Справа № 256/1637/14-а
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ткаченко Л.В.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
справа №256/1637/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Геращенка І.В.

суддів Арабей
Т.Г., Сіваченка І.В.

секретар судового засідання
Борисова А.А.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2 - за ордером серія
ДН № 000,65411

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька на
постанову Калінінського районного
суду м. Донецька від 28 квітня 2014 року у
справі № 256/1637/14-а за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчини певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Калінінського
районного суду м. Донецька до
Управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчини певні дії.

Постановою Калінінського районного
суду м. Донецька від 28 травня 2014 року у
справі № 256/1637/14-а (суддя Ткаченко Л.В.)
позовні вимоги задоволені.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька щодо
перерахунку пенсії ОСОБА_4 з
урахуванням індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
оздоровлення до щорічної відпустки,
матеріальної допомоги на соціально -
побутові потреби у розмірі 80% від суми
заробітної плати.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Калінінському районі м.
Донецька здійснити перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_4 з 01.09.2013 року, з
урахуванням індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
оздоровлення до щорічної відпустки,
матеріальної допомоги на соціально -
побутові потреби у розмірі 88% від суми
заробітку, з якого сплачено страхові
внески з урахуванням фактично
отриманих сум, відповідно до Закону
України «Про державну службу».

Скасовано рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька від
02.01.2014 року № 1.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька щодо
неврахування при перерахунку пенсії
ОСОБА_4 винагороди за вислугу років у
розмірі 524,80 грн. (40% від посадового
окладу та надбавки за спеціальне
звання).

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Калінінському районі м.
Донецька здійснити перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_4 з 01.01.2014 року, з
урахуванням винагороди за вислугу
років у розмірі 524,80 грн. (40% від
посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання) в розмірі 80% від її
заробітної плати, з якої сплачено
страхові внески з урахуванням фактично
отриманих сум відповідно до Закону
України «Про державну службу».

Відповідачем була подана апеляційна
скарга, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нове рішення, яким у задоволені
позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
невірним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

Вважає, що постанова суду прийнята при
неповному та не всебічному досліджені
усіх обставин справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
фактичним обставинам справи.

Наголошує на тому, що з 01.10.2011 року
відповідно до Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011 року № 3668 - VI внесені
зміни до ст. 37 Закону України «Про
державну службу» згідно яких пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80% від сум їх заробітної плати.

У судовому засіданні представник
позивача заперечував проти доводів
апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, клопотань про участь у
розгляді справи не заявлено.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
встановила.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Калінінському районі м.
Донецька та отримує пенсію за віком,
згідно Закону України «Про державну
службу» з 11 березня 2011 року, стаж
державної служби складає 18 років 02
місяців 07 днів.

Постановою Калінінського районного
суду м. Донецька від 06 листопада 2013 року
у справі № 256/6962/13-а позовні вимоги
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Калінінському районі м.
Донецька про визнання дій
неправомірними, скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії -
задоволені.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька щодо
відмови ОСОБА_4 в перерахунку пенсії з
урахуванням індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
оздоровлення до щорічної відпустки,
матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби, відповідно
до довідки про складові заробітної
плати, що подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу», виданої ДПІ у
Калінінському районі м. Донецька ГУ
Міндоходів у Донецькій області.

Скасовано рішення відповідача -
Управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька від
29.08.2013 року № 158.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Калінінському районі м.
Донецька зробити перерахунок пенсії
призначеної ОСОБА_4 з 01.09.2013 року з
урахуванням індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
оздоровлення до щорічної відпустки,
матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби, відповідно
до довідки про складові заробітної
плати, що подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» від 22.08.2013 року
виданої ДПІ у Калінінському районі м.
Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій
області.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 грудня 2013
року апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька -
залишено без задоволення, постанову
Калінінського районного суду м.
Донецька від 06 листопада 2013 року у
справі № 256/6962/13-а за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька про
визнання дій неправомірними,
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії - залишено без змін.

Відповідно до довідки Державної
податкової інспекції у Калінінському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області від 23 грудня 2013 року № 28659/10/05 - 63
- 05 - 012 - 10 про складові заробітної плати
(посадовий оклад, надбавки за ранг або
кваліфікаційні класи, або класний чин,
або спеціальні звання, або
дипломатичний ранг, надбавка
(винагорода) за вислугу років), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», сума заробітної
плати позивача, на яку нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з 01
січня 2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування станом на 10
березня 2011 року становила 1836,80 грн., а
саме: посадовий оклад - 1202,00 грн.,
надбавка за спеціальне звання (радник
податкової служби ІІІ рангу) - 110,00 грн.,
винагорода за вислугу років (40%) - 524,80
грн.

24 грудня 2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії на підставі вищезазначеної
довідки

02 січня 2014 року Управлінням Пенсійного
фонду України в Калінінському районі м.
Донецька прийнято рішення № 1, яким
відмовлено позивачу в перерахунку
пенсії та роз'яснено, що відповідно до
ст. 37-1 Закону України «Про державну
службу» перерахунок раніше
призначених пенсій проводиться у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям, а
також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії. Інше законодавством не
передбачено.

Позивач звернувся до відповідача із
заявою з приводу перерахунку пенсії
згідно Закону України «Про державну
службу» з урахуванням рішення суду.

Листом Управління Пенсійного фонду
України в Калінінському районі м.
Донецька від 24 лютого 2014 року № 48/24 - 17 -
01 - 01 повідомило позивачу, що вона
перебуває на обліку у відповідача, як
одержувач пенсії за віком відповідно
до Закону України «Про державну
службу» з 11 березня 2011 року по
теперішній час. Загальний стаж роботи
позивача з урахуванням по 31 грудня 2010
року склав - 34 роки 09 місяців 17 днів, в
тому числі стаж державної служби - 18
років 02 місяці 07 днів. На момент
призначення пенсії розрахунок
заробітної плати, з якої був обчислений
розмір пенсії позивача проводився
відповідно до ст. 33 Закону України «Про
державну службу», постанови Кабінету
Міністрів України від 31.05.2000 року № 865
«Про деякі питання вдосконалення
розмірів заробітку для обчислення
пенсії» та на підставі довідок № 6175/10/05
- 013 від 10.03.2011 року та № 6177/10/05 - 013 від
10.03.2011 року. Зазначено, що відповідачем
рішення суду виконано в повному обсязі,
а саме: позивачу проведений
перерахунок пенсії з 01.09.2013 року з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення до щорічної відпустки та
вирішення соціально-побутових потреб,
а також сум виплаченої індексації.
Пенсія обчислена в розмірі 80 відсотків
суми заробітної плати, що передбачено
діючим законодавством.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої та апеляційної інстанції,
апелянт вказує на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає такий висновок
помилковим, а апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України;

2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України..

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені конституцією та
законами України.

Згідно з ст. 22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані при прийнятті нових законів
або внесені змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Скасування
конституційних прав і свобод - це їх
офіційна (юридична або фактична)
ліквідація. Звуження змісту та обсягу
прав і свобод є їх обмеженням. У
традиційному розумінні діяльності
визначальними поняття змісту прав
людини є умови і засоби, які становлять
можливості людини, необхідні для
задоволення потреб її існування та
розвитку. Обсяг прав людини - це їх
сутнісна властивість, виражена
кількісними показниками можливостей
людини, які відображені відповідними
правами, що не є однорідними і
загальними. Загальновизнаним є
правило, згідно з яким сутність змісту
основного права в жодному разі не може
бути порушена.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Статтею 58 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на Пенсійний фонд
покладене керівництво та управління
солідарною системою, збір, акумуляція
та облік страхових внесків,
призначення пенсії та підготовка
документів для її виплати,
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, здійснення
контролю за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду, вирішення
питань, пов'язаних з веденням обліку
пенсійних активів застрахованих осіб
на накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснення адміністративного
управління Накопичувальним фондом та
інші функції, передбачені Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Таким чином, відповідач у справі - орган
владних повноважень, на якого чинним
законодавством України покладені
владні управлінські функції у сфері
пенсійного забезпечення.

Згідно до преамбули Закону України
«Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні», цей
закон гарантує ветеранам праці та
громадянам похилого віку рівні з
іншими громадянами можливості в
економічній, соціальній, політичній
сферах, сприятливі умови для
повноцінного способу життя, а також у
зв'язку з тим, що зазначений закон не
встановлює обмежень для громадян
похилого віку в залежності від посад,
які вони займали до виходу на пенсію,
суд дійшов висновку, що норма,
викладена у статті 21 зазначеного
закону, повинна застосовуватися також
у разі призначення пенсій відповідно
до Закону України «Про державну
службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

Статтею 21 Закону України «Про основні
засади соціального захисту ветеранів
праці та інших громадян похилого віку в
Україні» передбачено, що особам
передпенсійного віку, трудовий договір
з якими було розірвано з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
у зв'язку зі змінами у організації
виробництва і праці, а також у зв'язку з
виявленою невідповідністю працівника
за станом здоров'я, гарантується право
на достроковий вихід на пенсію за
півтора року до встановленого
законодавством строку, якщо вони мають
страховий стаж для чоловіків - 25 років,
для жінок - 20 років, а для осіб, які мають
право на пенсію на пільгових умовах -
стаж роботи що дає право на даний вид
пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 37 Закону
України «Про державну службу», на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Відповідно до частини другої статті 33
цього ж Закону, заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Згідно частини сьомої статті 33 Закону
№ 3723-ХІІ, державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
«Про державну службу» державним
службовцям надається щорічна
відпустка тривалістю 30 календарних
днів, якщо законодавством не
передбачено більш тривалої відпустки,
з виплатою допомоги для оздоровлення у
розмірі посадового окладу.

Постановою КМУ від 09.03.2006 р. № 268
встановлено, що керівникам надано
право в межах установленого фонду
оплати праці надавати працівникам
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
на оздоровлення в розмірі
середньомісячної заробітної плати.
Враховуючи, що джерелом виплати
матеріальної допомоги є фонд
заробітної плати, то матеріальна
допомога, яка виплачувалася до
щорічної відпустки відповідно до ст. 35
Закону України «Про державну службу», і
з якої нараховувався збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, є складовими частинами
фонду заробітної плати, а тому є
об'єктом для призначення і перерахунку
пенсії відповідно до ст. 37 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України
«Про індексацію грошових доходів
населення» індексація доходів
працюючого населення проводиться за
основним місцем роботи.

Частиною другою статті 2 Закону України
від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці»
(далі - Закон № 108/95-ВР) визначено, що в
структуру заробітної плати входить
також додаткова заробітна плата, яка
визначена як винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантії і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в
підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13
січня 2004 року № 5, де вказано, що у склад
фонду додаткової заробітної плати
входять премії та винагороди, в тому
числі за вислугу років, які мають
систематичний характер, а відповідно
підпункту 2.3.3 пункту 2 цієї інструкції
матеріальна допомога, що має
систематичний характер, надана всім
або більшості працівників (на
оздоровлення, у зв'язку з екологічним
станом) входить до складу фонду оплати
праці.

Відповідно до статті 2 Закону № 108/95-ВР,
структура заробітної плати
складається з основної, додаткової та
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсії.

Із змісту статті 40 вказаного Закону
видно, що з середньої заробітної плати
(доходу) повинні бути сплачені страхові
внески.

Отже, чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому слід врахувати, що надбавки,
запроваджені нормативно-правовими
актами, матеріальна допомога належать
до додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Таким чином, колегія суд вважає, що
відповідно до вказаних нормативних
актів пенсія позивача повинна
обчислюватись із заробітної плати, яку
вона фактично отримувала на день
звільнення, в тому числі з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, на яку
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Постановою правління Пенсійного фонду
України від 30 жовтня 2008 року № 19-11 «Про
затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 04 грудня
2008 року за N 1161/15852, дійсно було
передбачено обов'язкові реквізити
довідки про заробітну плату, в тому
числі встановлено складові заробітної,
які враховуються під час призначення
(перерахунку) пенсії. Дана постанова
була зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 04.12.2008 року за № 1161/15852.

Однак, постановою правління Пенсійного
фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1
«Про виконання рішення окружного
адміністративного суду міста Києва по
справі № 2а-4753/2670» затверджена нова
форма довідки про складові заробітної
плати, яка подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» (далі - форма №
5-1), якою передбачено, що матеріальна
допомога на оздоровлення і допомога на
вирішення соціально-побутових питань
(графа 5) є складовими заробітної плати.
При цьому чітко передбачено, що із усіх
виплат, які вказані в цій довідці
нараховуються і сплачуються страхові
внески, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Статтею 66 Закону України від 05.11.19914 №
1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат па оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону № 1058-ІV визначає
виплати (доходи), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії. Так,
зокрема до такого доходу (заробітної
плати) враховуються: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11).

За приписами частини другої статті 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Щодо встановлення відсотка від суми
заробітної плати для призначення
пенсії позивача, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу» (в редакції, чинній на
час призначення пенсії позивачу) на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Пенсія державним службовцям у частині,
що не перевищує розміру пенсії із
солідарної системи, що призначається
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", виплачується за рахунок
коштів Пенсійного фонду України.
Частина пенсії, що перевищує цей
розмір, виплачується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Пенсія державному службовцю
виплачується незалежно від його
заробітку (прибутку), одержуваного
після виходу на пенсію. Максимальний
розмір пенсії (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною та інших доплат
до пенсій, встановлених
законодавством) не може перевищувати
дванадцяти мінімальних розмірів
пенсії за віком, встановленої абзацом
першим частини першої статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

За кожний повний рік роботи понад 10
років на державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року, (розділ ІІ, пункт 6, підпункт
9) стаття 37 ЗУ «Про державну службу»
викладена в редакції, відповідно до
якої на одержання пенсії державних
службовців мають право чоловіки, які
досягли віку 62 роки, та жінки, які
досягли пенсійного віку, встановленого
статтею 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за наявності страхового
стажу, необхідного для призначення
пенсії за віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

До досягнення віку, встановленого
першим реченням частини першої цієї
статті, право на пенсію за віком мають
державні службовці - чоловіки 1955 року
народження і старші після досягнення
ними такого віку:

60 років - які народилися по 31 грудня 1952
року;

60 років 6 місяців - які народилися з 1
січня 1953 року по 31 грудня 1953 року;

61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року
по 31 грудня 1954 року;

61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня
1955 року по 31 грудня 1955 року.

Пенсія державним службовцям у частині,
що не перевищує розміру пенсії із
солідарної системи, що призначається
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виплачується за рахунок
коштів Пенсійного фонду України.
Частина пенсії, що перевищує цей
розмір, виплачується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Пенсія, призначена відповідно до цієї
статті, в період роботи на посадах, які
дають право на призначення пенсії в
порядку і на умовах, передбачених цим
Законом, законами України «Про статус
народного депутата України», «Про
прокуратуру», «Про наукову і
науково-технічну діяльність»,
виплачується у розмірі, обчисленому
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а після звільнення з
таких посад - у розмірі, обчисленому
відповідно до цього Закону.
Максимальний розмір пенсії (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Достроково призначена
пенсія з урахуванням підпункту «г»
частини першої пункту 1 статті 26 Закону
України «Про зайнятість населення»,
пункту «в» частини другої статті 12
Закону України «Про загальні засади
подальшої експлуатації і зняття з
експлуатації Чорнобильської АЕС та
перетворення зруйнованого четвертого
енергоблока цієї АЕС на екологічно
безпечну систему» і статті 21 Закону
України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» у період до досягнення
пенсійного віку, встановленого
частинами першою та другою цієї статті,
працюючим пенсіонерам не виплачується.

Визначення заробітної плати для
обчислення пенсій державним
службовцям здійснюється в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Цей Закон набрав чинності з 1 жовтня 2011
року, крім абзацу одинадцятого
підпункту 11 та абзацу сто тридцять
восьмого підпункту 17 пункту 6 розділу II
цього Закону, які набрали чинності з 1
січня 2012 року.

Таким чином, у вищезазначеній редакції
Закон застосовується до пенсій, які
призначаються з 01.10.2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на
час виходу ОСОБА_4 на пенсію, її стаж на
державній службі складав 18 років 02
місяці 07 днів, тобто пенсія їй повинна
була призначатися в розмірі 88% від суми
її заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що передбачалося ст. 37
Закону України «Про державну службу» (в
редакції, чинній на час призначення
пенсії позивачу).

Що стосується надбавки за вислугу
років, колегія суддів зазначає, що
винагорода за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової
служби ,які мають спеціальні звання
визначається постановою КМУ від 12.09.1997
року № 1013 «Про порядок виплати
винагороди за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової
служби,які мають спеціальні звання».

Пунктом 4 Порядку виплати винагороди за
вислугу років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 вересня 1997 року №1013 (із змінами,
внесеними згідно з Постановою Кабінету
Міністрів України №1336 від 25 серпня 1998
року) визначено орган, який встановлює
стаж та процедуру його визначення.

Зокрема, у нормативно правовому акті
зазначено, що стаж роботи для виплати
винагороди за вислугу років
визначається комісією органу
державної податкової служби з питань
встановлення стажу, необхідного для
нарахування винагороди за вислугу
років. Рішення комісії про
встановлення стажу роботи або зміну
його розміру оформляється протоколом і
передається керівникові відповідного
органу державної податкової служби для
видання наказу про виплату винагороди
за вислугу років.

Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України
«Про державну службу» надбавка за
вислугу років виплачується державним
службовцям щомісячно у відсотках до
посадового окладу з урахуванням
доплати за ранг і залежно від стажу
державної служби у таких розмірах:
понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10
років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років
- 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Вирішуючи спір суд першої інстанцій
обґрунтовано виходив з того, що
надбавку за вислугу років в розмірі 40%
позивачці було встановлено та фактично
щомісячно виплачувалось позивачці з
урахуванням стажу, який визначено
рішенням відповідного органу, що
відповідає вимогам Порядку виплати
винагороди за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової
служби, які мають спеціальні звання,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 вересня 1997 року
№ 1013. На дані нарахування
нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове пенсійне
страхування.

Аналізуючи приведене законодавство та
нормативні акти, які врегульовують
спірні правовідносини та встановлені
обставини справи, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог у повному обсязі.

За таких підстав апеляційний
адміністративний суд вважає, що
постанова суду першої інстанції
прийнята при вірному застосуванні норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду відповідають обставинам
справи, тому не вбачає підстав для
скасування постанови.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 19, 22 Конституції України, Законом
України «Про державну службу», Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» ст. 2,
ст. 9, ст.160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212,
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька на
постанову Калінінського районного
суду м. Донецька від 28 квітня 2014 року у
справі № 256/1637/14-а - залишити без
задоволення.

Постанову Калінінського районного
суду м. Донецька від 28 квітня 2014 року у
справі № 256/1637/14-а за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Донецька про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчини певні дії - залишити
без змін.

Ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з дня проголошення і може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а в разі складення в повному
обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному
обсязі.

У судовому засіданні 28.05.2014 року
проголошена вступна та резолютивна
частина ухвали, повний текст ухвали
виготовлений 02.06.2014 року.

Головуючий суддя
І.В. Геращенко

Судді
Т.Г. Арабей

І.В. Сіваченко