Справа № 2а-4601/10/1771
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 р.
Справа № 19752/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Губач Х.І.

з участю представників позивача:
Різняк В.Є. та Вітошка Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
м.Рівне на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 20
жовтня 2010 року у справі за позовом
Приватного підприємства
«Автотехнологія» до Державної
податкової інспекції у м.Рівне про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В
И Л А:

27.09.2010 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень №/0
від 10.02.2010 року, №/1 від 15.04.2010 року,
№/2 від 23.06.2010 року, № /3 від
02.09.2010 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачем зроблено безпідставний
висновок про не включення ПП
«Автотехнологія» до бази
оподаткування єдиним податком суми
поворотної фінансової допомоги, що
була надана фізичною особою -
засновником в І та ІІ кварталі 2008 року,
оскільки вважає, що поворотна
фінансова допомога не є виручкою в
розумінні Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності субєктів малого
підприємництва» від 03.07.1998р. №727/98 у
редакції Указу Президента України від
28.06.1999р. №746/99.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2010
року задоволено адміністративний
позов. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в м. Рівне
№/0 від 10 лютого 2010 року, №/1
від 15 квітня 2010 року, №/2 від 23
червня 2010 року, №/3 від 02 вересня
2010 року.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні
адміністративного позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що позивачем безпідставно не
включена поворотна фінансова допомога
до бази оподаткування та в порушення
ст.1, 3 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб`єктів малого
підприємництва» занижено єдиний
податок за перше півріччя 2008 року.

У ході апеляційного розгляду
представники позивача Різняк В.С. та
Вітошка Ю.Г. надали пояснення та
просять апеляційну скаргу відхилити.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
згідно Порядку ведення Книги обліку
доходів і витрат суб'єктами малого
підприємництва-юридичними особами, що
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
поворотна фінансова допомога не може
підпадати під категорію
«Позареалізаційні доходи та виручка
від іншої реалізації» і відповідно не
може включатися до бази оподаткування
єдиним податком.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що ДПІ у м. Рівне
було проведено перевірку ПП
«Автотехнологія», про що складено Акт
№85/23-100/33001116 від 01.02.09р. «Про результати
планової, виїзної перевірки ПП
«Автотехнологія» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.10.06р. по 30.09.09р., валютного та
іншого законодавства за період з 01.10.06р.
по 30.09.09р.».

В Акті вказано, що ПП «Автотехнологія»
не включило до бази оподаткування
єдиним податком суми поворотної
фінансової допомоги, що була надана
фізичною особою засновником в І та ІІ
кварталі 2008 року.

На підставі зазначеного Акта ДПІ у м.
Рівне винесено податкове повідомлення
рішення від 10.02.2010р. № /0 про
визначення податкового зобов'язання по
єдиному податку для юридичних осіб в
сумі 65107,50 грн., в тому числі 43405,00 грн. за
основним платежем, 21702,50 грн. за
штрафними (фінансовими санкціями).

Позивач не погодився з вказаним
податковим повідомленням рішенням,
оскаржував його у порядку
передбаченому Законом України №2181-ІІІ
від 21.12.2000р. «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

За наслідками розгляду первинної та
повторних скарг позивача рішеннями
податкового органу податкове
повідомлення рішення від 10.02.2010р. №
/0 залишено без змін. Винесені
податкові повідомлення рішення №
/1 від 15.04.2010р., № /2 від
23.06.2010р., № /3 від 02.09.2010р.

Відповідно до ст.1 та ст.3 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998р. №727/98 у
редакції Указу Президента України від
28.06.1999р. №746/99 об'єктом оподаткування
єдиним податком визначено виручку від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг). Виручкою є сума фактично
отримана суб'єктом підприємницької
діяльності на поточний рахунок та/або в
касу від продажу продукції (товарів,
робіт, послуг). Поворотна фінансова
допомога надходить платнику єдиного
податку не в результаті реалізації
товарів, робіт і послуг. Отже, вона не
відповідає поняттю виручки, наведеному
в Указі Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва». Таким чином не
підпадає під об'єкт оподаткування
єдиним податком.

Відповідно до п.5 Порядку ведення Книги
обліку доходів і витрат суб'єктами
малого підприємництва-юридичними
особами, що застосовують спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності, затвердженої наказом ДПА
України від 12.10.1999р. за № 554 в графі 5
«позареалізаційні доходи та виручка
від іншої реалізації» відображаються
суми, фактично отримані суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок та в касу від
інших операцій (фінансовий результат
від продажу цінних паперів, малоцінних
швидкозношуваних предметів,
матеріалів, палива, орендна плата,
проценти, кошти отримані у вигляді
безповоротної фінансової допомоги,
кредиторська заборгованість за якою
минув строк позовної давності, а також
дивіденди. Визначений у даному Порядку
перелік є вичерпним.

Відповідно до підпункту 1.22.1 статті 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» в редакції від
22.05.1997р. безповоротною фінансовою
допомогою є сума коштів, передана
платнику податків згідно з договорами
дарування, іншими подібними
договорами, які не передбачають
відповідної компенсації чи повернення
таких коштів. В свою чергу, згідно з
підпунктом 1.22.2 статті 1 Закону,
поворотна фінансова допомога це сума
коштів, передана платнику податків у
користування на визначений строк
відповідно до договорів, які не
передбачають нарахування процентів
або надання інших видів компенсації як
плати за користування такими коштами.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
отримання позивачем наданих ним
юридичній особі сум безпроцентної
поворотної фінансової допомоги не є
його доходом в розумінні пункту 1.2
статті 1 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», що підлягає
оподаткуванню за ставкою визначеною
статтею 7 цього Закону.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівне
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2010
року у справі №2а-4601/10/1770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний