Справа № 809/1026/14
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"21" травня 2014 р.
Справа № 809/1026/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський
окружний адміністративний суд у складі

судді Могили А.Б.

за участі:

секретаря судового
засідання Житняк Л.М.,

представника
позивача ОСОБА_1,

третьої особи
ОСОБА_2,

представника
третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Приватного нотаріуса
Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, третя
особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору ОСОБА_2 про визнання
протиправними дій та скасування
рішення про реєстрацію нерухомого
майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася в суд із
адміністративним позовом до
Приватного нотаріуса
Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, третя
особа та стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору ОСОБА_2 про визнання
протиправними дій та скасування
рішення про реєстрацію нерухомого
майна.

Позов мотивовано тим, що з матеріалів
цивільної справи, яка знаходиться в
провадженні Івано-Франківського
міського суду ОСОБА_4 стало відомо, що
об'єкт нерухомого майна - 1/2 частки
нежитлових підвальних приміщень за
адресою АДРЕСА_1 був зареєстрований
приватним нотаріусом ОСОБА_5 як
спадкове майно за ОСОБА_2 Серед
документів, що були підставою для
реєстрації, приватним нотаріусом було
взято до уваги сфальсифікований
технічний паспорт на будівлю.

Оскільки оригінал технічного паспорту
зберігається у ОСОБА_4, як співвласника
будівлі, підстав для реєстрації
приватним нотаріусом ОСОБА_5 1/2 частки
нежитлових підвальних приміщень за
ОСОБА_2 не було.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
мотивів викладених в позовній заяві.
Просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася. Суду подала заперечення на
позов, в якому позовні вимоги не
визнала з тих підстав, що нею 10.12.2013 року
було видано Свідоцтво про право на
спадщину за законом на 1/2 частки
нежитлових підвальних приміщень, за
адресою АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_2 На
підставі вказаного Свідоцтва
здійснено державну реєстрацію речових
прав на даний об'єкт нерухомого майна.
При оформленні права власності на
спадкове майно на підставі належним
чином оформленого Договору дарування
частини нежитлових приміщень, в якому
наявні всі необхідні технічні
характеристики нерухомого майна, в
нотаріуса відсутній обов'язок вимагати
у заявника технічний паспорт, а сам
технічний паспорт не є обов'язковим
документом при оформленні такого
права. Звернула увагу на помилковість
посилань ОСОБА_4 на вимоги п.29 Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
оскільки останні стосуються
реєстрації права власності виключно
новозбудованого чи нерухомого майна,
що в даному випадку місця не мало.
Вважає позовні вимоги безпідставними
та такими, що задоволенню не
підлягають.

Третя особа та представник третьої
особи в судовому засіданні позовні
вимоги не визнали. Суду пояснили, що
10.12.2013 року приватним нотаріусом ОСОБА_6
видано ОСОБА_2 Свідоцтво про право на
спадщину за законом - 1/2 частки
нежитлових підвальних приміщень, що
знаходиться в будинку АДРЕСА_1.

На підставі вказаного Свідоцтва
здійснено державну реєстрацію речових
прав на даний об'єкт нерухомого майна.

Щодо пояснень представника позивача на
нібито фальсифікацію технічного
паспорта, зазначили, що вказане
спростовується листом-відповіддю ОКП
«Івано-Франківське ОБТІ» від 14.05.2014
року №00102, згідно якого вбачається, що
протягом 2007-2010 років проводилася
технічна інвентаризація підвальних
приміщень, зокрема в лютому 2007 року на
замовлення ОСОБА_4 (площею 62,99кв.м.), в
березні 2007 року на замовлення ОСОБА_2
(площею 62,99м.кв.), в травні 2008 року на
замовлення ОСОБА_2 (площею 62,99м.кв.) та в
листопаді 2010 року на замовлення ОСОБА_4
(площею 60,9кв.м.). Вважають позовні
вимоги безпідставними. Просили в їх
задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представника
позивача, заперечення третьої особи та
представника третьої особи, дослідивши
в сукупності письмові докази, якими
сторони обґрунтовують позовні вимоги
та заперечення на позову суд зазначає
наступне.

Приватним нотаріусом ОСОБА_7 03.05.2006 року
посвідчено договір купівлі продажу між
ОСОБА_8 (Продавець) та ОСОБА_4 нежитлових
підвальних приміщень загальною площею
62,99кв.м., розташованих по АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

На підставі вказаного договору,
Івано-Франківським ОБТІ 12.05.2006 року
зареєстроване право власності на
вказане нерухоме майно за ОСОБА_4,
розмір частки 1/1 (а.с.10).

За предметом договору купівлі продажу
частини нежитлових приміщень, 06.02.2007
року ОСОБА_4 (Продавець) передала у
власність ОСОБА_2 (Покупець) 1/2 частину
нежитлових приміщень АДРЕСА_1 (а.с.54-55).

Як наслідок, Івано-Франківським ОБТІ
09.02.2007 року зареєстроване право
власності на вказане нерухоме майно за
ОСОБА_2, розмір частки 1/2(а.с.52).

В подальшому, ОСОБА_2 передано
безоплатно у власність ОСОБА_9 1/2
частину нежитлових підвальних
приміщень №2, за вищевказаною адресою.
Даний факт підтверджується договором
дарування, посвідченим приватним
нотаріусом ОСОБА_10 14.05.2008 року (а.с.51).

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень регулюються Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Процедуру проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна
визначається Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 №703 (чинною на момент
виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
визначено, що державна реєстрація прав
проводиться на підставі 1) договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; 2) свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Пунктом 27 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
визначено перелік документів, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно. Такими
документами є: 1) укладений в
установленому законом порядку договір,
предметом якого є нерухоме майно, права
щодо якого підлягають державній
реєстрації, або речове право на
нерухоме майно, чи його дублікат; 2)
свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; 3) свідоцтво
про право на спадщину, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; 4) свідоцтво
про придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, видані нотаріусом, чи їх
дублікати; 5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
цього Порядку; 6) свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; 7) свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком; 8) рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою; 10) рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно; 11)
ухвала суду про затвердження (визнання)
мирової угоди; 12) заповіт, яким
встановлено сервітут на нерухоме
майно; 13) закон, яким встановлено
сервітут на нерухоме майно; 14) рішення
уповноваженого законом органу
державної влади про повернення об'єкта
нерухомого майна релігійній
організації; 15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність; 16)
інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Приватним нотаріусом ОСОБА_5 10.12.2013 року
посвідчено, що на підставі ст.1261
Цивільного кодексу України,
спадкоємцями майна ОСОБА_9 - 1/2 частки
нежитлових підвальних приміщень, що
знаходяться по АДРЕСА_1 є його син
ОСОБА_2 У зв'язку з цим відповідачем
видано свідоцтво про право на спадщину
та одночасно здійснено державну
реєстрацію речових прав на даних об'єкт
нерухомого майна за власником ОСОБА_2,
про що свідчать копія Витягу про
реєстрацію в Спадковому реєстрі та
копія Витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності (а.с.36-38).

Отже, свідоцтво про право на спадщину
за законом є тим документом, що
підтверджує виникнення у ОСОБА_2 права
власності на нерухоме майно - 1/2 частки
нежитлових підвальних приміщень по
АДРЕСА_1.

Під час посвідчення зазначеного вище
факту відповідачем, як це випливає зі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, досліджувалися технічні
документи - технічний паспорт
нежитлового підвального приміщення по
АДРЕСА_1 та звіт про незалежну оцінку
майна.

Судом з'ясовано, що дії відповідача
щодо посвідчення права ОСОБА_2 на
спадщину за законом, а також реєстрації
видачі свідоцтва про право на спадщину,
в судовому порядку не оскаржувалися.

В пункті 12 вказаного Порядку зазначено,
що під час розгляду заяви про державну
реєстрацію і документів, що додаються
до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема
щодо відомостей про нерухоме майно,
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах.

Таким чином, нотаріус вносить до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень ті
відомості щодо нерухомого майна, на яке
заявлено право, які відповідають
відомостям вже зареєстрованого права
на таке нерухоме майно. Нотаріус не
несе відповідальності за можливі зміни
в складі нерухомого майна, здійснені
згодом власником.

Судом встановлено, що відповідач
здійснюючи державну реєстрацію 1/2
частки нежитлових підвальних
приміщень по АДРЕСА_1 вказала ті
відомості про дане нерухоме майно, які
зазначені в документі на право
власності спадкодавця ОСОБА_9

З огляду на вказане вбачається, що
технічний паспорт не є документом на
підставі якого здійснюється державна
реєстрація права власності на спадкове
майно, яке належало спадкодавцю на
підставі належним чином оформленого
договору дарування частини нежитлових
приміщень.

У зв'язку з цим суд вважає, що є
необґрунтованими посилання позивача
на необхідність застосування
відповідачем при реєстрації за ОСОБА_2
1/2 частки нежитлових підвальних
приміщень по АДРЕСА_1 вимог п.29 Порядку,
яким передбачено, що для проведення
державної реєстрації права власності
на новозбудований чи реконструйований
об'єкт нерухомого майна заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 27 і 28
цього Порядку, подає органові
державної реєстрації прав технічний
паспорт на такий об'єкт.

Представлені позивачем документи про
здійснення ОСОБА_2 самовільної
реконструкції нежитлових підвальних
приміщень по АДРЕСА_1 можуть бути
доказами на підтвердження чи
спростування певних обставин під час
розгляду справи щодо спору про право
цивільне між позивачем і ОСОБА_2

Підсумовуючи наведене суд приходить до
висновку про відсутність
протиправності дій відповідача щодо
державної реєстрації за ОСОБА_2 права
власності на 1/2 частки нежитлових
підвальних приміщень по АДРЕСА_1, і як
наслідок підстав для скасування такої
реєстрації. Отже, позовні вимоги
позивача є безпідставними, а позов
таким, що не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Апеляційна
скарга на постанову подається протягом
десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Могила А.Б.

Постанова складена в повному
обсязі 26.05.2014 року.