Справа № 820/5301/14
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 820/5301/14
Харківський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді - Мороко А.С.,
при секретарі судового засідання -
за участю представника позивача -
представника відповідача - Дитиненко
Ю.А. за довіреностями,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,
Фізична особа - підприємець ОСОБА_3
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просить суд визнати протиправним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що спірне податкове
повідомлення-рішення ґрунтується на
помилкових судженнях суб'єкта владних
повноважень, що викладені в акті
перевірки № 434/20-31-17-02-08/НОМЕР_2 від 28.02.2014
Відповідач проти позову заперечував,
надавши письмові заперечення на нього,
в якому зазначив, що при проведенні
перевірки позивача податковий орган
діяв у межах та у спосіб встановлений
чинним законодавством України,
висновки перевірки зафіксовані
належним чином, а отже і винесене
податкове повідомлення рішення є
законними. Просив у позові відмовити в
повному обсязі. (а.с. 108-109).
Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, судом встановлено
Фахівцями державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
проведена документальна планова
виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013
року, дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року.
Результати перевірки оформлені актом
№ 434/20-31-17-02-08/НОМЕР_2 від 28.02.2014 року,
яким зафіксовані порушення позивачем
вимог діючого законодавства України, а
саме: пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, внаслідок чого
позивачем завищено податковий кредит
На підставі акту перевірки №
434/20-31-17-02-08/НОМЕР_2 від 28.02.2014 року,
відповідачем винесено податкове
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
З висновками податкового органу,
викладеними в акті перевірки та
оскаржуваним податковим-повідомленням
рішення суд не погоджується частково,
зважаючи на наступне.

Як вбачається з акту перевірки,
висновок про порушення позивачем норм
Податкового кодексу України
ґрунтується на наступному.

Перевіркою встановлено, що позивач до
складу податкового кредиту включив ПДВ
по податковим накладним, отриманим від
ПП "Трасат", ТОВ "Мосі", ПП
"Електрокабельпостач", ТОВ "Ерідл" на
загальну суму 42037 грн.

За результатами аналізу вищевказаних
податкових накладних перевіряючим
встановлено, що в розділі податкової
накладної "Номенклатура товарів/послуг
продавця" зазначено наступні товари, в
тому числі: круг відрізний по металу
Луга 125х1,2х22,2 мм, круг відрізний по
металу Луга 230х2,4х22,2 мм, дріт
зварювальний ER70S-6 ф. 0,8 мм.

Згідно даних інтернет-ресурсів
контролюючим органом встановлено, що
зазначена продукцію є продукцією
імпортного походження, а отже
відповідно до 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України, податкові накладні за
зазначеною продукцією повинні містити
код товару згідно УКТ ЗЕД.

Суд з зазначеним висновком відповідача
не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.181 статті 14
Податкового кодексу України,
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
законом.

Порядок формування податкового
кредиту передбачений статтею 198
Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 визначено, - датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку
до податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Також, відповідно до пункту 198.3 статті
198 Податкового кодексу України, -
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги
та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від
того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.

Відповідно до підпункту "і" пункту 201.1
статті 201 Податкового кодексу України,
у податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити як код товару згідно з УКТ
ЗЕД (для підакцизних товарів та
товарів, ввезених на митну територію
України).

Згідно пункту 201.4 статті 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до підпункту 201.6 вказаної
статті податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

З огляду на пункт 201.8. статті 201
Податкового кодексу України
вбачається, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Пунктом 201.10 статті 201 вищевказаного
кодексу податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем придбано від ПП "Трасат", ТОВ
"Мосі", ПП "Електрокабельпостач", ТОВ
"Ерідл" товари, серед яких: круг
відрізний по металу Луга 125х1,2х22,2 мм,
круг відрізний по металу Луга 230х2,4х22,2
мм, дріт зварювальний ER70S-6 ф. 0,8 мм.

В підтвердження факту придбання
зазначених товарів контрагентами
надано ФОП ОСОБА_3 податкові накладні
на загальну суму 42037 грн.

Як вбачається з листа ПП
"Електрокабельпостач" від 03.12.2012 року та
листа ТОВ "Ерідл" від 08.02.2013 року, круг
відрізний по металу Луга 125х1,2х22,2 мм,
круг відрізний по металу Луга 230х2,4х22,2
мм, дріт зварювальний ER70S-6 ф. 0,8 мм є
товарами українського виробництва.

Відповідно до листа ТОВ "Мосі" від 24.02.2014
року за вих. № 1/24, дріт зварювальний не
входить до переліку товарів, що
підлягають сертифікації.

Податкові накладні, надані позивачем,
за своєю формою та змістом
відповідають вимогам чинного
законодавства, наявності недоліків
(дефектів форми, змісту або походження),
які б згідно з частиною 2 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність", пункту 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88, спричинили втрату
ними юридичного статусу первинних
документів, податковим органом не
доведено.

Згідно пункту 83.1 статті 83 Податкового
кодексу України, для посадових осіб
контролюючих органів під час
проведення перевірок підставами для
висновків є:

- документи, визначені цим
Кодексом;

- податкова інформація;

- експертні висновки;

- судові рішення;

- інші матеріали, отримані в
порядку та у спосіб, передбачені цим
Кодексом або іншими законами, контроль
за дотриманням яких покладений на
контролюючі органи.

Як вбачається з акту перевірки,
висновок про порушення позивачем
пункту 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України зроблений
відповідачем на підставі інформації з
інтернет-ресурсів.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
посилання податкового органу на
інтернет-ресурси суперечить вимогам
пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу
України, а отже в силу статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства, суд не
сприймає його як належний доказ
правомірності позиції податкового
органу.

Інших належних та допустимих доказів
визначення країни походження
отриманих позивачем товарів, згідно
спірних податкових накладних,
відповідачем не надано, а відтак не
доведено факту, що зазначені товари є
товарами, які ввезені на митну
територію України.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що податкові накладні, надані
позивачем, відповідають вимогам
чинного законодавства, а отже
позивачем правомірно віднесено до
складу податкового кредиту 42037 грн.

Також у акті перевірки відповідачем
встановлено, що ФОП ОСОБА_3 у складі
податкового кредиту відобразив обсяг
придбання ТМЦ (фарба порошкова RAL 3020 E/P
PARLAK) від постачальника ТОВ "ПСВ-Антік"
на загальну суму 488,33 грн. згідно
податкової накладної від 26.06.2013 року №
117, яка заповнена з порушенням вимог
діючого податкового законодавства, а
саме відсутній підпис посадової особи,
яка склала податкову накладну.

Під час судового розгляду зазначений
факт підтверджено наявною у справі
податковою накладною.

Крім того, позивач також не заперечував
проти факту відсутності підпису на
зазначеній податковій накладній, проте
зазначив, що відсутність підпису не
свідчить про неналежність податкової
накладної.

Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Також суд зазначає, що згідно пункту
201.11 статті 201 Податкового кодексу
України, разі відмови продавця
товарів/послуг надати податкову
накладну або в разі порушення ним
порядку її заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі покупець
таких товарів/послуг має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту. Таке право
зберігається за ним протягом 60
календарних днів, що настають за
граничним терміном подання податкової
декларації за звітний (податковий)
період, у якому не надано податкову
накладну або порушено порядок її
заповнення та/або порядок реєстрації в
Єдиному реєстрі. До заяви додаються
копії товарних чеків або інших
розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Проте позивач не скористався цим
правом подання до податкової
декларації скарги на постачальника.

Таким чином, суд вважає, що відповідач у
акті перевірки обґрунтовано дійшов до
висновку про неправомірне віднесення
позивачем до суми податкового кредиту
488,33 грн. згідно податкової накладної
від 26.06.2013 року № 117.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем вказаного процесуального
обов'язку стосовно спірного
податкового повідомлення-рішення в
частині збільшення грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) на суму
63787,50 грн., не виконано, тому суд
приходить до висновку про його
невідповідність в цій частині дійсним
обставинам справи та вимогам діючого
законодавства.

Враховуючи викладене, суд вважає
обґрунтованими позовні вимоги про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13.03.2014 року №
в частині збільшення грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) на суму
63787,50 грн.

Розподіл судових витрат здійснюється
відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 159-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
13.03.2014 року № в частині
збільшення грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на суму 63787 (шістдесят три
тисячі сімсот вісімдесят сім) грн. 50
коп., з яких: основний платіж - 42036 (сорок
дві тисячі тридцять шість) грн. 67 коп.,
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) -
21018 (двадцять одна тисяча вісімнадцять)
грн. 30 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови
виготовлений 28.04.2014 року.

Суддя
А.С. Мороко