Справа № 9101/126521/2011
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2012-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2012 рокусправа № 2а/0470/4463/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Цьока І.І.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
травня 2011 року

у справі № 2а/0470/4463/11

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

встановила:

15.04.2011 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
в особі ліквідатора - Чабана Ярослава
Ігоровича звернулась до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому (з
урахуванням доповнення до позовної
заяви, а. с.33, 34) просить:

- визнати дії Відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області в особі
державного виконавця Єгорова Д. Ю.
незаконними;

- зобов'язати державного виконавця
виконати вимоги, що містяться у заяві
ліквідатора боржника, а саме: закрити
виконавчі провадження щодо ОСОБА_1,
зокрема провадження за постановою від
14.04.2010,

- скасувати накладені на майно боржника
обтяження, зокрема, арешт та заборону
на відчуження нерухомого майна -
будинку разом з земельною ділянкою
АДРЕСА_1 за постановою від 22.04.2010;

Позов обґрунтовано неправомірністю
дій відповідача щодо винесення
постанов відносно позивача в рамках
виконавчого провадження, оскільки щодо
ФОП ОСОБА_1 порушено справу про
визнання останньої банкрутом, і тому
відповідно до ч.5 ст.48 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
повинно бути припинено стягнення з
громадянина-підприємця за всіма
виконавчими документами.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
24.05.2011 р. у справі № 2а/0470/4463/11 у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу (а.
с.69-70), в якій просить скасувати
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
24.05.2011 та прийняти нову постанову суду,
якою зобов'язати ВДВС
Дніпропетровського РУЮ в особі
державного виконавця Єгорова Д. Ю.
скасувати накладені на майно боржника
ОСОБА_1 в рамках виконавчих проваджень,
які відкриті ВДВС Дніпропетровського
району, обтяження майна, зокрема, арешт
та заборону на відчуження нерухомого
майна - будинку разом з земельною
ділянкою АДРЕСА_1 за постановою від
22.04.2010.

Позивач зазначає, що судом першої
інстанції не взято до уваги, що,
враховуючи принцип пріоритету
спеціальних норм права над загальними,
слід застосовувати положення Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», оскільки
щодо позивача відкрито процедуру
ліквідації, і відмова виконавчої
служби зняти арешт, накладений на майно
боржника, і вчинення перешкод
ліквідатору у здійсненні його
повноважень, покладених на нього судом,
не може бути виправданим посиланням на
норми Закону України «Про виконавче
провадження».

Представники сторін у судове засідання
не з'явились, про час і місце судового
засідання сторони повідомлені судом
належним чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з огляду
на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на
примусовому виконанні у ВДВС
Дніпропетровського РУЮ перебувало
виконавче провадження щодо стягнення
коштів в розмірі 869209,81 грн. з фізичної
особи ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Укрсиббанк».

Дана заборгованість виникла у зв'язку
із невиконанням умов іпотечного
договору, відповідно до якого ОСОБА_1
передала в іпотеку ПАТ «Укрсиббанк»
садовий будинок та земельну ділянку, що
розташовані в АДРЕСА_1.

За хронологією подій обставини справи
свідчать про наступне:

14.04.2010 державним виконавцем ВДВС
Дніпропетровського РУЮ Єгоровим Д.Ю.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження про виконання
виконавчого листа № 2-1961 від 10.03.2010,
виданого на підставі рішення
Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська, яким стягнуто з
ОСОБА_1 на користь АКБ «Укрсиббанк»
869209,81 грн. (а. с.15).

22.04.2010 державним виконавцем ВДВС
Дніпропетровського РУЮ Єгоровим Д.Ю.
винесено постанову про накладення
арешту майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, якою
встановлено, що за боржником ОСОБА_1 не
зареєстровано автотранспортні засоби
та будь-яке інше майно, окрім дачного
будинку разом із земельною ділянкою за
адресою: АДРЕСА_1, на який і було
накладено арешт (а. с.16).

13.01.2011 господарським судом Запорізької
області винесено постанову у справі
№21/315/10, якою визнано ФОП ОСОБА_1
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру. Ліквідатором призначено
Чабана Я. І. (а. с.13, 14).

26.01.2011 ВДВС Дніпропетровського РУЮ
отримано повідомлення ліквідатора
Чабана Я. І. № 25/01-11 від 25.01.2011 про
визнання ФОП ОСОБА_1 банкрутом,
відкриття ліквідаційної процедури, до
якого додано копію вищевказаної
постанови господарського суду та
прохання закрити усі виконавчі
провадження та направити ліквідатору
всі виконавчі провадження щодо ФОП
ОСОБА_1 з посиланням на ст.23 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (а. с.10, 11).

Також 08.04.2011 ліквідатор Чабан Я. І. знову
звернувся до органу ДВС з заявою про
зупинення виконавчих дій, що пов'язані
з вищевказаним майном боржника,
зокрема, зняти з торгів, запланованих
на 11.04.2011, щоб не допустити порушення
закону, оскільки це майно вже
реалізовано в рамках ліквідаційної
процедури на прилюдних торгах від
28.02.2011, а сааме: реалізовано майно
боржника - садовий будинок з
додатковими спорудами та земельна
ділянка за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

19.04.2011 державним виконавцем ВДВС
Дніпропетровського РУЮ Єгоровим Д.Ю.
винесено постанову про повернення
виконавчого документа з посиланням на
п.6 ст.47 Закону України «Про виконавче
провадження» (а. с.50, 51).

Даною постановою встановлено наступне:

- в ході примусового виконання
виконавчого документа державним
виконавцем було виявлено майно
боржника, на яке можливо звернути
стягнення в рахунок погашення
заборгованості перед стягувачем, а
саме: садовий будинок та земельна
ділянка АДРЕСА_1.

- на дане майно було накладено арешт та
згодом проведено його опис для
подальшої його реалізації на прилюдних
торгах.

- 11 квітня 2011 року Філією 04 Приватного
підприємства "Нива - В.Ш." вищезазначене
майно реалізовано на прилюдних торгах.

- переможцем торгів визначено
громадянку ОСОБА_5, яка придбала
зазначене майно за 274 525,00 грн. на
підставі протоколу № 0411009-1 від 11.04.2011.

- 14 квітня 2011 року державним виконавцем
отримано заяву від директора ПП "Терек"
ОСОБА_6, в якій останній зазначає про те,
що в рамках ліквідаційної процедури
боржника ОСОБА_1 на прилюдних торгах
від 28.02.2011 ліквідатором ОСОБА_1 Чабаном
Я. Л. реалізовано майно боржника, а саме:
садовий будинок та земельна ділянка
АДРЕСА_1. Вказане майно придбано ПП
"ОСОБА_7", про що було зроблено запис в
Державному реєстрі правочинів від
28.02.2011 за № 4348998.

У зв'язку з тим, що під час виконання
зазначеного виконавчого документа не
було виявлено іншого майна боржника, а
єдине майно, яке було виявлено
державним виконавцем під час
проведення виконавчих дій, було
реалізовано ліквідатором Чабаном Я. І.
і тому подальше виконання зазначеного
виконавчого документа є неможливим у
зв'язку з відсутністю майна, державний
виконавець постановив, зокрема:

- виконавчий лист № 2-1961 від 10.03.2010
повернути стягувачу (тобто АКБ
«Укрсиббанк»);

- чинність арешту майна боржника та
інші заходи примусового виконання
рішення не припиняються у зв'язку із
нестягненням виконавчого збору,
відповідно до п.1 ст.50 Закону України
"Про виконавче провадження".

- виконавчий документ може бути
повторно пред'явлений для виконання в
строк до 19.04.2012 р.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга позивача
підлягає задоволенню частково з таких
підстав:

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Як зазначено вище, позивач, подаючи
апеляційну скаргу, просив
задовольнити позовні вимоги про
зобов'язання ВДВС Дніпропетровського
РУЮ в особі державного виконавця
Єгорова Д. Ю. скасувати накладених на
майно боржника ОСОБА_1 в рамках
виконавчих проваджень, які відкриті
ВДВС Дніпропетровського району,
обтяження майна, зокрема, арешт та
заборону на відчуження нерухомого
майна - будинку разом з земельною
ділянкою АДРЕСА_1 за постановою від
22.04.2010.

Таким чином, позивач фактично
відмовився від інших позовних вимог, що
не суперечить приписам ч.1 ст.ст.51, 195 КАС
України.

Отже, колегія судів розглядає справу в
межах пред'явлених позовних вимог про
скасування накладених на майно
боржника ОСОБА_1 в рамках виконавчих
проваджень, які відкриті ВДВС
Дніпропетровського району, обтяження
майна, зокрема, арешт та заборону на
відчуження нерухомого майна - будинку
разом з земельною ділянкою АДРЕСА_1 за
постановою від 22.04.2010.

Порядок проведення виконавчих дій
регулюється Законом України «Про
виконавче провадження» від 21.04.99 № 606-XIV.

Так, згідно п.6 ч.1 ст.47 Закону № 606-XIV (на
який посилається відповідач в
постанові від 19.04.2011, як на підставу
повернення виконавчого листа № 2-1961 від
10.03.2010) в редакції на момент винесення
постанови про повернення виконавчого
документа виконавчий документ, на
підставі якого відкрито виконавче
провадження, за яким виконання не
здійснювалося або здійснено частково,
повертається стягувачу у разі, якщо: у
боржника відсутнє визначене
виконавчим документом майно, яке він за
виконавчим документом має передати
стягувачу, або майно, на яке
необхідно звернути стягнення з метою
погашення заборгованості (крім коштів),
а здійснені державним виконавцем
відповідно до цього Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними.

Проте, з виконавчого листа № 2-1961 від
10.03.2010 та інших матеріалів справи
вбачається, що стягненню підлягає не
майно, а кошти у сумі 869 209,81 грн., і арешт
накладено на єдине виявлене майно
ОСОБА_1 - садовий будинок з земельною
ділянкою, оскільки коштів та іншого
майна для задоволення вимог стягувача
не було.

При цьому, у п.2 ч.1 ст.47 Закону № 606-XIV
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо: у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Згідно п.5 ст.47 Закону № 606-XIV повернення
виконавчого документа стягувачу з
підстав, передбачених цією статтею,
не позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання протягом строків,
встановлених статтею 22 цього Закону.

Також відповідно до ч.1 ст.50 Закону №
606-XIV (на який посилається відповідач в
постанові від 19.04.2011, як на підставу
залишення арешту) у разі закінчення
виконавчого провадження (крім
направлення виконавчого документа за
належністю іншому органу державної
виконавчої служби, закінчення
виконавчого провадження за рішенням
суду, винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків нестягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

При цьому, підстави для закінчення
виконавчого провадження визначені не
статтею 47 Закону № 606-XIV, а статтею 49
вказаного Закону.

Про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований (ч.3 ст.49 Закону № 606-XIV).

Доказів наявності постанови про
закінчення виконавчого провадження за
виконавчим листом № 2-1961 від 10.03.2010
відповідачем суду не надано.

Отже, з наведеного вбачається, що
відповідач не мав підстав для
винесення постанови від 19.04.2011 про
повернення виконавчого документа з
посиланням саме на п.6 ч.1 ст.47 Закону №
606-XIV та постановляти, що чинність
арешту майна боржника та інші заходи
примусового виконання рішення не
припиняються у зв'язку із нестягненням
виконавчого збору з посиланням саме на
ч.1 ст.50 Закону № 606-XIV.

Обґрунтовуючи відмову у задоволенні
позову, суд першої інстанції зробив
висновок про те, що, оскільки державним
виконавцем ще 19.04.2011 виконавче
провадження було завершено з підстав,
передбачених п.6 ст.47 Закону № 606-XIV, а
завершення виконавчого провадження
тягне за собою певні дії, що
передбачені статтею 50 Закону № 606-XIV,
арешт з майна боржника ОСОБА_1 в рамках
даного виконавчого провадження знято
не було у зв'язку із несплатою
боржником сум виконавчого збору та
витрат, пов'язаних з проведенням
виконавчих дій.

Проте, колегія суддів вважає, що такі
висновки суду першої інстанції
суперечать обставинам даної справи та
вищенаведеним положенням Закону № 606-XIV
і тому не можуть слугувати підставою
для відмови у задоволенні позову
ОСОБА_1

Позивач посилається на те, що
відповідач, виконуючи свої функції,
повинен був діяти з урахуванням вимог
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», який є
спеціальним щодо ОСОБА_1, як банкрута, і
яким ніяк не розмежовується майно, що
належить громадянину, який займається
підприємницькою діяльністю, на праві
приватної власності на майно, що
належить суто громадянину, як фізичній
особі, та майно, що належить йому, як
громадянину-підприємцю - усе майно (за
виключенням того, на яке не може бути
звернене стягнення) громадянина, що
зареєстрований як підприємець.

Так, згідно положень частини 1 статті 23
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» 14.05.1992 № 2343-XII
(в редакції на момент виникнення
спірних відносин) з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури:

укладення угод, пов'язаних з
відчуженням майна банкрута чи
передачею його майна третім особам,
допускається в порядку, передбаченому
цим розділом;

скасовується арешт, накладений на
майно боржника, визнаного банкрутом, чи
інші обмеження щодо розпорядження
майном такого боржника. Накладення
нових арештів або інших обмежень
щодо розпорядження майном банкрута не
допускається;

вимоги за зобов'язаннями боржника,
визнаного банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч.5 ст.23 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
з дня прийняття господарським судом
постанови про визнання
громадянина-підприємця банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури:

- строки виконання зобов'язань
громадянина-підприємця вважаються
такими, що настали;

- припиняється нарахування неустойки
(штрафу, пені), процентів та інших
фінансових (економічних) санкцій за
всіма зобов'язаннями
громадянина-підприємця;

- припиняється стягнення з
громадянина-підприємця за всіма
виконавчими документами, за винятком
виконавчих документів за вимогами
про стягнення аліментів, а також за
вимогами про відшкодування шкоди,
заподіяної життю та здоров'ю громадян.

Доказів дотримання відповідачем
наведених приписів ст.23 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
відповідачем суду не надано.

З вищенаведених позовних вимог
вбачається, що позивач просить
зобов'язати ВДВС Дніпропетровського
РУЮ в особі державного виконавця
Єгорова Д. Ю. скасувати накладені на
майно боржника ОСОБА_1 в рамках
виконавчих проваджень, які відкриті
ВДВС Дніпропетровського району,
обтяження майна, зокрема, арешт та
заборону на відчуження нерухомого
майна - будинку разом з земельною
ділянкою АДРЕСА_1 за постановою від
22.04.2010.

За приписами п.1 ч.2 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема: спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Колегія суддів зазначає про
необхідність відмови у задоволенні
позовних вимог в частині зобов'язання
скасувати накладених на майно
боржника ОСОБА_1 в рамках виконавчих
проваджень, які відкриті ВДВС
Дніпропетровського району, обтяжень
майна, арешту та заборону на відчуження
нерухомого майна, оскільки позивачем
чітко не визначено якими саме
рішеннями суб'єкту владних повноважень
застосований такий арешт і на яке саме
майно.

Що ж до позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача скасувати
арешт та заборону на відчуження
нерухомого майна - будинку разом з
земельною ділянкою АДРЕСА_1 за
постановою від 22.04.2010 р., то в цій
частині позовні вимоги задоволенню
підлягають з огляду на принцип
превалювання спеціальної норми над
загальною, оскільки Закон України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
є спеціальним щодо ОСОБА_1, як банкрута,
у даному випадку.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга ФОП ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню, а постанова
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 24 травня 2011
року у даній справі - скасуванню з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись п.3
ч.1 ст.198 ст.ст. 202, 205, 207 КАС України
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
травня 2011 року у справі № 2а/0470/4463/11 -
скасувати.

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області в особі
державного виконавця Єгорова Д. Ю.
скасувати арешт та заборону на
відчуження нерухомого майна - будинку
разом з земельною ділянкою АДРЕСА_1 за
постановою від 22.04.2010.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства України

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко