Справа № 304/187/14-а
Суддя: Ганько І. І.
Дата ухвалення: 2014-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 304/187/14-а
Провадження № 2-а/304/8/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року м. Перечин

Перечинський районний суд
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

при секретарі - Соханич Л.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

його представника - ОСОБА_2,

представників третьої

особи - Ясевича М.М., Гелле В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора
відділу митного оформлення № 2 м/п
«Тиса» Чопської митниці Міністерства
доходів і зборів України Гегедоша
Михайла Михайловича, третя особа, яка
не заявляє самостійні вимоги на
предмет спору - Чопська митниця
Міністерства доходів і зборів України
про визнання незаконними дій по
складанню протоколу про порушення
митних правил № 2064/30502/13 від 19 серпня 2013
року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до
відповідача про визнання незаконними
та безпідставними дій відповідача по
складанню протоколу про порушення
митних правил №2064/30502/13 від 19 серпня 2013
року. Свої позовні вимоги мотивує тим,
що 19 серпня 2013 року інспектором митного
оформлення № 2 м/п «Тиса» Чопської
митниці Міндоходів Гегедошем М.М.
складено протокол про порушення митних
правил № 2064/30502/13, згідно якого він
керуючи транспортним засобом марки
«Фольксваген Пасат», номерний знак
НОМЕР_1, перевищив встановлений ст. 95 МК
України десятиденний термін
транзитного ввезення транспортного
засобу, чим порушив ч. 3 ст. 470 МК України.
Вказаний автомобіль на митну територію
України ввезено ним 18 липня 2013 року з
метою комерційного використання,
здійснення статутних цілей
підприємства, перевезення взірців
товару, а тому він мав намір помістити
його в режим тимчасового ввезення,
внаслідок чого рухався по «Червоному
коридору», який і використовується
саме для транспортних засобів
комерційного призначення. Вказаний
факт підтверджується контрольним
талоном для проходження по «Червоному
коридору» серії ААФ № 69992. Так, при
в'їзді на митну територію України він
чітко заявляв режим, в який бажав
помістити транспортний засіб і, якщо
митний орган вважав, що при в'їзді ним
було подано не повний пакет
документів, інспектор був зобов'язаний
видати лист відмови, де чітко вказати
причину відмови в реєстрації
транспортного засобу в тому, чи іншому
режимі ввезення. Однак, такий лист
відсутній. В подальшому, при вивезенні
автомобіля з митної території України,
інспектор без будь-яких на те правових
підстав, почав стверджувати про
порушення ним режиму транзитного
ввезення, в той час як автомобіль в
такому режимі ввезений не був. Вважає
дії інспектора по складанню вказаного
протоколу неправомірними, оскільки
автомобіль зареєстровано на території
Чехії на юридичну особу (MINUTKA KJJ s.r.o.), яка
зареєстрована за межами території
тимчасового ввезення і такий ввозився
з комерційною метою керівником
вказаної юридичної особи, яка здійснює
свою діяльність з території Чехії, а
тому просить позов задовольнити.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали
повністю та просили їх задовольнити,
посилаючись на обставини викладені у
позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча про час і місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
причину неявки не повідомив,
клопотання про відкладення розгляду
справи не подавав, а тому суд розглядає
справу у його відсутності, що
відповідає положенням ст. 128 КАС
України.

Представники третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Чопської митниці Міндоходів
Ясевич М.М. та Гелле В.Ф. позов не
визнали і подали з цього приводу
письмові пояснення, в яких зазначають,
що позивачем при митному оформленні не
було подано ні митної декларації, ні
книжки СPD, яка відповідно до
Стамбульської Конвенції може
подаватися в якості митної декларації,
внаслідок чого посадовою особою
митниці було надано відмову у пропуску
через митний кордон України у формі
картки-відмови №305060902/2013/00004. Крім
цього, подані позивачем при митному
оформленні документи, жодним чином не
засвідчували мету тимчасового
ввезення транспортного засобу. Також
твердження позивача про те, що факт
ввезення ним автомобіля в режимі
комерційного транспортного засобу
підтверджується контрольним талоном
для проходження по «червоному
коридору», не може бути взято до уваги,
оскільки по вказаній смузі руху можуть
слідувати як транспортні засоби
комерційного призначення, так і
транспортні засоби, які належать
фізичним особам та використовуються у
приватних або службових цілях; при
цьому, по даній смузі можуть рухатися
автомобілі, які слідують як в режимі
«транзит», так і в митних режимах
«імпорт», «експорт», «тимчасове
ввезення/вивезення». Крім цього
спростовується посилання позивача на
те, що транспортний засіб під його
керуванням переміщувався через митний
кордон України виключно в комерційних
цілях, оскільки згідно бази даних ЄАІС
зафіксовано його перебування за межами
території України протягом лише
кількох годин, що фактично виключає
можливість здійснення будь-якої
комерційної діяльності, а також
здійснив виїзд по «зеленому коридору».

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
слід задовольнити виходячи з таких
підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

У судовому засіданні встановлено, що 19
серпня 2013 року інспектором митного
оформлення № 2 м/п «Тиса» Чопської
митниці Міндоходів Гегедошем М.М.
складено протокол про порушення митних
правил № 2064/30502/13, згідно якого ОСОБА_1 19
серпня 2013 року о 05.39 год. керуючи
транспортним засобом марки
«Фольксваген Пасат», номерний знак
НОМЕР_1, перевищив встановлений ст. 95 МК
України десятиденний термін
транзитного ввезення транспортного
засобу, чим порушив ч. 3 ст. 470 МК України.
Так, згідно протоколу ОСОБА_1, заїхавши
в зону митного контролю на ділянку
«Виїзд» митного поста «Тиса» Чопської
митниці прямував в комерційних справах
з України в Угорщину. Для проходження
митного контролю обрав канал «зелений
коридор», в підтвердження права
власності на транспортний засіб надав
свідоцтво про його реєстрацію № НОМЕР_2
від 01 жовтня 2001 року та від 06 березня 2013
року у відповідних реєстраційних
органах іноземної держави (Чехії). Під
час здійснення митних формальностей,
було проведено аналітично-перевірочні
заходи з використанням баз даних ПІК
«Інспектор 2006» та ЄАІС ДМСУ, внаслідок
чого було з'ясовано, що 18 березня 2013
року через пункт пропуску «Чоп» митний
пост «Тиса» Чопської митниці вказаний
транспортний засіб слідував з метою
транзиту на митну територію України
відповідно до ч. 1 ст. 381 МК України.
Однак зі слів ОСОБА_1 він заїхав на
митну територію України з комерційною
метою, про що надав відповідні
документи: - свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу марки
«Фольксваген Пасат», номерний знак
НОМЕР_1, № НОМЕР_2 від 01 жовтня 2001 року та
від 06 березня 2013 року; - випис з
торгового реєстру Обласного суду м.
Брно, відділ Ц (С), запис 75381 від 28 січня
2013 року; - відрядження, видане за
підписом директора ТОВ «MINUTKA KJJ s.r.o.» від
13 березня 2013 року; - договір про
співробітництво № 5 від 15 січня 2013 року
та рішення, видане міським
муніципалітетом м. Кромєржіш, відділ з
питань загального підприємництва, 76701
Кромєржіш, Велке нам. 115/1. вих. №
ZIV/1372/2013/Ва/5 від 22 квітня 2013 року (дозвіл
на перевезення) (а. с. 7-9).

Згідно п. 25 ст. 4 МК України під терміном
митний режим визначено комплекс
взаємопов'язаних правових норм, що
відповідно до заявленої мети
переміщення товарів через митний
кордон України визначають митну
процедуру щодо цих товарів, їх правовий
статус, умови оподаткування і
обумовлюють їх використання після
митного оформлення.

Статтею 71 цього Кодексу передбачено, що
декларант має право обрати митний
режим, у який він бажає помістити
товари, з дотриманням умов такого
режиму та у порядку, що визначені цим
Кодексом. Поміщення товарів у митний
режим здійснюється шляхом їх
декларування та виконання митних
формальностей, передбачених цим
Кодексом. Митний режим, у який поміщено
товари, може бути змінено на інший,
обраний декларантом відповідно до
частини першої цієї статті, за умови
дотримання заходів тарифного та
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності,
встановлених відповідно до закону для
товарів, що поміщуються у такий інший
митний режим.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення.

З вказаного вбачається, що митним
законодавством передбачена можливість
усного декларування точних відомостей
про товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення.

Згідно наданих ОСОБА_1 в судовому
засіданні пояснень, такий під час
перетину митного кордону України 18
липня 2013 року переміщувався по каналу,
позначеному символами червоного
кольору («червоний коридор») та
повідомив працівників митниці про
ввезення транспортного засобу з метою
комерційного використання у режимі
тимчасового ввезення, про що також
надав відповідні документи. На його
думку саме в такому режимі було
оформлено його транспортний засіб,
оскільки будь-яких зауважень з цього
приводу на той час у митника не виникло,
що також стверджується і відсутністю
картки-відмови.

Відповідно до ст. 103 МК України
тимчасове ввезення - це митний режим,
відповідно до якого іноземні товари,
транспортні засоби комерційного
призначення ввозяться для конкретних
цілей на митну територію України з
умовним повним або частковим
звільненням від оподаткування митними
платежами та без застосування заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності і
підлягають реекспорту до завершення
встановленого строку без будь-яких
змін, за винятком звичайного зносу в
результаті їх використання.

Згідно ст. 105 цього Кодексу у митний
режим тимчасового ввезення з умовним
повним звільненням від оподаткування
митними платежами поміщуються
виключно товари, транспортні засоби
комерційного призначення, зазначені у
статті 189 цього Кодексу та в Додатках B.1
- B.9, C, D до Конвенції про тимчасове
ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах,
визначених цими Додатками, а також
повітряні судна, які ввозяться на митну
територію України українськими
авіакомпаніями за договорами
оперативного лізингу. У разі порушення
умов митного режиму тимчасового
ввезення особа, відповідальна за
дотримання режиму, зобов'язана
сплатити суму податкового зобов'язання
та пеню відповідно до Податкового
кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 2 Конвенції про тимчасове
ввезення від 26 червня 1990 року кожна із
Договірних Сторін зобов'язується
надавати згоду на тимчасове ввезення
товарів (у тому числі транспортних
засобів), зазначених у Додатках до цієї
Конвенції (далі - Конвенція).

Україна з 22 вересня 2004 року стала
однією із Договірних Сторін цієї
Конвенції на підставі Закону України
«Про приєднання України до Конвенції
про тимчасове ввезення» від 24 березня
2004 року № 1661-ІV.

Таким чином, згідно ч. 1 ст. 2 Конвенції
Україна як Договірна Сторона
зобов'язана надавати згоду на
тимчасове ввезення транспортних
засобів.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Конвенції режим
тимчасового ввезення надається з
загальним умовним звільненням від
ввізного мита і податків та без
застосування ввізних обмежень чи
заборон економічного характеру. У
Додатку С до ст. 2 Конвенції
передбачено, що правом на тимчасове
ввезення відповідно до ст. 2 Конвенції
користуються транспортні засоби
комерційного використання.

Згідно п. а, b Додатка С Конвенції під
транспортними засобами розуміється
будь-яке судно (у тому числі ліхтери,
баржі та шаланди, навіть якщо вони
перевозяться на борту судна, і судна на
підводних крилах), апарати на
повітряній подушці, літальні апарати,
наземні транспортні засоби (у тому
числі велосипеди з двигунами, причепи,
напівпричепи і поєднання транспортних
засобів), і рухомий склад залізничного
транспорту; а також їхні звичайні
запасні частини, додаткові
пристосування та обладнання, які
перевозяться на борту транспортних
засобів (включаючи спеціальне
обладнання, що використовується для
завантаження, розвантаження, обробки
та захисту вантажів), а його комерційне
використання - платне перевезення осіб
або промислове чи комерційне платне
або безоплатне перевезення вантажів.
Норма аналогічного змісту міститься і
в Митному кодексі України (ст. 4 МК
України).

Відповідно до положень частини 6 статті
104 МК України для поміщення товарів у
митний режим тимчасового ввезення
особа, відповідальна за дотримання
митного режиму, повинна: 1) подати
органу доходів і зборів, що здійснює
випуск товарів, транспортних засобів
комерційного призначення у режимі
тимчасового ввезення, документи на
такі товари, транспортні засоби, що
підтверджують мету їх тимчасового
ввезення; 2) у випадках, передбачених
законодавством, надати органу доходів
і зборів зобов'язання про реекспорт
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, які
тимчасово ввозяться, у строки,
встановлені органом доходів і зборів; 3)
подати органу доходів і зборів дозвіл
відповідного компетентного органу на
тимчасове ввезення товарів, якщо
отримання такого дозволу передбачено
законодавством; 4) сплатити митні
платежі відповідно до статті 106 цього
Кодексу або забезпечити виконання
зобов'язання із сплати митних платежів
відповідно до розділу X цього Кодексу.

Згідно з п. «а» ст. 5 Додатка С до
Конвенції транспортні засоби
комерційного використання можуть
поміщуватися в режим тимчасового
ввезення з умовним повним звільненням
від оподаткування за умови, що вони є
зареєстрованими на території, яка не є
територією тимчасового ввезення, на
ім'я особи, яка зареєстрована або
постійно проживає за межами території
тимчасового ввезення, і ввозитись та
використовуватись особами, які
здійснюють свою діяльність з такої
території.

Про вказане також зазначено у листі
Державної митної служби України №
11.1/2-12.2/2172-ЕП «Про тимчасове ввезення
автомобільних транспортних засобів
громадянами-резидентами» від 05 березня
2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 під час в'їзду на митну
територію України і проходження
митного контролю переміщувався по
каналу «червоний коридор» (а.с. 73) та
обрав митний режим тимчасового
ввезення, в який, на його думку, митник
помістив його транспортний засіб, як
транспортний засіб комерційного
призначення, подавши при цьому
наступні документи: 1) свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу марки
«Фольксваген Пасат», номерний знак
НОМЕР_1, № НОМЕР_2 від 01 жовтня 2001 року та
від 06 березня 2013 року (Чехії), в якому
зазначено власника такого - чеську
фірму «MINUTKA KJJ s.r.o.»; 2) відрядження від 13
березня 2013 року, видане відповідальній
особі ТОВ «MINUTKA KJJ s.r.o.» - ОСОБА_1 з метою
виконання наказів та завдань,
представлення інтересів компанії; 3)
договір про співробітництво №5 від 15
січня 2013 року, укладений в м. Кромеріж
(Чеська Республіка) між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_6 (АДРЕСА_1) та
позивачем; 4) лист-фактуру № 7 на паливні
брикети від 01 березня 2013 року; 5)
рішення, видане міським
муніципалітетом м. Кромєржіш, відділ з
питань загального підприємництва, 76701
Кромєржіш, Велке нам. 115/1. вих.
№ZIV/1372/2013/Ва/5 від 22 квітня 2013 року
(дозвіл на перевезення); 6) випис з
торгового реєстру Обласного суду м.
Брно відділ Ц (С), запис 75381 щодо факту
реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності MINUTKA KJJ s.r.o. (а. с. 54-62, 66-72).

Таким чином, на підставі наведеного суд
приходить до висновку, що 18 липня 2013
року позивач ввіз транспортний засіб
марки «Фольксваген Пасат», номерний
знак НОМЕР_1, на митну територію
України з комерційною метою в режимі
тимчасового ввезення. Будь-яких
зауважень з цього приводу з боку
працівників митного органу позивачу
пред'явлено не було (картки-відмови). Не
має таких і в матеріалах даної
адміністративної справи.

Що стосується запису інспектора у
протоколі про порушення митних правил
№2064/30502/13 від 19 серпня 2013 року про те, що
транспортний засіб слідував на митну
територію України з метою транзиту, то
суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 90 МК України транзит -
це митний режим, відповідно до якого
товари та/або транспортні засоби
комерційного призначення
переміщуються під митним контролем між
двома органами доходів і зборів
України або в межах зони діяльності
одного органу доходів і зборів без
будь-якого використання цих товарів,
без сплати митних платежів та без
застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

Згідно до ст. 91 цього Кодексу,
переміщення товарів у митному режимі
транзиту здійснюється як прохідний або
внутрішній транзит, або каботаж. Митний
режим транзиту застосовується до
товарів, які переміщуються: 1) прохідним
транзитом від пункту ввезення
(пропуску) на митну територію України
до пункту вивезення (пропуску) за межі
митної території України (у тому числі
в межах одного пункту пропуску через
державний кордон України); 2) внутрішнім
транзитом або каботажем: а) від пункту
ввезення (пропуску) на митну територію
України до органу доходів і зборів,
розташованого на митній території
України; б) від органу доходів і зборів,
розташованого на митній території
України, до пункту вивезення (пропуску)
за межі митної території України; в) від
одного пункту, розташованого на митній
території України, до іншого пункту,
розташованого на митній території
України, у тому числі якщо частина
цього переміщення проходить за межами
митної території України; г) від
штучного острова, установки або
споруди, створених у виключній
(морській) економічній зоні України, на
які поширюється виключна юрисдикція
України, до органу доходів і зборів,
розташованого на території України,
зайнятій сушею, та у зворотному
напрямку.

Положенням частини 4 статті 92 МК
України визначено, що для поміщення
товарів та/або транспортних засобів
комерційного призначення у митний
режим транзиту особа, на яку
покладається дотримання вимог митного
режиму, повинна: 1) подати органу
доходів і зборів митну декларацію
(документ, який відповідно до статті 94
цього Кодексу використовується
замість митної декларації),
товарно-транспортний документ на
перевезення та рахунок-фактуру (інвойс)
або інший документ, який визначає
вартість товару; 2) у випадках,
визначених законодавством, надати
органу доходів і зборів дозвільний
документ на транзит через митну
територію України, який видається
відповідними уповноваженими органами;
3) у випадках, встановлених цим
Кодексом, забезпечити виконання
зобов'язання із сплати митних платежів
відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 цього Кодексу
для декларування у митний режим
транзиту товарів, що переміщуються
будь-яким видом транспорту, крім
випадків, визначених цією статтею,
використовується митна декларація (у
тому числі попередня митна декларація).

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 під час перетину
митного кордону України 18 липня 2013 року
не виконав умов, передбачених ст. 92 МК
України необхідних для поміщення
транспортного засобу комерційного
призначення у режим транзиту та не
надавав документів, що передбачені ст.
94 цього Кодексу та які
використовуються для декларування
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення у митний
режим транзиту, а отже працівники
митниці самовільно, без належних на те
правових підстав, всупереч волі
позивача, незаконно помістили його
автомобіль в режим транзиту.

Також матеріали справи не містять
будь-яких доказів того, що при в'їзді на
митну територію України позивачем не
було подано всіх належних документів
для поміщення його транспортного
засобу комерційного призначення в
режим тимчасового ввезення, оскільки з
цього приводу відсутнє будь-яке
рішення митного органу про
неможливість здійснення митного
оформлення транспортного засобу
комерційного призначення чи вантажу
через невиконання ОСОБА_1 умов,
визначених митним законодавством
(відмова у митному оформленні), що
відповідало б положенням ст. 256 МК
України.

Тому відповідно і не знайшло свого
підтвердження у судовому засіданні
зазначене представником третьої особи
у письмових поясненнях (а. с. 88-90)
посилання на наявність письмової
відмови ОСОБА_1 у пропуску його через
митний кордон України у формі
картки-відмови № 305060902/2013/00004.

Також не може бути взято судом до уваги
і посилання представника Чопської
митниці та відповідача при складанні
протоколу на те, що ОСОБА_1 в'їхав на
територію України з метою особистого
використання, оскільки з наданої в
судовому засіданні роздруківки з бази
даних ЄАІС вказаного не вбачається (а.
с. 110, 111).

Не приймається до уваги судом і
посилання представника третьої особи
на те, що перебування транспортного
засобу позивача за межами території
України протягом лише декількох годин
виключає можливість здійснення ним
будь-якої комерційної діяльності,
оскільки здійснення такої не
знаходиться в прямому взаємозв'язку з
часом перебування транспортного
засобу в межах, чи за межами території
України.

Що стосується посилання представника
Чопської митниці на те, що ОСОБА_1 не міг
в'їхати на митну територію України з
комерційною метою в режимі тимчасового
ввезення через відсутність книжки СPD,
то суд таке також до уваги не приймає,
оскільки положеннями п. «а» ст. 5
Додатка С до Конвенції про тимчасове
ввезення її наявність як обов'язкової
не передбачена.

Згідно ч. 3 ст. 1 МК України якщо
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, встановлено
інші правила, ніж ті, що передбачені цим
Кодексом та іншими законами України,
застосовуються правила міжнародного
договору України.

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 3 МК
України у разі якщо норми законів
України чи інших нормативно-правових
актів з питань державної митної справи
допускають неоднозначне (множинне)
трактування прав та обов'язків
підприємств і громадян, які
переміщують товари, транспортні засоби
комерційного призначення через митний
кордон України або здійснюють операції
з товарами, що перебувають під митним
контролем, чи прав та обов'язків
посадових осіб органів доходів і
зборів, внаслідок чого є можливість
прийняття рішення як на користь таких
підприємств та громадян, так і на
користь органу доходів і зборів,
рішення повинно прийматися на користь
зазначених підприємств і громадян.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, оскільки твердження позивача
належними доказами не спростовані,
відповідач, не з'явившись в судове
засідання, будь-яких належних та
допустимих доказів на підтвердження
правомірності своїх дій з приводу
складання протоколу не надав, а доводи
представників третьої особи є
непереконливими та такими, які не можна
поставити в основу судового рішення,
тому суд приходить до висновку, що у
відповідача не було правових підстав
для складання протоколу, внаслідок
чого позов є обґрунтованим та підлягає
до задоволення.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції
України, ст. ст. 1, 2, 3, 17, 18, 70, 71, 86, 159-163, 171-2
КАС України, ст. ст. 1, 3, 4, 71, 90-94, 103-105, 256, 257
Митного кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора відділу
митного оформлення № 2 м/п «Тиса»
Чопської митниці Міністерства доходів
і зборів України Гегедоша Михайла
Михайловича, третя особа, яка не
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору - Чопська митниця Міністерства
доходів і зборів України про визнання
незаконними дій по складанню протоколу
про порушення митних правил № 2064/30502/13
від 19 серпня 2013 року - задовольнити.

Визнати незаконними дії інспектора
відділу митного оформлення № 2 м/п
«Тиса» Чопської митниці Міністерства
доходів і зборів України Гегедоша
Михайла Михайловича по складанню
протоколу про порушення митних правил
№ 2064/30502/13 від 19 серпня 2013 року.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції, який
ухвалив оскаржуване судове рішення
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає до суду апеляційної
інстанції.

Головуючий:Ганько І. І.