Справа № 159/1201/14а,2а/159/37/14
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 травня 2014 року Справа №
876/3267/14Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Ільчишин Н.В.,

Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання
Ливак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Ковелі та Ковельському
районі Волинської області на постанову
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 12 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ковелі та Ковельському районі
Волинської області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсій,-

В С Т А Н О В И В :

12.02.2014р. ОСОБА_2 звернулася з
адміністративним позовом в суд до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ковелі та Ковельському районі
Волинської області (далі-Управління) та
з врахуванням поданих уточнень просила
зобов'язати Управління здійснити
перерахунок та виплату пенсії, як
державному службовцю, з дня її
призначення (02.04.2010р.) з урахуванням
всіх видів оплати праці, на які були
нараховані та сплачені страхові
внески, включаючи суми матеріальних
допомог, винагороди за вислугу років,
індексації заробітної плати та інших
фактично отриманих сум, як складових
заробітної плати, з яких проводиться
нарахування (чергові перерахунки)
пенсії згідно до норм чинного
законодавства; поновити пропущений
строк звернення до суду.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 12 березня 2014 року уточнений
позов задоволено: зобов'язано
Управління здійснити перерахунок та
виплату пенсії, як державному
службовцю, з дня її призначення
(02.04.2010р.) з урахуванням усіх видів
оплати праці, на які були нараховані та
сплачені страхові внески, включаючи
суми матеріальних допомог, винагороди
за вислугу років, індексації
заробітної плати та інших фактично
отриманих сум, як складових заробітної
плати, з яких проводиться нарахування
(чергові перерахунки) пенсії згідно
норм чинного законодавства та стягнуто
судові витрати в сумі 73 грн. 08 коп. з
Управління на користь позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі апелянт просить постанову
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 12 березня 2014
року скасувати і прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити повністю. Апеляційну
скаргу обґрунтовує тим, що для
призначення пенсії позивачу враховано
всі складові заробітної плати
передбачені законодавством. Оскільки
матеріальна допомога та індексація
заробітної плати не відноситься до
інших надбавок, тому зараховувати їх в
суму заробітної плати для обчислення
пенсії у відповідності до Закону
України «Про державну службу» немає
підстав. Зазначив, що спірні суми не
були включено в довідки, які подавала
позивач для призначення пенсії. Такі
суми знайшли своє відображення у
довідках №5 та №6 від 28.01.2014р., виданих
позивачу Управлінням на її вимогу,
працівником якого вона була. Окрім
того, судом не враховано, що позивачем
пропущено строк звернення до суду,
передбачений ст.99 КАС України, що є
підставою для залишення позову без
розгляду.

Позивач в судовому засіданні зазначив,
що постанова суду законна, а апеляційна
скарга підлягає до відхилення. Апелянт
явку повноважного представника в
судове засіданні не забезпечив,
повідомлений належним чином про дату,
час та місце розгляду справи, що у
відповідності до вимог ч.4 ст.196 КАС
України не є перешкодою розгляду
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги в їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації
прав людини, п.4 ч.1 Європейської
Соціальної хартії та ч.3 ст.46
Конституції України випливає, що кожна
особа похилого віку має право на
справедливу і задовільну винагороду,
соціальний захист, за роки важкої праці
та шкідливих робіт, - яка є основним
джерелом існування для них самих та
їхніх сімей.

Як вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_2 працювала на посаді начальника
відділу з виплати пенсій Управління
Пенсійного фонду України в
Ковельському районі Волинської
області.

З 02.04.2010р. позивач перебуває на обліку в
Управлінні, як одержувач пенсії по
віку, однак, на його переконання, при
призначенні пенсії не враховано до
заробітку для обчислення пенсії суми
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, грошової
винагороди державним службовцям, а
також індексації заробітної плати, з
яких сплачено страхові внески на
загальнообов'язкове соціальне
страхування.

17.01.2014р. позивач звернулась до
Управління з проханням надати довідки
про складові заробітної плати для
проведення перерахунку пенсії
державного службовця за період 24
календарних місяці роботи перед
зверненням за пенсією (01.04.2008р. -31.03.2010р.)
та 60 календарних місяців підряд у
період роботи до 01.04.2008р.

На підставі одержаних довідок №5 та №6
від 28.01.2014р., позивач 31 січня 2014 року
звернулась до Управління з заявою про
перерахунок пенсії, однак Управлінням
Листом №1159/02-10-22 від 05.02.2014р. відмовлено
їй в перерахунку пенсії, що стало
підставою звернення до суду про захист
порушених прав.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції колегія суддів виходить з
наступного.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про
оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
колегії суддів для висновку, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань, винагорода за вислугу років
входять до системи оплати праці
державного службовця.

Згідно статті 37 Закону України «Про
державну службу», пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування. За кожний повний
рік роботи понад 10 років на державній
службі розмір пенсії збільшується на
один відсоток заробітку, але не більше
90% заробітної плати.

Закон України від 09.07.2003р. «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не містить визначення
заробітної плати, на підставі якої
здійснюється розрахунок пенсії. Із
змісту статті 40 вказаного Закону
вбачається, що з середньої заробітної
плати (доходу) повинні бути сплачені
страхові внески.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення», індексація грошових
доходів населення - встановлений
законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів
населення є оплата праці (грошове
забезпечення) як грошовий дохід
громадян, одержаний ними в гривнях на
території України і який не має
разового характеру (частина перша
статті 2 Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення», пункт 2
Порядку проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 року №
1078).

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій (частина
друга статті 2 Закону України «Про
оплату праці»).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004
року №5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 року за
№114/8713.

Таким чином, індексація є складовою
частиною заробітної плати, оскільки є
додатковою заробітною платою та
грошовим доходом населення, який
згідно ст.66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» враховуються
при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постанові від 14.05.2013 року в справі №
21-125а13, яка з врахуванням вимог ст.244-2
КАС України є обов'язковою для
врахування судами при розгляді справ у
подібних правовідносинах.

Даючи аналіз довідкам №5 та №6 від
28.01.2014р., які позивач подавала до
Управління 31 січня 2014 року для
перерахунку пенсії вбачається, що в
«інші виплати» згідно цих довідок
Управлінням включено матеріальну
допомогу на оздоровлення та для
вирішення соціально-побутових питань,
винагорода за вислугу років та
індексацію.

Проте, задовольняючи позовні вимоги з
02.04.2010р. суд першої інстанції не
врахував, що позивач при зверненні до
Управління про призначення пенсії
подавала довідки №1425/04-50-24 від 13.04.2010р.,
в яких матеріальна допомога на
оздоровлення і для вирішення
соціально-побутових питань, винагорода
за вислугу років та індексація не були
включені.

Вирішуючи питання захисту прав
позивача колегія суддів приходить до
переконання, що суми матеріальної
допомоги на оздоровлення та для
вирішення соціально-побутових питань,
винагорода за вислугу років і
індексація заробітної плати та інші
фактично отримані суми, як складові
заробітної плати є складовими
заробітної плати та повинні бути
враховані при перерахунку пенсії проте
з 31.01.2014р. - моменту звернення до
Управління з заявою про проведення
такого перерахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.202 КАС України
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції порушено норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
висновки суду першої інстанції
частково не відповідають обставинам
справи, що є підставою постанову суду
скасувати та прийняти нову постанову.

Щодо судових витрат, то у відповідності
до вимог ст.94 КАС України, слід стягнути
з Державного бюджету України на
користь позивача 73,08 грн. судового
збору.

Керуючись ст. ст. 94, 160, 195, 197, 198, 202, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області задовольнити частково.

Постанову Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 12 березня
2014 року у справі №159/1021/14-а -скасувати та
прийняти нову постанову якою позов
задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області провести з 31.01.2014р. перерахунок
та виплату призначеної ОСОБА_2 пенсії
як державному службовцю з урахуванням
усіх видів оплати праці, на які були
нараховані та сплачені страхові
внески, включаючи суми матеріальних
допомог, винагороди за вислугу років,
індексації заробітної плати та інших
фактично отриманих сум, як складових
заробітної плати, з яких проводиться
нарахування (чергові перерахунки)
пенсії згідно норм чинного
законодавства з врахуванням
виплачених сум.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі
73,08грн. (сімдесят три гривні вісім
копійок).

Постанова набирає законної сили з
моменту оголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді
Н.В. Ільчишин

М.А.Пліш

Повний текст Постанови виготовлено
22.05.2014р.