Справа № 820/7939/13-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року
К/800/11780/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду
від 6 листопада 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
року по справі № 820/7939/13-а

за позовом ОСОБА_4

до Міністерства юстиції України

про зобов'язання вчинити певні
дії,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Міністерства юстиції
України, в якому просила: визнати
порушення відповідачем вимог Закону
України «Про звернення громадян» при
наданні відповіді на її скаргу; визнати
недійсним висновок Харківського
науково - дослідного інституту судових
експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса
Міністерства юстиції України від 27
листопада 2012 року № 9596/9657/9658;
зобов'язати відповідача призначити
розгляд скарги в Центральній
експертно-кваліфікаційній комісії при
Міністерстві юстиції України;
призупинити дії свідоцтв судових
експертів Донцової О.С., Нардід Л.В.,
Балинян Т.Є. та зобов'язати їх пройти
навчання (стажування) у
науково-дослідних установах судових
експертиз Міністерства юстиції
України за відповідною експертною
спеціальністю та повторно пройти
атестацію.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду
від 6 листопада 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, ОСОБА_4 подала
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати судові рішення першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скаргу
необхідно відхилити з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 звернулась до
Міністерства юстиції України зі
скаргою від 15 липня 2013 року щодо
незгоди з висновком комплексної
судової товарознавчої експертизи,
експертизи по дослідженню полімерних
матеріалів та виробів з них, експертизи
волокнистих матеріалів та об'єктів
тваринного походження, складеним
експертами дослідного інституту
судових експертиз Донцовою О.С, Нардід
Л.В., Балинян Т.С. під час проведення
ними експертизи, яка була призначена
суддею Харківського окружного
адміністративного суду.

На зазначену скаргу листом від 19 серпня
2013 року № 11414-0-33-13/15 Міністерство
юстиції України роз'яснило ОСОБА_4
процесуальний статус висновку
експерта в адміністративному
судочинстві та можливі дії у випадку
незгоди з ним.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з наступних мотивів, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону
України від 2 жовтня 1996 року
№ 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі
- Закон № 393/96-ВР) звернення адресуються
органам державної влади і місцевого
самоврядування, підприємствам,
установам, організаціям незалежно від
форм власності, об'єднанням громадян
або посадовим особам, до повноважень
яких належить вирішення порушених у
зверненнях питань.

Положеннями статті 19 Закону № 393/96-ВР
визначено обов'язки органів державної
влади, місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності,
об'єднань, засобів масової інформації,
їх керівників та інших посадових осіб
щодо розгляду заяв чи скарг.

Повноваження, основні завдання і
порядок діяльності Міністерства
юстиції України врегульовано
Положенням Міністерства юстиції
України, затвердженого Указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
№ 395/2011 «Про затвердження Положення про
Міністерство юстиції України» (далі -
Положення).

Згідно підпункту 30 пункту 4
Положення Міністерство юстиції
України організовує розгляд звернень
громадян з питань, пов'язаних з
діяльністю Міністерства юстиції
України, його територіальних органів,
підприємств, установ та організацій, що
належать до сфери його управління, а
також стосовно актів, які ним
видаються.

Пункт 1.1 Положення про Управління
експертного забезпечення правосуддя
Міністерства юстиції України
передбачає, що Управління експертного
забезпечення правосуддя є самостійним
структурним підрозділом Міністерства
юстиції України.

Вирішуючи спір в цій частині
позовних вимог, суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з того,
що відповідно до вимог абзацу 11 частини
1 статті 19 Закону № 393/96-ВР скарга ОСОБА_4
від 15 липня 2013 року була передана на
розгляд до Управління експертного
забезпечення правосуддя Міністерства
юстиції України та відповідь на неї
була надана 19 серпня 2013 року
начальником цього Управління, до
компетенції якого входить вирішення
питань порушених у скарзі.

За таких обставин суд касаційної
інстанції погоджується з висновком
судів, що Міністерством юстиції
України своєчасно, в порядку
передбаченому Законом України «Про
звернення громадян», було розглянуто
скаргу ОСОБА_4 від 15 липня 2013 року.

За правилами статтей 82, 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) висновок судового
експерта не є документом, що має
обов'язковий характеру чи породжує
права і обов'язки у певного суб'єкта чи
кола суб'єктів.

Тобто, висновок експерта не має
нормативно-правового характеру і не є
нормативно - правовим актом чи правовим
актом індивідуальної дії.

Статтею 69 КАС України
передбачено, що висновок експерта є
одним із доказів в адміністративному
судочинстві оцінка якого належить до
виключної компетенції суду.

Відповідно до Положення про
Міністерство юстиції України,
затвердженого Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року № 395/2011, до
компетенції Міністерства юстиції
України не належить визнання недійсним
висновку судового експерта.

Оскільки, висновок Харківського
науково - дослідного інституту судових
експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса
Міністерства юстиції України від 27
листопада 2012 року № 9596/9657/9658 є актом
індивідуальної дії, тобто рішенням
Міністерства юстиції України, то суди
обґрунтовано розглянули це питання по
суті, як публічно-правовий спір та з
вищенаведених підстав правомірно
відмовили у задоволенні позову в цій
частині.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про
призначення на розгляд її скарги в
Центральній експертно-кваліфікаційній
комісії при Міністерстві юстиції
України слід зазначити наступне.

Частиною 3 статті 17 Закону України
від 25 лютого 1994 року № 4038-ХІІ «Про
судову експертизу» (далі - Закон №
4038-ХІІ) передбачено, що порядок
присвоєння кваліфікації судового
експерта фахівцям чи позбавлення
кваліфікації судового експерта
фахівців, які не є працівниками
державних спеціалізованих установ,
визначається Міністерством юстиції
України. З цією метою при Міністерстві
юстиції України створюється
Центральна експертно-кваліфікаційна
комісія, яка діє відповідно до
положення про неї, що затверджується
Міністерством юстиції України.

Відповідно до підпункту 52 пункту 4
Положення Міністерство юстиції
України забезпечує організацію роботи
Центральної експертно-кваліфікаційної
комісії при Міністерстві юстиції
України і Науково-консультативної та
методичної ради з проблем судової
експертизи при Міністерстві юстиції
України.

Наказом Міністерства юстиції
України від 9 серпня 2005 року № 86/5
затверджено «Положення про
експертно-кваліфікаційні комісії та
атестацію судових експертів».

Пунктом 2.1 зазначеного Положення
передбачено, що основними функціями
Центральної експертно-кваліфікаційної
комісії при Міністерстві юстиції
України (далі - ЦЕКК) є: визначення
порядку та умов проходження підготовки
фахівців, що мають намір отримати або
підтвердити кваліфікацію судового
експерта, затвердження програм
навчання (стажування), за якими
здійснюється підготовка фахівців;
проведення атестації з метою
присвоєння (підтвердження)
кваліфікації судового експерта
фахівцям, які не є працівниками
державних спеціалізованих установ та
самостійно або в складі юридичної
особи мають намір на професійній
основі здійснювати судово-експертну
діяльність; розгляд питань
дисциплінарної відповідальності
судових експертів, що не є працівниками
державних спеціалізованих установ.

Враховуючи вищевикладене, суди
обґрунтовано відмовили у задоволенні
позовних вимог про призначення на
розгляд скарги в Центральній
експертно-кваліфікаційній комісії при
Міністерстві юстиції України, оскільки
судові експерти Донцова О.С., Нардід Л.В.
та Балинян Т.С. знаходяться у трудових
відносинах з Харківським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса,
який відповідно до пункту 1.5 Статуту
Харківського НДСІЕ, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 18 вересня 2012 року № 1375/5 є
державною спеціалізованою установою.

Згідно частини 1 статті 17 Закону №
4038-ХІІ для присвоєння та позбавлення
кваліфікації судового експерта і
кваліфікаційних класів створюються
експертно-кваліфікаційні
комісії при міністерствах та інших
центральних органах виконавчої влади,
до сфери управління яких належать
державні спеціалізовані установи, що
здійснюють судово-експертну
діяльність.

Відповідно до пункту 5.5 Статуту
Харківського НДІСЕ, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 18 вересня 2012 року № 13755 при
Інституті діють Вчена рада,
атестаційна, експертно -
кваліфікаційна та конкурсна комісія.

Положенням про
експертно-кваліфікаційні комісії та
атестацію судових експертів,
затвердженим Наказом Міністерства
юстиції України від 9 серпня 2005 року №
86/5 передбачено, що основними
завданнями експертно-кваліфікаційних
комісій, які діють у науково-дослідних
установах судових експертиз Мін'юсту є:
визначення рівня професійної
підготовки фахівців, які працюють у
штаті науково-дослідних установ
судових експертиз Міністерства
юстиції України, шляхом їх атестації з
метою присвоєння (підтвердження)
кваліфікації та/або кваліфікаційного
класу судового експерта; розгляд
питань дисциплінарної
відповідальності судових експертів
науково-дослідних установ судових
експертиз Міністерства юстиції
України.

Аналізуючи зазначені норми чинного
законодавства, суди дійшли
обґрунтованого висновку, що вимога
позивача про призупинення свідоцтв
судових експертів та проходження
навчання (стажування) у
науково-дослідних установах судових
експертиз Міністерства юстиції
України відноситься до компетенції
ЦЕКК при Харківському НДІСЕ, а тому
позовні вимоги ОСОБА_4 до Міністерства
юстиції України про призупинення дії
свідоцтв судових експертів Донцової
О.С., Нардід Л.В., Балинян Т.Є. та
зобов'язання їх пройти навчання
(стажування) у науково-дослідних
установах судових експертиз
Міністерства юстиції України за
відповідною експертною спеціальністю
та повторно пройти атестацію, є
безпідставними.

Доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують і не дають
підстав вважати, що судами першої та
апеляційної інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду
від 6 листопада 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.