Справа № 417/32/14-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чернік А.П.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
справа №417/32/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі:

головуючого:
Ханової Р.Ф.

суддів:
Гайдара А.В.

Яковенко М.М.

розглянувши у порядку

письмового провадження

апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Марківському

районі
Луганської області

на постанову
Марківського районного суду
Луганської області

від 17 квітня
2014 року

по адміністративній справі № 417/32/14-а
(суддя Чернік А.П. )

за позовом ОСОБА_3

до Управління
Пенсійного фонду України в
Марківському

районі
Луганської області

про визнання
протиправним рішення щодо відмови у
перерахунку

пенсії та
зобов'язання провести перерахунок та
виплату

призначеної пенсії, -

ВСТАНОВИВ
:

Постановою Марківського районного
суду Луганської області від 17 квітня
2014 року частково задоволені позовні
вимоги ОСОБА_3 (надалі позивач у справі)
до Управління Пенсійного фонду України
в Марківському районі Луганської
області (надалі управління, відповідач
у справі), внаслідок чого, визнане
незаконним та скасоване рішення від 9
лютого 2014 року про відмову позивачу у
проведенні перерахунку пенсії.
Зобов'язано управління провести з 1
лютого 2014 року перерахунок призначеної
ОСОБА_3 пенсії з урахуванням сум
заробітної плати, відповідно до
довідки Управління агропромислового
розвитку Марківської районної
державної адміністрації № 545 від 20
грудня 2013 року про складові заробітної
плати, врахувавши суми грошової
винагороди за добросовісну та
безперервну працю і зразкове виконання
посадових обов'язків, матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових потреб та
індексації грошових доходів громадян
та провести виплату донарахованих сум
пенсії (арк. справи 15).

Не погоджуючись з висновком суду
першої інстанції, відповідач в
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти постанову про відмову в
задоволені позовних вимог, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права (арк. справи 19).

Апелянт доводить, що матеріальна
допомога є одноразовою виплатою та не є
складовою заробітної плати у розумінні
частини другої статті 33 Закону України
«Про державну службу», за положеннями
статті 2 Закону України «Про оплату
праці» вона також не входить до складу
заробітної плати.

У відповідності до пункту 2 частини 1
статті 197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

ОСОБА_3 (позивач у справі) ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебуває на обліку управління та
отримує пенсію державного службовця
за віком відповідно до Закону України
«Про державну службу» з 19 серпня 2008
року.

Позивач звернувся 10 лютого 2014 року до
управління (відповідача у справі) із
заявою про перерахунок пенсії по
заробітку з включенням до середньої
заробітної плати сум, які при
призначенні пенсії не ввійшли до її
розрахунку, а саме матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, винагорода
за вислугу років, індексації грошових
доходів, як складових заробітної плати,
з яких фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Звертаючись до управління позивач
надав довідку Управління
агропромислового розвитку Марківської
районної державної адміністрації № 545
від 20 грудня 2013 року про складові
заробітної плати (за останні 24
календарних місяця роботи перед
зверненням за пенсією), складеними за
формою затвердженою постановою
правління пенсійного Фонду України 14
лютого 2011 року № 5-1 (арк. справи 7, 9-11).

Рішенням комісії з призначення пенсій
управління № 4 від 19 лютого 2014 року в
складі, у тому числі керівника
управління, позивачу відмовлено у
перерахунку пенсії, виходячи з того, що
матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, грошова
винагорода та індексація грошових
доходів не є складовими заробітної
плати державного службовця, тому
враховувати їх при розрахунку пенсії
державного службовця немає підстав
(арк. справи 8).

Протоколом управління від 24 вересня 2008
року № 5252 позивачу проведено
перерахунок з 19 серпня 2008 року за
загальним процентом розрахунку пенсії
від заробітку - 90%, внаслідок проведення
масового перерахунку. Зазначене
доводить, що загальний процент
розрахунку пенсії від заробітку
складає 90 % та не є спірним між
сторонами.

Колегія суддів зазначає, що у межах
спірних відносин йдеться про порушення
допущені при призначенні пенсії,
внаслідок надання позивачем неповної
довідки, виправлення наведених нею
відомостей стало можливим шляхом
надання 10 лютого 2014 року уточненої
довідки до управління від 20 грудня 2013
року, з урахуванням чого виходячи з
положень частини четвертої статті 45
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суд першої інстанції
правомірно відновив порушене право з 1
лютого 2014 року.

Щодо можливості перерахунку пенсії у
зв'язку з наданням оновленої довідки
колегія суддів зазначає наступне.

За приписами статті 37 Закону України
«Про державну службу» від 16 грудня 1993
року № 3723-12 (надалі Закон № 3723), із
змінами та доповненнями внесеними
Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VI, яка регулює
пенсійне забезпечення державних
службовців, пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не
є державними службовцями, - у розмірі
80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі, з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

1 жовтня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI, яким
внесено зміни до деяких законодавчих
актів України, у тому числі і в статті 37
Закону України «Про державну службу»
від 16 грудня 1993 року № 3723-12 викладеної у
новій редакції, максимальний розмір
пенсії (крім пенсійних виплат, що
здійснюються з Накопичувального
пенсійного фонду) або щомісячного
довічного грошового утримання (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною), призначених
(перерахованих) відповідно до законів
України «Про державну службу» не може
перевищувати десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність. Оскільки
пенсія позивачу призначена з 19 серпня
2008 року положення цієї норми на
обмежені розміру на позивача не
розповсюджується.

Вирішуючи питання про застосування
статті 37 Закону України «Про державну
службу» у часі, колегія суддів виходить
із того, що згідно зі статтею 22
Конституції України закріплені нею
права і свободи не є вичерпними,
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийняті нових законів
або внесенні змін до чинних
законодавчих актів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Відтак рішення управління не
узгоджуються з нормами матеріального
права і правомірно скасоване судом
першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи та
постанова прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального
права.

Керуючись статтями 24, 160, 165, 183-2, 184, 195, 197,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ
:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Марківському районі Луганської
області на постанову Марківського
районного суду Луганської області від
17 квітня 2014 року по справі № 417/32/14-а -
залишити без задоволення.

Постанову Марківського районного суду
Луганської області від 17 квітня 2014 року
по справі № 417/32/14-а - залишити без змін.

Ухвала постановлена та підписана 26
травня 2014 року

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Р.Ф. Ханова

Судді
А.В. Гайдар

М.М. Яковенко