Справа № 522/3823/14-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 522/3823/14-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Домусчі Л.В. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

при секретарі
- Журкіній І.І.,

за участі: позивач - ОСОБА_2,

представник
позивача - ОСОБА_3 (довіреність від
04.03.2014 р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського
районного суду міста Одеси від 11
березня 2014 року про залишення без
розгляду адміністративного позову
ОСОБА_2 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про скасування
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області про
визнання незаконною та скасування
постанови по справі про притягнення до
адміністративної відповідальності № 44
від 31.01.2014 року, за якою на позивача
накладено штраф у розмірі 11900 грн.

Ухвалою Приморського районного суду
міста Одеси від 11 березня 2014 року
вказаний адміністративний позов
залишено без розгляду у зв'язку з
пропуском позивачем строку звернення
до суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, позивач в апеляційній
скарзі зазначає, що судом першої
інстанції порушено норми
процесуального права, а саме ст.ст. 99 та
100 КАС України щодо залишення без
розгляду позову у зв'язку з пропуском
строку звернення до суду. У зв'язку з
викладеним в апеляційній скарзі
ставиться питання про скасування
ухвали суду першої інстанції про
залишення позовної заяви без розгляду
з направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали вимоги поданої
апеляційної скарги.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце проведення апеляційного
розгляду справи був повідомлений
належним чином та своєчасно, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи повідомленням про вручення
поштового відправлення.

Згідно вимог ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів
порадившись на місці, заслухавши думку
позивача та його представника,
ухвалила слухати справу за відсутністю
представника відповідача,
повідомленого належним чином, про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, залишаючи позовну заяву без
розгляду, суд першої інстанції виходив
з того, що позивачем пропущено строк
звернення до суду без поважних причин.
При цьому, доходячи такого висновку,
суд першої інстанції послався на
вимоги ст. 289 КпАП України, а також на
відсутність в матеріалах справи
доказів щодо отримання позивачем
оскаржуваного рішення.

Однак, колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 99 КАС України
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно вимог ч. 3 цієї ж статті для
захисту прав, свобод та інтересів особи
цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до вимог ст. 289 КпАП України
скаргу на постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови. В разі пропуску
зазначеного строку з поважних причин
цей строк за заявою особи, щодо якої
винесено постанову, може бути
поновлено органом (посадовою особою),
правомочним розглядати скаргу.

При цьому, колегія суддів наголошує, що
подання адміністративного позову,
зокрема, щодо оскарження рішення
суб'єкта владних повноважень, в тому
числі, постанови по справі про
адміністративне правопорушення,
згідно вимог ст.ст. 105, 106 КАС України,
вимагає обізнаності особи щодо якого
прийнято таке рішення зі змістом
оскарженого рішення для виконання
вказаних вимог КАС України.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції апелянтом наголошено, що
останній дізнався про прийняття
оскаржуваної постанови про
притягнення його до адміністративної
відповідальності лише після отримання
копії вказаної постанови наприкінці
лютого 2014 року, після чого одразу
звернувся до суду з адміністративним
позовом про її оскарження, тобто в
межах строку визначеного ст. 289 КпАП
України.

Також, апелянт наголосив, що його не
було повідомлено про розгляд справи
щодо притягнення його до
адміністративної відповідальності, а
тому він не був обізнаний щодо
прийняття оскаржуваної постанови до її
отримання.

Будь-які дані щодо обізнаності
позивача про існування оскарженої
постанови до зазначеної позивачем дати
в матеріалах справи відсутні.

Зі змісту оскаржуваної ухвали суду
першої інстанції, також, не вбачається,
що судом був встановлений факт
обізнаності позивача про прийняття
оскаржуваної постанови до зазначеної
ним дати.

Крім того, вирішуючи питання щодо
наявності підстав для залишення без
розгляду заявленого адміністративного
позову, колегія суддів наголошує, що
право на суд, одним з аспектів якого є
право доступу до суду, не є абсолютним,
воно може бути обмеженим. Тим не менше,
право доступу до суду не може бути
обмежено таким чином або у такій мірі,
що буде порушена сама його сутність. Ці
обмеження повинні мати законну мету та
бути пропорційними між використаними
засобами та досягнутими цілями.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» є джерелом права,
також, свідчить про те, що регулювання
строків для подання скарги, безумовно,
має на меті забезпечення належного
відправлення правосуддя і дотримання
принципу юридичної визначеності.
Зацікавлені особи повинні
розраховувати на те, що ці правила
будуть застосовані. У той же час такі
правила в цілому або їх застосування не
повинні перешкоджати сторонам
використовувати доступні засоби
захисту. Європейський суд підкреслює,
що оскільки питання стосується
принципу юридичної визначеності, це
піднімає не лише проблему трактування
правових норм у звичайному сенсі, а
також і проблему недоцільного
формулювання процесуальних вимог, яке
може перешкоджати розгляду позову щодо
суті, тим самим спричиняючи порушення
права на ефективний судовий захист
(справа «Мельник проти України»
рішення від 28.03.2006 року).

Окрім цього, у рішеннях по справі
«Мірагаль Есколано та інші проти
Іспанії» від 13 січня 2000 року та
по справі «Перес де Рада Каваніллес
проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року,
Європейський суд з прав людини
зазначив, що надто суворе тлумачення
внутрішніми судами процесуальної
норми позбавило заявників права
доступу до суду і завадило розгляду
їхніх позовних вимог. Це визнане
порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що висновки суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
залишення заявленого
адміністративного позову без розгляду
в порядку ст. 100 КАС України не
відповідають дійсним обставинам
справи, що призвело до неправильного
вирішення цього питання.

Оскільки при винесенні оскаржуваної
ухвали порушено норми процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення питання, суд апеляційної
інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС
України приходить до висновку про
скасування ухвали суду першої
інстанції з направленням справи до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Керуючись ст.ст. 196, 199, 204, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Приморського районного суду міста
Одеси від 11 березня 2014 року -
задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду
міста Одеси від 11 березня 2014 року про
залишення без розгляду
адміністративного позову ОСОБА_2 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про скасування
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності -
скасувати.

Справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про скасування
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності -
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду зі стадії
розгляду та вирішення в установленому
відповідними положеннями КАС України
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно з моменту
проголошення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний колегією суддів 23 травня
2014 року.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/