Справа № 2а-4217/10/0970
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
Справа №
32610/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Кухтея Р.В., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю «Галеан ЛТД» на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
23.02.2011 року в справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Галеан ЛТД» до
Івано-Франківської митниці Державної
митної служби України про скасування
рішення № 206000006/2010/001873/1 від 2.11.2010 року
про визначення митної вартості
товарів,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2010 року товариство з
обмеженою відповідальністю «Галеан
ЛТД» звернулося до суду з позовом до
Івано-Франківської митниці Державної
митної служби України про скасування
рішення № 206000006/2010/001873/1 від 2.11.2010 року
про визначення митної вартості
товарів.

Позивач вважав, що визначення митним
органом оскаржуваним рішенням митної
вартості товару за другим методом
суперечить нормам ст. 40, ст. 266-268 МК
України, тому просив його скасувати.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
23.02.2011 року позивачу в задоволенні
позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило товариство з обмеженою
відповідальністю «Галеан ЛТД», яке в
апеляційній скарзі просить її
скасувати та прийняти нову постанову
про задоволення позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції порушив норми
матеріального та процесуального права
та не взяв до уваги неправомірність дій
посадової особи відповідача, яка
проводила процедуру митного
оформлення товару та безпідставно
вимагала надання додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товарів. При
цьому, всупереч законодавству, було
зроблено запис на звороті аркушу
декларації митної вартості про надання
експертного висновку про якісні та
вартісні характеристики товару. Суд не
врахував, що відповідач в основу
оскаржуваного рішення поклав не
вартість операції поставки
ідентичного товару, а визначив митну
вартість товару за іншим методом без
врахування інформації про реальну
вартість товару.

Апелянт про дату, час та місце розгляду
справи повідомлений у встановленому
законом порядку, проте свого
представника до суду не направив, а
представник відповідача просить
справу розглянути в порядку письмового
провадження.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

В справі встановлено, що на виконання
контракту (договору купівлі-продажу) №
1-50681-311-209 від 13.08.2009 року, укладеного
позивачем з нідерландською фірмою «Dipol
Chemical International INC» на митну територію
України було ввезено товар (вантаж)
«молочна кислота PURAC FCC 80», для
здійснення митного оформлення якого
позивачем оформлено і подано митному
органу вантажно-митну декларацію ф. МД-2
№ 206000009/2010/006235 від 2.11.2010 року та
декларацію митної вартості ф. ДМВ-1 №
206000009/2010/006235 від того ж числа.

Митна вартість товару була визначена
позивачем за першим методом відповідно
до ст. 267 МК України, тобто за ціною
договору.

Під час митного оформлення вантажу
відповідач додатково витребував у
позивача прейскурант (прас-лист)
фірми-виробника або сторони, яка
представляє інтереси виробника товару,
що ним було подано митному органу в той
же день.

В подальшому, крім того, у позивача було
додатково витребувано висновок про
якісні та вартісні характеристики
товару, підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством. Представник позивача
такого висновку митному органу не
подав, про що письмово зазначив на
зворотному боці декларації.

2.11.2010 року Івано-Франківською митницею
на підставі ст. 268 МК України прийнято
оскаржуване рішення № 206000006/2010/001873/1,
яким було визначено митну вартість
товарів за другим методом. При цьому
митну вартість було скориговано з 1.12
Євро до 1.20 Євро за 1 кг товару на
підставі інформації цінової бази даних
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Державної митної служби
України, зокрема ВМД № 125 110000/0/ 459546 від
5.10.2010 року.

2.11.2010 року позивачу було надано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України № 206000009/0/00523.

Відмовляючи позивачу в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржене рішення митного
органу про визначення митної вартості
товару відповідає вимогам чинного
законодавства.

З такими висновками суду погоджується
колегія суддів суду апеляційної
інстанції.

Відповідно до ст.259 чинного на час
спірних правовідносин МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.260 МК України митна
вартість товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до положень цього Кодексу.

За приписами ч.1 ст. 262 МК України митна
вартість товарів і метод її визначення
заявляються (декларуються) митному
органу декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Відповідно до ч.1 ст. 266 МК України
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну,
здійснюється за такими методами: за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 265 МК України,
митний орган здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
цього Кодексу. Такий контроль може
здійснюватися в установленому порядку
із застосуванням різних форм, у тому
числі відповідно до статей 60 і 69 цього
Кодексу, після закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску через митний кордон України
товарів і транспортних засобів.
Порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України.

Митний орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості.

Постановою КМ України від 9.04.2008 року
№339 затверджено Порядок здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів, який був
чинним на час спірних правовідносин та
у відповідності до пп.2 п.2 якого
контроль за правильністю визначення
митної вартості товарів під час
проведення операцій їх митного
контролю і митного оформлення
здійснюється митним органом шляхом
співставлення рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено.

Ця ж норма закладена в п.1.9 Порядку
роботи посадових осіб митного органу
при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 24 червня 2009 р.
N 602 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 21 липня 2009 р. за N 669/16685,
який також був чинним на час спірних
правовідносин.

Відповідно до п.3 розділу 3 вказаного
Порядку під час здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів та прийнятті рішень
використовуються такі джерела
інформації: спеціалізовані
програмно-інформаційні комплекси
Єдиної автоматизованої системи
Державної митної служби України.

Під час порівняння рівня заявленої
митної вартості товару
Івано-Франківська митниця встановила,
що цей рівень нижчий рівня митної
вартості товарів, інформація про які
містилася в ціновій базі даних ЄАІС
ДМСУ, тому виникла потреба здійснити
перевірку даних, зазначених в
декларації митної вартості позивача.

З цих підстав службовими особами
митниці було витребувано у позивача
додаткові документи, зокрема, висновок
про якісні та вартісні характеристики
товару, підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством, якого позивач не подав,
зробивши про це відмітку в декларації.

Пунктом 14 чинного на час спірних
правовідносин Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 р. N 1766, передбачено, що
якщо декларантом не подано в
установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Неподання позивачем додаткових
документів (висновку про якісні та
вартісні характеристики товару)
унеможливило визначення митної
вартості товару за першим методом, тому
при застосуванні другого методу
визначення митної вартості митний
орган використав інформацію з бази
даних ЄАІС ДМСУ щодо розмитнення
ідентичного товару, митне оформлення
якого проведено на підставі ВМД № 125
110000/0/ 459546 від 5.10.2010 року.

При цьому було взято до уваги, що на
підставі ВМД № 125 110000/0/ 459546 від 5.10.2010
року було розмитнено товар «молочна
кислота PURAC FCC 80», який виготовлений в
тій же країні, має одинакові
характеристики, поставлений на
однакових умовах, але з меншим обсягом
та з іншим місцем розмитнення.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості і з цією
метою мають повноваження витребувати
додаткові документи для перевірки
правильності зазначеної митної
вартості товару в разі наявності
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт
господарювання має надати лише належні
документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару.

Надання неналежних документів або
часткове надання витребуваних
документів не може вважатися
виконанням вимог митниці щодо
підтвердження митної вартості товарів.

В даних спірних правовідносинах у
митниці виник обґрунтований сумнів
щодо правильності заявленої позивачем
митної вартості товару, яка була нижчою
від наявної бази даних цін на
вказаний товар та з урахуванням
документів, наданих самим декларантом.
За вказаними обставинами митниця мала
обґрунтовані підстави для
витребування додаткових документів
для підтвердження заявленої митної
вартості товару. При витребуванні
додаткових документів митниця діяла
відповідно до норм митного
законодавства.

У зв'язку з не підтвердженням
експертним висновком заявленої митної
вартості, у митниці не було можливості
застосувати митну вартість, визначену
позивачем, що дало митниці підстави для
визначення митної вартості товарів за
наступним (другим) методом оцінки
згідно ст.268 МК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про правомірність дій
митниці щодо відмови у застосуванні
митної вартості, заявленої позивачем,
прийняття рішення про коригування
митної вартості та винесення картки
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформлення товару, у зв'язку з
чим ним обґрунтовано прийнято рішення
про відмову у задоволенні позову.
Приймаючи оскаржувані рішення,
Івано-Франківська митниця діяла в
межах повноважень та на підставі вимог
чинного законодавства, тому підстав
для їх скасування не вбачається.

Тому підстав для скасування
оскаржуваної постанови суду не має, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В
:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Галеан
ЛТД» залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
23.02.2011 року в справі № 2а-4217/10/0970
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
Р.В. Кухтей

О.І. Мікула