депо» ДП «Придніпровська
залізниця» за періоди з 01.01.2007 по 31.12.2009
та з 01.01.2011 по 31.03.2011, за результатом якої
складено акт № 05-21/63 від 20.07.2011.

На підставі виявлених ревізією
порушень, відносно локомотивного депо
на станції «Інкерман-2» відокремленого
структурного підрозділу
«Сімферопольське локомотивне депо» ДП
«Придніпровська залізниця»
відповідачем прийнято вимогу №
01-05-14-14/8042 від 25.08.2011, спірним пунктом 2
якої вимагалось стягнути зайво
понесені витрати з винних осіб в сумі
277069,83 грн. у порядку та розмірах,
встановлених статтями 130-136 КЗпП
України. Так, у ньому зазначено, що у
періоді, що ревізувався, керівництвом
Сімферопольського локомотивного депо
в порушення пункту 5.4 наказу Державної
адміністрації залізничного транспорту
України від 17.02.2003 від № 41-ЦЗ «Про
прийняття додаткових заходів по
забезпеченню збереження
нафтопродуктів в локомотивному
господарстві» не вжито заходів щодо
відшкодування машиністами збитків у
межах середньомісячної заробітної
плати, не вирішено питання щодо
відповідальності машиністів в порядку,
передбаченому чинним законодавством
по відшкодуванню необґрунтованих
витрат пального. В порушення посадових
інструкцій керівництвом
Сімферопольського локомотивного депо
не забезпечено раціональне
використання паливно-енергетичних
ресурсів та не організовано роботу по
ефективному використанню
паливно-енергетичних ресурсів,
внаслідок чого у вказаний період
машиністами Сімферопольського
локомотивного депо зроблено
перевитрати дизельного палива, що є
порушенням пунктів 5,11 П(С)БО 16
«Витрати», затверджених наказом
Міністерства фінансів України від
31.12.1999 № 318.

Порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України (частина
шоста статті 2 у редакції на час спірних
правовідносин Закону «Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні, далі -
Закон № 2939-XII).

Інспектування полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю і проводиться у формі
ревізії, яка повинна забезпечувати
виявлення фактів порушення
законодавства, встановлення винних у
їх допущенні посадових і матеріально
відповідальних осіб (пункт 2 Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого Постановою Кабінет
Міністрів України № 550 від 20.04.2006 (далі -
Порядок проведення інспектування).

За правилами пунктів 45, 46 зазначеного
Порядку у міру виявлення ревізією
порушень законодавства посадові особи
органу державної
контрольно-ревізійної служби, не
чекаючи закінчення ревізії, мають
право усно рекомендувати керівникам
об'єкта контролю невідкладно вжити
заходів для їх усунення та запобігання
у подальшому. Якщо ж вжитими в період
ревізії заходами не забезпечено повне
усунення виявлених порушень,
контролюючим органом у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Таке правило відповідає положенням
статті 10 Закону № 2939-XII, пункт 7 якої
закріплює право контролюючого органу
пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів.

Пунктом 48 Порядку проведення
інспектування, передбачено, що у разі
проведення ревізії на підставі
звернення правоохоронних органів
матеріали таких ревізій у визначені в
пункті 46 цього Порядку строки
передаються до правоохоронних органів.
Про результати розгляду матеріалів
ревізії (крім проведених за порушеними
кримінальними справами) правоохоронні
органи повідомляють контролюючому
органу протягом 10 робочих днів після
прийняття відповідного рішення.

Порядок взаємодії між органами
державної контрольно-ревізійної
служби та органами прокуратури,
внутрішніх справ і Служби безпеки
України, затверджений на виконання
Закону № 2939-XII та Порядку проведення
інспектування наказом Головного
контрольно-ревізійного управління
України, Міністерства внутрішній справ
України, Служби безпеки України,
Генеральної прокуратури України від 19
жовтня 2006 року № 346/1025/685/53
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 25 жовтня 2006 року за № 1166/13040; у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин; далі - Порядок
взаємодії), розмежовує дві форми
взаємодії між органами державної
контрольно-ревізійної служби та
правоохоронними органами в процесі
виконання покладених на ці органи
завдань, з'ясуванні питань фактів
порушень законодавства у
фінансово-господарській діяльності
підконтрольних установ. По-перше, це
проведення контролюючим органом
самостійно ревізій за зверненнями
правоохоронних органів (порядок
призначення і організації
врегульований в розділі 2, пункти 2.1-2.12
цього Порядку); і по-друге - залучення
працівників контролюючого органу за
зверненнями правоохоронних органів
для участі в перевірках як
спеціалістів (розділ 3, пункти 3.1-3.2
Порядку взаємодії).

При цьому в абзаці восьмому пункту 3.1
Порядку взаємодії встановлено, що лише
у випадках (за матеріалами) участі
працівників контролюючого органу як
спеціалістів у перевірках, що
проводилися правоохоронними органами,
вимоги щодо усунення виявлених
порушень законодавства з питань
збереження і використання державної
власності та фінансів контролюючим
органом не направляються, заходи щодо
стягнення в судовому порядку коштів
або припинення бюджетного
фінансування і кредитування у
випадках, передбачених статтею 11
Закону № 2939-XII, не вживаються, протоколи
про адміністративне правопорушення не
складаються.

У випадку проведення ревізії за
зверненням правоохоронного органу
абзац четвертий пункту 5.4 Порядку
взаємодії прямо встановлює обов'язок
контролюючого органу при передачі
ревізійних матеріалів в листі до
органу, який запитував інспектування,
зазначити, які заходи для усунення
порушень законодавства та
відшкодування матеріальної шкоди
(збитків) ужито контролюючим органом та
керівництвом об'єкта контролю.

Системний аналіз вищенаведених норм
законодавства дає колегії суддів
підстави для висновку, що передбачене в
пункті 48 Порядку проведення
інспектування і пункті 5.2 Порядку
взаємодії правило, за якого при
проведенні ревізії на підставі
звернення правоохоронного органу
матеріали ревізії передаються до
правоохоронного органу, не позбавляє
контролюючий орган можливості
реалізації визначеного пунктом 7
частини першої статті 10 Закону № 2939-XII
права направляти за результатами
проведених ревізій
загальнообов'язкові для виконання
вимоги керівництву підконтрольних
установ з метою усунення виявлених
порушень законодавства, порядку
ефективного використання коштів і
майна, належного державі чи
територіальним громадам, забезпечення
чого є метою діяльності цих органів
згідно з положеннями статті 2 цього
Закону.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про відсутність
підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки оскаржуване судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 9 жовтня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної з моменту
проголошення і може бути переглянута з
підстав, у строк та у порядку,
визначених ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: