Справа № 812/885/14
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Широка К.Ю.
Суддя-доповідач - Чумак С.Ю.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
справа №812/885/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Чумака С.Ю.,

суддів: Ляшенко Д.В. та Ястребової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року у справі №812/885/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» до Луганського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання протиправним та скасування
окремих положень рішення
Адміністративної колегії Луганського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
26.12.2013 року №01-24/272,

В С Т
А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати протиправними та
скасувати підпункти 2.1.-2.7. пункту 2,
підпункти 3.1.-3.7. пункту 3 рішення
Адміністративної колегії Луганського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
26.12.2013 року №01-24/272 у справі № 251 «Про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу».

В обґрунтування позову зазначив, що
рішення не містить жодних обґрунтувань
або посилань на докази які б
підтверджували наявність такої
можливості ущемлення інтересів
споживачів та визначали, які ж саме
інтереси можуть бути ущемлені. Крім
того, зазначає, що повинен бути
визначений відповідний склад
порушення, а відсутність обов'язкових
елементів складу порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції у вигляді зловживання
монопольним становищем свідчить про
відсутність вказаного порушення в діях
позивача. Посилаючись на відповідні
технічні норми осатнній вважає, що
скоєних правопорушень чинного
законодавства, що виявлені та
відображені у оскаржуваному рішенні не
має, оскільки його дії в укладенні
договорів про приєднання до
електричних мереж споживачів,
погодженні та розробці технічних умов
стандартного приєднання до
електричних мереж, відповідають
чинному законодавству.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року у задоволенні позовних вимог
відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій, з підстав, зазначених у
позові, просить постанову суду
скасувати та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає останні
необґрунтованими, а постанову суду
такою, що підлягає залишенню без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 26 грудня 2013 року
відповідачем прийнято рішення № 01-24/272
про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу. Вказане рішення було прийнято
за наслідками розгляду справи № 251 про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції з боку
позивача. Вказаним рішенням визнано
останнього суб'єктом природної
монополії, яке займає у 2013 році
монопольне (домінуюче) становище на
ринку надання послуг приєднання до
електричних мереж в територіальних
мережах Луганської області. Визнано
порушеннями законодавства про захист
економічної конкуренції дії позивача,
що полягають у застосуванні форм
договорів про приєднання, які не
відповідають Типовим формам договору
про приєднання до електричних мереж, та
отримання окремої плати за підготовку
технічних умов, визнано порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1
ст. 13 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» (далі - Закон),
у вигляді зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку
надання послуг з приєднання до
місцевих (локальних) електричних мереж,
шляхом вчинення дій, що можуть
призвести до ущемлення інтересів інших
суб'єктів господарювання чи
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку (підп. 2.1. п. 2 Рішення); у
недодержанні 5-денного строку надання
замовнику підписаного договору про
стандартне приєднання від дня надання
замовником заяви про приєднання
електроустановки до електричних мереж,
визнано порушенням законодавства про
захист економічної конкуренції,
передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону, у
вигляді зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку
надання послуг з приєднання до
місцевих (локальних) електричних мереж,
шляхом вчинення дій, що можуть
призвести до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку (підп. 2.2. п. 2 Рішення); у
недодержанні 15-денного строку надання
замовнику технічних умов та
підписаного договору про нестандартне
приєднання від дня надання замовником
заяви про приєднання електроустановки,
визнано порушенням законодавства про
захист економічної конкуренції,
передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону, у
вигляді зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку
надання послуг з приєднання до
місцевих (локальних) електричних мереж,
шляхом вчинення дій, що можуть
призвести до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку (підп. 2.3. п. 2 Рішення); у
встановленні необґрунтованих
додаткових вимог в технічних умовах на
приєднання електроустановок
споживачів, визнано порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50, п. 1
ч. 2 ст. 13 Закону, у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку надання послуг з приєднання до
місцевих (локальних) електричних мере,
шляхом встановлення таких умов
придбання товару, які неможливо було б
встановити за умов існування значної
конкуренції на ринку (підп. 2.4. п. 2
Рішення); у видачі технічних умов за
відсутності потреби зміни технічних
параметрів та вимог до категорії з
надійності електропостачання цієї
електроустановки, визнано порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1
ст. 13 Закону, у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку надання послуг з приєднання до
місцевих (локальних) електричних мереж,
шляхом вчинення дій, що можуть
призвести до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку (підп. 2.5. п. 2 Рішення); у
встановленні технічними умовами точок
забезпечення потужності в
найвіддаленіших точках існуючих мереж
від об'єктів замовників та за
необґрунтовано завищеними ступенями
напруги, визнано порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1
ст. 13 Закону, у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку надання послуг з приєднання до
місцевих (локальних) електричних мереж,
шляхом вчинення дій, що можуть
призвести до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку (підп. 2.6. п. 2 Рішення); у
недодержанні 15-денного строку надання
послуги з приєднання електроустановок
від дня оплати замовником
електропередавальній організації
вартості такої послуги, визнано
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
п. 2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону, у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку надання послуг з
приєднання до місцевих (локальних)
електричних мереж, шляхом вчинення дій,
що можуть призвести до ущемлення
інтересів споживачів, які були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку (підп. 2.7. п. 2
Рішення).

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону рішенням
від 26 грудня 2013 року накладено на
позивача штраф за:

-порушення, визначене в підп. 2.1. п. 2
Рішення у розмірі 68000 (шістдесят вісім
тисяч) грн. (підп. 3.1. п. 3 Рішення);

-порушення, визначене в підп. 2.2. п. 2
Рішення у розмірі 45000 (сорок п'ять тисяч)
грн. (підп. 3.2. п. 3 Рішення);

-порушення, визначене в підп. 2.3. п. 2
Рішення у розмірі 45000 (сорок п'ять тисяч)
грн. (підп. 3.3. п. 3 Рішення);

-порушення, визначене в підп. 2.4. п. 2
Рішення у розмірі 68000 (шістдесят вісім
тисяч) грн. (підп. 3.4. п. 3 Рішення);

-порушення, визначене в підп. 2.5. п. 2
Рішення у розмірі 68000 (шістдесят вісім
тисяч) грн. (підп. 3.5. п. 3 Рішення);

-порушення, визначене в підп. 2.6. п. 2
Рішення у розмірі 68000 (шістдесят вісім
тисяч) грн. (підп. 3.6. п. 3 Рішення);

-порушення, визначене в підп. 2.7. п. 2
Рішення у розмірі 68000 (шістдесят вісім
тисяч) грн. (підп. 3.7. п. 3 Рішення)(а.с.19-25
т.1).

Рішення від 26 грудня 2013 року №01-24/272
вручено, відповідно до листа про
роз'яснення порядку та строків сплати
штрафу, позивачу 11 січня 2014 року (а.с.26
т.1).

Вказане рішення прийнято за наслідками
перевірки що зафіксована в акті від 26
вересня 2013 року №04-08/26 (а.с.176-183 т.1).
Основою обставин, що викладені в акті
перевірки який складено відповідачем
були досліджені факти, які відображені
в довідці Відділу НКРЕ від 18.09.2013 року
та в довідці від 26 вересня 2013 року
Державної інспекції з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної і теплової енергії в
Луганській області (а.с.184-186,187-193 т.1).

Позивач довідку Відділу НКРЕ від 18.09.2013
року та довідка від 26 вересня 2013 року
Державної інспекції з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної і теплової енергії в
Луганській області після їх отримання,
факт якого позивачем не заперечується,
не оскаржив їх у відповідному порядку,
в зв'язку з чим є доведеним, що ці
порушення, що зафіксовані в акті дійсно
мали місце.

При вирішенні справи, колегія суддів
виходить з наступного.

Правові засади підтримки та захисту
економічної конкуренції, обмеження
монополізму в господарській
діяльності і спрямований на
забезпечення ефективного
функціонування економіки України на
основі розвитку конкурентних відносин
передбачено Законом України «Про
захист економічної конкуренції» N 2210-III,
11.01.2001року.

Відповідно до Закону України «Про
Антимонопольний комітет України» N
3659-XII, 26.11.1993 року основним завданням
Антимонопольного комітету України є
участь у формуванні та реалізації
конкурентної політики в частині:

1) здійснення державного контролю за
дотриманням законодавства про захист
економічної конкуренції на засадах
рівності суб'єктів господарювання
перед законом та пріоритету прав
споживачів, запобігання, виявлення і
припинення порушень законодавства про
захист економічної конкуренції;

2) контролю за концентрацією,
узгодженими діями суб'єктів
господарювання та дотриманням вимог
законодавства про захист економічної
конкуренції під час регулювання цін
(тарифів) на товари, що виробляються
(реалізуються) суб'єктами природних
монополій;

3) сприяння розвитку добросовісної
конкуренції;

4) методичного забезпечення
застосування законодавства про захист
економічної конкуренції;

5) здійснення контролю щодо створення
конкурентного середовища та захисту
конкуренції у сфері державних
закупівель.

У сфері здійснення контролю за
дотриманням законодавства про захист
економічної конкуренції
Антимонопольний комітет України
наділений повноваженнями,
передбаченими статтею 7 зазначеного
Закону, зокрема:

1) розглядати заяви і справи про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та проводити
розслідування за цими заявами і
справами;

2) приймати передбачені законодавством
про захист економічної конкуренції
розпорядження та рішення за заявами і
справами, перевіряти та переглядати
рішення у справах, надавати висновки
щодо кваліфікації дій відповідно до
законодавства про захист економічної
конкуренції;

3) розглядати справи про
адміністративні правопорушення,
приймати постанови та перевіряти їх
законність та обґрунтованість;

4) перевіряти суб'єкти господарювання,
об'єднання, органи влади, органи
місцевого самоврядування, органи
адміністративно-господарського
управління та контролю щодо дотримання
ними вимог законодавства про захист
економічної конкуренції та під час
проведення розслідувань за заявами і
справами про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції;

5) при розгляді заяв і справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, проведенні
перевірки та в інших передбачених
законом випадках вимагати від
суб'єктів господарювання, об'єднань,
органів влади, органів місцевого
самоврядування, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю, їх посадових
осіб і працівників, інших фізичних та
юридичних осіб інформацію, в тому числі
з обмеженим доступом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» N 2210-III,
11.01.2001 року зловживанням монопольним
(домінуючим) становищем на ринку є дії
чи бездіяльність суб'єкта
господарювання, який займає монопольне
(домінуюче) становище на ринку, що
призвели або можуть призвести до
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції, або ущемлення інтересів
інших суб'єктів господарювання чи
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Зловживанням монопольним (домінуючим)
становищем на ринку, зокрема,
визнається:

1) встановлення таких цін чи інших умов
придбання або реалізації товару, які
неможливо було б встановити за умов
існування значної конкуренції на
ринку;

2) застосування різних цін чи різних
інших умов до рівнозначних угод з
суб'єктами господарювання, продавцями
чи покупцями без об'єктивно
виправданих на те причин;

3) обумовлення укладання угод
прийняттям суб'єктом господарювання
додаткових зобов'язань, які за своєю
природою або згідно з торговими та
іншими чесними звичаями у
підприємницькій діяльності не
стосуються предмета договору;

4) обмеження виробництва, ринків або
технічного розвитку, що завдало чи може
завдати шкоди іншим суб'єктам
господарювання, покупцям, продавцям;

5) часткова або повна відмова від
придбання або реалізації товару за
відсутності альтернативних джерел
реалізації чи придбання;

6) суттєве обмеження
конкурентоспроможності інших
суб'єктів господарювання на ринку без
об'єктивно виправданих на те причин;

7) створення перешкод доступу на ринок
(виходу з ринку) чи усунення з ринку
продавців, покупців, інших суб'єктів
господарювання.

Зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку забороняється і
тягне за собою відповідальність згідно
з законом.

Антиконкурентними діями органів влади,
органів місцевого самоврядування,
органів
адміністративно-господарського
управління та контролю є прийняття
будь-яких актів (рішень, наказів,
розпоряджень, постанов тощо), надання
письмових чи усних вказівок, укладення
угод або будь-які інші дії чи
бездіяльність органів влади, органів
місцевого самоврядування, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю (колегіального
органу чи посадової особи), які
призвели або можуть призвести до
недопущення, усунення, обмеження чи
спотворення конкуренції (стаття 15
Закону України «Про захист економічної
конкуренції» N 2210-III, 11.01.2001 року).
Розгляд справи передбачено розділом 7
Закону України «Про захист економічної
конкуренції» № 2210-III, 11.01.2001 року.

Статтею 41 зазначеного Закону
визначено, що доказами у справі можуть
бути будь-які фактичні дані, які дають
можливість встановити наявність або
відсутність порушення.

Порушеннями законодавства про захист
економічної конкуренції є:

1) антиконкурентні узгоджені дії;

2) зловживання монопольним (домінуючим)
становищем;

3) антиконкурентні дії органів влади,
органів місцевого самоврядування,
органів
адміністративно-господарського
управління та контролю;

4) невиконання рішення, попереднього
рішення органів Антимонопольного
комітету України або їх виконання не в
повному обсязі;

5) здійснення учасниками узгоджених дій
- суб'єктами господарювання дій,
заборонених згідно з частиною п'ятою
статті 10 цього Закону;

6) делегування повноважень органів
влади чи органів місцевого
самоврядування у випадках, заборонених
згідно із статтею 16 цього Закону;

7) вчинення дій, заборонених згідно із
статтею 17 цього Закону;

8) обмежувальна та дискримінаційна
діяльність, заборонена згідно із
частиною другою статті 18, статтями 19 і 20
цього Закону;

9) обмежувальна діяльність, заборонена
згідно із частиною першою статті 18
цього Закону;

10) недотримання умов, передбачених
пунктом 2 частини третьої статті 22
цього Закону;

11) порушення положень погоджених з
органами Антимонопольного комітету
України установчих документів суб'єкта
господарювання, створеного в
результаті концентрації, якщо це
призводить до обмеження конкуренції;

12) концентрація без отримання
відповідного дозволу органів
Антимонопольного комітету України, у
разі якщо наявність такого дозволу
необхідна;

13) неподання інформації
Антимонопольному комітету України,
його територіальному відділенню у
встановлені органами Антимонопольного
комітету України, головою його
територіального відділення чи
нормативно-правовими актами строки;

14) подання інформації в неповному
обсязі Антимонопольному комітету
України, його територіальному
відділенню у встановлені органами
Антимонопольного комітету України,
головою його територіального
відділення чи нормативно-правовими
актами строки;

15) подання недостовірної інформації
Антимонопольному комітету України,
його територіальному відділенню;

16) створення перешкод працівникам
Антимонопольного комітету України,
його територіального відділення у
проведенні перевірок, огляду,
вилученні чи накладенні арешту на
майно, документи, предмети чи інші
носії інформації;

17) надання рекомендацій суб'єктами
господарювання, об'єднаннями, органами
влади, органами місцевого
самоврядування, органами
адміністративно-господарського
управління та контролю, що схиляють до
вчинення порушень законодавства про
захист економічної конкуренції чи
сприяють вчиненню таких порушень;

18) обмеження в господарській
діяльності суб'єкта господарювання у
відповідь на те, що він звернувся до
Антимонопольного комітету України,
його територіального відділення із
заявою про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції;

19) невиконання учасниками узгоджених
дій, концентрації вимог і зобов'язань,
якими було обумовлене рішення про
надання дозволу на узгоджені дії,
концентрацію;

20) обмежувальна діяльність об'єднань,
заборонена згідно зі статтею 21 цього
Закону. (ст. 50 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» N 2210-III,
11.01.2001 року)

Порушення законодавства про захист
економічної конкуренції тягне за собою
відповідальність, встановлену законом
(ст. 51 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» N 2210-III, 11.01.2001
року).

Зокрема частиною 2 ст.52 вказаного
Закону за порушення, передбачені
пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону,
накладаються штрафи у розмірі до
десяти відсотків доходу (виручки)
суб'єкта господарювання від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) за
останній звітний рік, що передував
року, в якому накладається штраф. У разі
наявності незаконно одержаного
прибутку, який перевищує десять
відсотків зазначеного доходу (виручки),
штраф накладається у розмірі, що не
перевищує потрійного розміру
незаконно одержаного прибутку. Розмір
незаконно одержаного прибутку може
бути обчислено оціночним шляхом.

Колегія суддів погоджується з
твердженнями відповідача, що для
кваліфікації дій суб'єктів
господарювання як зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку, або як антиконкурентних
узгоджених дій, або як добросовісної
конкуренції не є обов'язковим
з'ясування настання наслідків у формі
відповідного недопущення, усунення чи
обмеження конкуренції, ущемлення
інтересів інших суб'єктів
господарювання (конкурентів, покупців)
чи споживачів, достатнім є
встановлення самого факту вчинення
дій, визначених законом як зловживання
монопольним (домінуючим) становищем,
або як антиконкурентні узгоджені дії,
або як недобросовісна конкуренція, або
можливості настання зазначених
наслідків у зв'язку з відповідними
діями таких суб'єктів господарювання
(частина перша статей 6 і 13 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції"), статті 4, 6, 8, 15-1, 16, 17 і 18
Закону України "Про захист від
недобросовісної конкуренції).

Щодо твердження позивача відносно
того, що договори на видачу технічних
умов приєднання за змістом повністю
відповідають Правилам, а тому
невідповідність форми цих договорів
формі Типового договору про
приєднання, що є додатком до Правил, не
порушує прав замовників та те, що під
час приєднання тимчасових
електроустановок позивач надає
замовникам послугу з видачі технічних
умов, яка є платною, тому правомірним та
обґрунтованим є отримання ТОВ "ЛЕО"
плати за видачу технічних умов для
приєднання тимчасових
електроустановок, колегія суддів
зазначає, що відповідно до довідки
відділу Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики (НКРЕ) у Луганській області
від 18.09.2013 року, яка досліджена під час
судового розгляду справи, з моменту
набрання чинності Правил до
теперішнього часу ТОВ "ЛЕО" укладало
договори про надання технічних умов,
які не передбачені Правилами, та
незаконно отримувало плату за
підготовку технічних умов, виданих на
виконання зазначених договорів про
надання технічних умов.

Відділ НКРЕ у Луганській області
дійшов висновку, що положення
підпункту 2.1.1 Порядку приєднання
електроустановок до електричних мереж,
затвердженого наказом позивача від
31.05.2013 року №256, в частині видачі
технічних умов приєднання тимчасових
електроустановок (що є додатковим до
договору про надання технічних умов) та
підпункту 2.2.7 Порядку приєднання в
частині оплати послуг за надання
технічних умов приєднання тимчасових
електроустановок не відповідають
вимогам пункту 1.3 Правил в частині
надання послуги з приєднання на
підставі договору про приєднання (що
укладається за типовою формою), та
підпункту 1.7.3 Правил в частині
приєднання до електричних мереж
електропередавальної організації за
тимчасовою схемою будівельних
струмоприймачів підрядної
організації, які планується
використати для будівництва
(реконструкції чи технічного
переоснащення) електроустановки, у
тому числі будівельно-монтажних,
налагоджувальних, випробувальних та
інших робіт, пов'язаних з виконанням
технічних умов приєднання та умов
договору про приєднання
електроустановок замовника до
електричної мережі (у відповідності з
підпунктом 1.7.3 Правил плата за
приєднання не справляється).

Відповідні договори про приєднання до
електричної мережі, договори про
видачу технічних умов та відповідні
технічні умови досліджені судом під
час розгляду справи. (а.с.36-58,65-95,194-207 т.1)

За таких обставин, дії позивача із
застосування форм договорів про
приєднання, які не відповідають
Типовим формам договору про приєднання
до електричних мереж та отримання
окремої плати за підготовку технічних
умов, є порушенням законодавства про
захист економічної конкуренції.

Щодо порушення, зазначеного у
підпункті 2.4. Рішення, слід зазначити,
що технічні умови стандартного
приєднання позивача до електричних
мереж (які є додатками до договорів на
приєднання), містять вимоги до мереж
зовнішнього електрозабезпечення
електроустановок замовників, що має
забезпечити електропередавальна
організація, тим самим порушивши
вимоги 2.1.3. ППЕЕМ. Таким чином,
відповідачем правомірно визнані дії
позивача з встановлення не
обґрунтованих додаткових вимог в
технічних умовах на приєднання
електроустановок споживачів.
Конкретні обставини досліджені під час
проведення уповноваженими органами
перевірки.

Щодо порушення визначеного в п. 2.5.
рішення, колегія суддів зазначає, що
видача технічних умов за відсутності
потреби зміни технічних параметрів та
вимог до категорії з надійності
електропостачання цієї
електроустановки є порушенням, яке
також встановлено під проведення
перевірки Інспекцією
Держенергонагляду.

Позивач зазначає, що у Рішенні йдеться
посилання на технічні умови (договір),
датовані 2012 роком.

Крім технічних умов (договорів), які
датуються 2012 роком, у Рішенні зазначено
і інші які датуються 2013 роком - технічні
умови № 3402 приєднання до електричних
мереж Пунктом 4 останніх встановлена
точка приєднання - ВРУ-35 кВ ПС 35/6 кВ
«Атаманская», напруга в точці
приєднання 35 кВ. Технічні умови видані
на звернення МПП «Аванта» для зміни
технічних параметрів
електропостачання існуючих
струмоприймачів ринку
м.Молодогвардійськ та суб'єктів
господарювання, об'єкти яких
розташовані на території ринку з
загальним розрахунковим навантаженням
100 кВ. З виїздом на місце встановлене, що
об'єкт - ринок розташований в центрі
міста Молодогвардійська. Навколо ринку
на відстані від 100 до 200 метрів,
розташовано п'ять трансформаторних
підстанцій 6/0,4 кВ від яких живляться
струмоприймачі ринку та торгівельні
модулі інших суб'єктів господарювання,
які розташовані на території ринку.
Необхідність в отриманні технічних
умов виникла в зв'язку з
реконструкцією внутрішніх
електричних мереж ринку та
облаштуванні зовнішніх електричних
мереж, які хаотично розташовані на
опорах мережі електротрасу.
Будівництво нових трансформаторних
підстанцій для забезпечення вже
існуючих навантажень ринку не
доцільно. Також, на території ринку та
поряд відсутнє місце для будівництва
ПС 35 кВ.

Означена обставина підтверджується
наявними у матеріалах справи доказами,
довідкою Інспекції Держенергонагляду
в Луганській області від 26.09.2013 року.

З огляду на зазначене, такі дії
позивача з встановлення технічними
умовами точок забезпечення потужності
в найвіддаленіших точках існуючих
мереж від об'єктів замовників та за
необґрунтовано завищеними ступенями
напруги, зазначені у пп. 2.6. п. 2
оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції та вважає встановленим, що
відповідачем дійсно було вчинені
порушення вимог чинного законодавства
з питань захисту економічної
конкуренції, що знайшли своє
відображення в підпунктах 2.1.-2.7. пункту
2 рішення від 26 грудня 2013 року №01-24/272. А
отже і застосування штрафу за вчинені
правопорушення, які знайшли своє
відображення в підпунктів 3.1.- 3.7 пункту
3 оскаржуваного рішення застосовані
відповідачем до позивача правомірно.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим підстав для її
скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.
195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» - залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року у справі №812/885/14 - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили через п'ять днів після направлення
її копії особам, які беруть участь у
справі, та може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:
С.Ю.Чумак

Судді:
Д.В.Ляшенко

Л.В.Ястребова