Справа № 2а-12624/11/2670
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Аблова Є.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва про скасування податкового
повідомлення-рішення,-
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва,
мотивуючи позовні вимоги тим, що вимоги
відповідача щодо нарахування податку з
доходів фізичних осіб є безпідставними
та не відповідають вимогам чинного
законодавства, оскільки вказаний дохід
позивачем було отримано внаслідок
відчуження майнового паю колективного
сільськогосподарського підприємства,
який належав позивачу на праві
В позовній заяві позивач просить суд
визнати нечинним та скасувати
від 22.07.2011 року.
В наданих суду запереченнях
представник відповідача зазначив, що
об'єктом оподаткування при продажу
майнового паю є вартість продажу
такого паю, яка має бути оподаткована
за ставкою 15 %, оскільки даний пай
отриманий позивачем у власність у
спосіб, який не передбачений Законом
України «Про оподаткування прибутку
Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце судового засідання повідомлений
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про місце, час та
дату розгляду справи був повідомлений
Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи зазначене та неявку
представника відповідача, суд ухвалив
розглядати справу у порядку письмового
Розглянувши наявні матеріали справи,
суд встановив наступне.
Державною податковою інспекцією у
Голосіївському районі м. Києва
проведено камеральну перевірку
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податку на
доходи фізичних осіб громадянина
ОСОБА_1 за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010
року, за результатами якої складено акт
від 01.07.2011 року №1/17-10/НОМЕР_1.
За наслідками проведеної перевірки
встановлено порушення п. 9.6 ст. 9 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» у частині неправильного
розрахунку суми інвестиційного
прибутку та суми його оподаткування.
На підставі акту перевірки та
виявлених в ході її проведення
порушень податковим органом прийнято
від 21.07.2011 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на суму 7500750,00 грн.
Позивач, вважаючи, що прийняте
податкове повідомлення-рішення є
протиправним та таким, що порушує його
права та законні інтереси, звернувся до
суду за їх захистом з даним позовом, при
вирішенні якого суд виходить з
Як вбачається з матеріалів справи,
позивач в декларації про доходи (вх.
№1486 від 04.05.2011 року за період з 01.01.2010
року по 31.12.2010 року відобразив такі
грн.; дохід, одержаний від продажу
земельної ділянки - 2016600,00 грн.; дохід,
одержаний від продажу житлового
продажу майнового паю СТОВ «Стебне» -
50005000,00 грн., відповідно до п. 1
Додаткової угоди №1 до договору
купівлі-продажу майнового паю №041010 від
Відповідно до п.1 договору
купівлі-продажу майнового паю №041010 від
04.10.2010 року, предметом якого є майновий
сільськогосподарського підприємства
КСП ім. Горького (СТОВ «Стебне») с.
Стебне, Звенигородського району,
Черкаської області, номінальною
відсотки, який отриманий продавцем в
процесі приватизації, вартість продажу
майнового паю визначається сторонами в
додатковій угоді, яка є невід'ємного
частиною даного договору.
Згідно умов додаткової угоди №1 від
04.10.2010 року до договору купівлі-продажу
майнового паю №041010 від 04.10.2010 року
сторони домовились, що вартість проджу
майнового паю, вказаного в п. 1.1
договору купівлі-продажу майнового паю
№041010 від 04.10.2010 року становить 50005000,00
(п'ятдесят мільйонів п'ять тисяч) грн.
Майновий пай, що був предметом договору
купівлі-продажу, отриманий позивачем у
власність у процесі приватизації,
внаслідок реорганізації КПС ім.
Горького, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновим сертифікатом) серії ЧЕ-ІІ
№004397, виданим Стебнівською сільською
радою 11.08.2010 року.
На виконання умов п. 4.1 договору
купівлі-продажу майнового паю №041010 від
04.10.2010 року продавець передав, а
покупець прийняв оригінал свідоцтва
про право власності на майновий пай
сільськогосподарського підприємства
(майновим сертифікатом) серії ЧЕ-ІІ
№004397, виданим Стебнівською сільською
радою 11.08.2010 року, що підтверджується
актом приймання-передачі від 04.10.2010
року до договору купівлі-продажу
майнового паю №0410010 від 04.10.2010 року.
Відповідач стверджує, що позивачем
порушено вимоги п. 9.6 ст. 9 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» у частині неправильного
розрахунку суми інвестиційного
прибутку та суми його оподаткування.
Стаття 9 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) визначає особливості
нарахування та сплати окремих видів
Відповідно до п.9.6 ст. 9 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
який визначає порядок податкування
інвестиційного прибутку, облік
фінансових результатів операцій з
інвестиційними активами ведеться
платником податку самостійно, окремо
від інших доходів і витрат.
Інвестиційний прибуток розраховується
як позитивна різниця між доходом,
отриманим платником податку від
продажу окремого інвестиційного
активу, та його вартістю, що
розраховується виходячи з суми витрат,
понесених у зв'язку з придбанням такого
активу, з урахуванням норм підпункту
До продажу інвестиційного активу
прирівнюються також операції з: обміну
інвестиційного активу на інший
інвестиційний актив; зворотного викупу
корпоративного права його емітентом,
яке належало платнику податку;
повернення платнику податку коштів або
майна (майнових прав), попередньо
внесених ним до статутного фонду
емітента корпоративних прав, внаслідок
виходу такого платника податку з числа
засновників (учасників) такого
емітента чи ліквідації такого
Придбанням інвестиційного активу
вважаються також операції з внесення
платником податку коштів або майна до
статутного фонду юридичної особи -
резидента в обмін на емітовані ним
Відповідно до п.1.2 ст. 2 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
дохід - сума будь-яких коштів, вартість
матеріального і нематеріального майна,
інших активів, що мають вартість, у тому
числі цінних паперів або деривативів,
одержаних платником податку у
власність або нарахованих на його
користь, чи набутих незаконним шляхом у
випадках, визначених підпунктом 4.2.16
пункту 4.2 статті 4 цього Закону,
протягом відповідного звітного
податкового періоду з різних джерел як
на території України, так і за її межами
Пунктом 4.2.13. п. 4.2 статті 4 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що до складу загального
місячного оподатковуваного доходу (як
складової загального річного
оподатковуваного доходу) включається
інвестиційний прибуток від здійснення
платником податку операцій з цінними
паперами та корпоративними правами,
випущеними в інших, ніж цінні папери,
формах, крім доходу від операцій,
зазначених у п.п. 4.3.3. та 4.3.17. статті 4
Згідно з п.п. 4.3.18. п. 4.3 статті 4 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) до
складу загального місячного або
річного оподатковуваного доходу
платника податку не включаються сума
доходу, отриманого платником податку
внаслідок відчуження акцій (інших
корпоративних прав), одержаних ним у
власність в процесі приватизації в
обмін на приватизаційні компенсаційні
сертифікати, безпосередньо отримані
ним як компенсація суми його внеску до
установ Ощадного банку СРСР або до
установ державного страхування СРСР,
або в обмін на приватизаційні
сертифікати, отримані ним відповідно
до закону, а також сума доходу,
отриманого таким платником податку
внаслідок відчуження земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення, земельних часток (паїв),
майнових паїв, безпосередньо отриманих
ним у власність у процесі приватизації
згідно з нормами земельного
Частиною першою статті 7 Закону України
"Про колективне сільськогосподарське
підприємство" встановлено, що об'єктами
права колективної власності
підприємства є земля, інші основні та
оборотні засоби виробництва, грошові
та майнові внески його членів,
вироблена ними продукція, одержані
доходи, майно, придбане на законних
підставах. Об'єктами права власності
підприємства є також частки у майні та
прибутках міжгосподарських
підприємств та об'єднань, учасником
яких є підприємство. Майно у
підприємстві належить на праві
спільної часткової власності його
Частина друга статті 7 Закону України
"Про колективне сільськогосподарське
підприємство" передбачає, що суб'єктом
права власності у підприємстві є
підприємство як юридична особа, а його
члени - в частині майна, яку вони
одержують при виході з підприємства.
Згідно з частиною першою статті 9
Закону України "Про колективне
сільськогосподарське підприємство" до
пайового фонду майна членів
підприємства включається вартість
основних виробничих і оборотних
фондів, створених за рахунок
діяльності підприємства, цінні папери,
акції, гроші та відповідна частка від
участі в діяльності інших підприємств
і організацій. Уточнення складу і
вартості пайового фонду майна членів
підприємств, у тому числі
реорганізованих, проводиться за
методикою, що затверджується Кабінетом
Міністрів України. Право членів
підприємства на пайовий фонд майна
залежить від їх трудового внеску.
Члену підприємства щорічно
нараховується частина прибутку
залежно від частки у пайовому фонді,
яку за його бажанням може бути
виплачено або зараховано у збільшення
частки в пайовому фонді. Ці відносини
регулюються статутом підприємства.
Відповідно до частин другої та третьої
статті 9 Закону України "Про колективне
сільськогосподарське підприємство"
пай є власністю члена підприємства.
Право розпоряджатися своїм паєм за
власним розсудом член підприємства
набуває після припинення членства в
підприємстві. Пай може успадковуватися
відповідно до цивільного
законодавства України та статуту
У разі виходу з підприємства його члени
мають право на пай натурою, грішми або
цінними паперами відповідно до розміру
та структури пайового фонду або в
іншій, за згодою сторін, формі.
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 лютого 2001 року №177 "Про
врегулювання питань щодо забезпечення
захисту майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектору
економіки" затверджено Методику
уточнення складу і вартості пайових
фондів майна членів колективних
сільськогосподарських підприємств, у
тому числі реорганізованих (далі -
Методика) та Порядок визначення
розмірів майнових паїв членів
колективних сільськогосподарських
підприємств та їх документального
посвідчення (далі - Порядок).
За визначенням пункту 2 Методики
майновий пай - частка майна члена
підприємства у пайовому фонді,
виражена у грошовій формі та у
відсотках розміру пайового фонду.
Відповідно до п. 4 Порядку за рішенням
зборів співвласників до списку осіб, що
мають право на майновий пай, можуть
бути віднесені й інші категорії осіб.
Відповідно до абзацу першого пункту 13
Порядку майновий пай члена
підприємства документально
підтверджується свідоцтвом про право
власності на майновий пай члена
підприємства за зразком згідно з
Згідно з пунктом 14 Порядку визначення
розмірів майнових паїв членів
колективних сільськогосподарських
підприємств та їх документального
посвідчення свідоцтво видається
сільською, селищною або міською радою
згідно із списком осіб, які мають право
на майновий пай підприємства.
Зважаючи на наведені норми чинного на
момент виникнення правовідносин
законодавства, належним доказом, який
підтверджує частку майна у пайовому
фонді, як члена такого підприємства, є
саме свідоцтво про право власності на
майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства,
у даному випадку свідоцтво про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства (майновим сертифікатом)
серії ЧЕ-ІІ №004397, виданим Стебнівською
сільською радою 11.08.2010 року.
Суд також зазначає, що чинне
законодавство України не ставить в
залежність законність отримання
майнового паю в процесі приватизації
від факту перебування особи в трудових
відносинах з колективним
сільськогосподарським підприємством
та/або проживання особи на території
відповідної сільської ради.
Крім того, доказів на підтвердження
того, що вказане свідоцтво визнано
недійсним у встановленому порядку, або
містить недостовірні відомості,
відповідачем до суду не надано.
На вимогу суду щодо законності
оформлення свідоцтва на право
власності на майновий пай, оцінки та
продажу землі сільськогосподарського
призначення прокуратурою Черкаської
області проведено перевірку, за
результатами якої підстав для
прийняття рішення в порядку ст. 97 КПК
За наслідками проведення
Звенигородською міжрайонною
прокуратурою Черкаської області
додаткової перевірки щодо законності
оформлення свідоцтва на право
власності гр. ОСОБА_1 на майновий пай
члена КСП ім. Горького (СТОВ «Стебне») с.
Стебне Звенигородського району
Черкаської області та за фактом оцінки
та продажу даного майнового паю
вартість 246 грн. за ціною 50005000,00 грн., а
також щодо продажу гр. ОСОБА_1 землі
сільськогосподарського призначення
ніяких шахрайських дій з боку гр.
ОСОБА_1, пов'язаних із оформленням
свідоцтва на право власності на
майновий пай, оцінку та продажу землі
сільськогосподарського призначення не
виявлено, в порушенні кримінальної
справи відносно гр. ОСОБА_1 за ст. 190 КК
Судом неодноразово також направлялись
листи в Генеральну прокуратуру України
для отримання інформації щодо
скасування вищестоящими прокурорами
постанов Звенигородської міжрайонної
прокуратури Черкаської області від
23.01.2012 року та прокуратури
Ємільчинського району Житомирської
області від 29.03.2012 року про відмову в
порушенні кримінальної справи та щодо
того, чи не вживались органами
прокуратури заходи щодо звернення до
суду відносно визнання недійсними
договорів купівлі-продажу майнових
паїв, які призвели до нарахування
органами податкової служби грошового
зобов'язання з податку на доходи
У відповідь на запити суду Генеральною
прокуратурою України повідомлено, що
вищенаведені постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи не
До суду також не надано доказів
визнання в судовому порядку договорів
купівлі-продажу майнового паю та
свідоцтва про право власності на
майновий пай недійсними, доказів
визнання позивача винним у вчиненні
останнім злочину передбаченого ч. 3 ст.
Водночас, судом вжито всіх необхідних
заходів щодо встановлення фактичних
обставин справи для всебічного,
повного та об'єктивного її вирішення по
Враховуючи викладене в сукупності, а
також те, що відповідно до п. 13 Порядку
визначення розмірів майнових паїв
сільськогосподарських підприємств та
їх документального посвідчення
майновий пай члена підприємства
документально підтверджується
свідоцтвом про право власності на
майновий пай члена підприємства за
зразком згідно з додатком, яке є у
наявності у позивача, та яке в судовому
порядку не визнане недійсним, суд
приходить до висновку про
правомірність застосування позивачем
положень п.п. 4.3.18. п. 4.3. ст. 4 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб", а відтак безпідставність
нарахування податкових зобов'язань по
податку з доходів фізичних осіб шляхом
винесення оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.
Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідач як суб'єкт владних
повноважень покладений на нього
обов'язок щодо доказування
правомірності оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення не
За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва, за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.
Позовні вимоги ОСОБА_1
Визнати протиправним та скасувати
від 22.07.2011 року.
Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Окружний адміністративний суд міста
Києва апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня її
проголошення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Суддя
Є.В. Аблов