Справа № 812/2859/14
Суддя: К.Ю. Широка
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2859/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді:
Широкої К.Ю.,

при секретарі судового засідання:
Гаркуші Ю.О.,

за участю представників сторін від:

позивача - Захарова Т.І.,

відповідача - Лісовицька О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до товариства з обмеженою
відповідальністю "Луганське
енергетичне об'єднання" про стягнення
адміністративно - господарських
санкцій та пені у розмірі 1 512 030,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому зазначив, що
відповідно до ст.ст. 19, 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року №
875-ХІІ, п. 8 Постанови КМУ від 03.05.95 № 314
«Про організацію робочих місць для
працевлаштування інвалідів» для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі 4%
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. При цьому,
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

У порушення зазначеної норми Закону
відповідач не працевлаштував
необхідну кількість інвалідів у 2013
році. Так, у 2013 році замість 243 інвалідів
працювало 210. Тобто ТОВ "ЛЕО" не
працевлаштовано 33 інваліда.

Сума розрахованих
адміністративно-господарських санкцій
за 2013 рік склала 1508409,87 грн., яку
відповідач повинен був самостійно
сплатити на користь Державного бюджету
до 15 квітня 2014 року, однак не зробив
цього.

На суму несплачених санкцій нарахована
пеня за весь строк несплати, розмір
якої склав 3620,16 грн.

На підставі викладеного, позивач
просив суд стягнути з відповідача
несплачені
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для інвалідів у 2013 році у розмірі 1508409,87
грн. та пеню за прострочення терміну
сплати санкції у розмірі 3620,16 грн., а
всього - 1512030,03 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав, надав
пояснення щодо суті позовних вимог та
просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
надав пояснення аналогічні викладеним
у письмових запереченнях проти позову
та просив у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст. ст. 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд дійшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Луганське
енергетичне об'єднання" використовує
найману працю.

Відповідач надав позивачу звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за формою 10-ПІ за 2013 рік.
Відповідно до вказаного звіту
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність (осіб) - 210; кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог ст. 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» (осіб)
- 243.

В матеріалах справи наявні копії
листів Алчевського міського центру
зайнятості від 23.04.2014 № 02/7-1250,
Антрацитівського міськрайцентру
зайнятості від 22.04.2014 № 03/04-779,
Біловодського районного центру
зайнятості від 27.03.2014 № 15/2-285,
Краснолуцького міського центру
зайнятості від 26.03.2014 № 07/02-799,
Луганського міського центру
зайнятості від 13.03.2014 № 1/02-1445,
Міловського районного центру
зайнятості від 14.03.2014 № 20/2-449,
Марківського районного центру
зайнятості від 13.03.2014 № 19/02-288,
Новоайдарського районного центру
зайнятості від 17.03.2014 № 21/03-402,
Новопсковського районного центру
зайнятості від 12.03.2014 № 22/7-846,
Перевальського районного центру
зайнятості від 01.04.2014 року,
Первомайського міського центру
зайнятості від 31.03.2014 № 9/02-756,
Попаснянського районного центру
зайнятості від 06.04.2014 № 24-02/644,
Ровеньківського міського центру
зайнятості від 25.04.2014 № 10/04-1375,
Стахановського міського центру
зайнятості від 24.03.2014 № 14/3-917,
Станично-Луганського районного центру
зайнятості від 21.03.2014 № 27/04-1044, від 14.03.2014
№ 27/02, Старобільського районного
центру зайнятості від 13.03.2014 № 28/3-719.

Як вбачається із зазначених листів,
відповідач та його районні та міські
підрозділи своєчасно в 2013 році
виділили робочі місця для
працевлаштування інвалідів та
систематично, кожного місяця,
інформували міські та районні центри
зайнятості про наявність робочих місць
для працевлаштування інвалідів шляхом
подання звітності згідно вимог
законодавства. Всього відповідно до
вказаних листів відповідач створив та
надав відомості щодо наявності 352
вакансій для інвалідів.

Зазначене підтверджується також
наявними в матеріалах справи звітами
відповідача до Луганського міського
центру зайнятості форми 3-ПН, якими
відповідач інформував про наявність
вакансій для працевлаштування
інвалідів, від 02.01.2013 № 01-33/2/1, від 28.01.2013
№ 01-33/2/133, від 28.02.2013 № 01-33/2/294, від 28.03.2013
№ 01-33/2/418, від 26.04.2013 № 01-33/2/573, від 28.05.2013
№ 01-33/2/693, від 26.06.2013 № 01-33/2/864, від 26.07.2013
№ 01-33/2/1061, від 29.08.2013 № 01-33/2/1209, від 26.09.2013
№ 01-33/2/1307, від 28.10.2013 № 01-33/2/1472, від 28.11.2013
№ 01-33/2/1657, від 24.12.2013 № 01-33/2/1791.

Також відповідач інформував
Луганський міський центр зайнятості
про відкриття вакансій для інвалідів
протягом 10 робочих днів з дня їх
відкриття, зокрема надавав наступні
звіти за формою 3-ПН: від 15.08.2013 № 01-33/2/1145,
від 06.09.2013 № 01-33/2/1245, від 04.10.2013 № 01-33/2/1349,
від 14.10.2013 № 01-33/2/1396, від 07.11.2013 № 01-33/2/1536,
від 15.11.2013 № 01-33/2/1591, від 25.11.2013 № 01-33/2/1641,
від 06.12.2013 № 01-33/2/1703, від 16.12.2013 № 01-33/2/1755.

Відмов у працевлаштуванні інвалідів не
було. Позивач проти цих фактів не
заперечував.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21.03.1991 р. №
875-ХІІ (в редакції після 05.07.2001 року)
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом міністрів
України.

Обов'язок подання звітів про
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів до центру
зайнятості за місцем реєстрації
організації як платника страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття за формою,
затвердженою Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом, передбачено також п. 2
Порядку подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування, затвердженого
Постановою КМУ від 31.01.2007 року № 70.

Працевлаштування інвалідів
здійснюється державною службою
зайнятості, органами Мінсоцзахисту,
місцевими радами народних депутатів,
громадськими організаціями інвалідів
з урахуванням побажань, стану здоров'я
інвалідів, їхніх здібностей і
професійних навичок відповідно до
висновків МСЕК.

Відповідно до ст. 19 зазначеного Закону
підприємства, установи організації у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог ст. 18 цього Закону.

А як було вказано вище, ст. 18 Закону
передбачає, що безпосередньо інвалід
звертається для працевлаштування на
підприємства та в організації.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про
охорону праці» підприємства, які
використовують працю інвалідів,
зобов'язані створювати для них умови
праці з урахуванням рекомендацій
медико-соціальної експертної комісії
та індивідуальних програм
реабілітації, вживати додаткових
заходів безпеки праці, які
відповідають специфічним особливостям
цієї категорії працівників.

За змістом норм чинного законодавства
щодо соціальної захищеності інвалідів
в Україні, створення підприємством для
інвалідів умов праці з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації
неможливе без наявності інваліда,
пошуком якого зобов'язані займатися
органи працевлаштування, визначені у
ст. 18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» від 21.03.1991 р. № 875-ХІІ; на
підприємства покладено обов'язок із
забезпечення певної кількості робочих
місць для працевлаштування інвалідів.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання
(ч.1 ст. 218 ГК України). Частиною 2 ст. 218 ГК
України передбачено, що учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Матеріали справи свідчать про
виконання відповідачем обов'язку,
передбаченого нормами чинного
законодавства щодо соціальної
захищеності інвалідів в Україні, по
забезпеченню певної кількості робочих
місць для працевлаштування інвалідів.
Відповідачем вжито передбачені чинним
законодавством заходи по забезпеченню
працевлаштування інвалідів на
підприємстві та необхідна кількість
інвалідів, згідно відповідного
нормативу, не працевлаштовано з
обставин, які не залежать від дій чи
бездіяльності відповідача.

Відповідно до ст. 71 КАСУ кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
базуються її вимоги або заперечення.

Представником позивача вимоги за
позовом у повному обсязі не доведені.

Приймаючи до уваги викладене, а також
те, що відповідачем вжито всі
передбачені чинним законодавством
заходи по забезпеченню
працевлаштування інвалідів, а саме:

- на підприємстві відповідача створена
необхідна кількість робочих місць для
інвалідів;

- відповідачем до центру зайнятості
надані відповідні звіти та
проінформовано позивача про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів;

- випадків відмови в працевлаштуванні
інвалідів протягом 2013 року не
зафіксовано.

Суд дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, дійшов висновку, що
відповідач виконав свої обов'язки щодо
вжиття всіх можливих заходів для
дотримання нормативу робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, тобто він вжив заходи для
недопущення вказаного правопорушення.
З огляду на зазначене суд вважає, що в
незайнятості робочих місць інвалідами
на підприємстві " у 2013 році, вини
відповідача не має, у зв'язку з чим до
відповідача не може бути застосована
відповідальність у вигляді
адміністративно-господарських санкцій
та нарахування пені за несвоєчасну
сплату цього штрафу.

На підставі викладеного суд вважає, що
позовні вимоги Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до товариства з обмеженною
відповідальністю "Луганське
енергетичне обєднання" про стягнення
адміністратвино - господарських
санкцій та пені у розмірі 1 512 030,03 грн. є
необгрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Враховуючи вимоги частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, а також те, що позивач
відповідно до статті 5 Закону України
«Про судовий збір» від сплати судового
збору звільнений, судові витрати у цій
справі не підлягають стягненню з
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позовних вимог
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
товариства з обмеженною
відповідальністю "Луганське
енергетичне обєднання" про стягнення
адміністратвино - господарських
санкцій та пені у розмірі 1 512 030,03 грн. -
відмовити повністю.

У задоволені позовних вимог
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
товариства з обмеженною
відповідальністю "Луганське
енергетичне об'єднання" про стягнення
адміністратвино - господарських
санкцій та пені у розмірі 1 512 030,03 грн. -
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови складено та
підписано 26 травня 2014 року.

Суддя
К.Ю. Широка