Справа № 760/7230/14-а
Суддя: Українець В. В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 760/7230/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року

м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м.
Києва Українець В.В., розглянувши в
порядку скороченого провадження
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Міністерства оборони України
про визнання дій неправомірними,
стягнення коштів, зобов'язання вчинити
дії,

в с т а н о в и в:

08 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з зазначеним позовом до Міністерства
оборони України.

Свої вимоги мотивує тим, що він був
звільнений з військової служби. 31
травня 2011 року йому встановлена друга
група інвалідності у зв'язку із
захворюванням, пов'язаного з
виконанням обов'язків військової
служби.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про
соціальній та правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» він має право на отримання
одноразової грошової допомоги в
порядку та на умовах, визначених
Кабінетом Міністрів України.
Відповідачем йому виплачені кошти в
розмірі 3365 гривень 28 копійок, проте ця
сума є меншою, ніж та, яку він мав
отримати.

Розмір його грошового забезпечення
визначався відповідачем на підставі
постанови КМ України від 28 травня 2008
року № 499, а не згідно ст. 9 Закону
України «Про соціальній та правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей».

Просить суд визнати дії Міністерства
оборони України щодо непризначення
йому одноразової грошової допомоги у
розмірі 54-місячного грошового
забезпечення, визначеного статтями 9, 16
Закону України «Про соціальній та
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей»; стягнути з
Міністерства оборони України на його
користь недоплачену частину
одноразової грошової допомоги в сумі
234000 гривень; зобов'язати Міністерство
оборони України провести перерахунок
та виплату йому одноразової грошової
допомоги відповідно до статей 9, 16
Закону України «Про соціальній та
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» у розмірі
54-місячного грошового забезпечення.

Відповідач копію позовної заяви
отримав 30 квітня 2014 року. Будь-яких
заперечень проти позову до суду не
подав.

Оскільки розгляд справи відбувається в
порядку скороченого провадження,
судове засідання в справі не
проводилось та особи, які беруть участь
у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши надані докази, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач проходив
військову службу в складі Збройних Сил
України.

Наказом Міністра оборони України
ОСОБА_1 звільнений з військової служби.

31 травня 2011 року йому встановлена друга
група інвалідності у зв'язку із
захворюванням, пов'язаного з
виконанням обов'язків військової
служби (а.с. 20).

Позивачу виплачена одноразова грошова
допомога в розмірі 3365 гривень 28 копійок
(а.с. 28).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» у разі поранення (контузії,
травми або каліцтва), заподіяного
військовослужбовцю під час виконання
ним обов'язків військової служби, а
також інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження
військової служби, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» до складу грошового
забезпечення входять: посадовий оклад,
оклад за військовим званням; щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди, які
мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового
забезпечення.

Позивач вважає, що при визначенні
розміру допомоги відповідач мав
застосовувати самі такі складові
грошового забезпечення.

При визначенні розміру допомоги
відповідач керувався п. 2 Постанови
Кабінетом Міністрів України від 28
травня 2008 року «Про затвердження
Порядку та умов призначення і виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб».

Абзацом 3 частини 2 пункту 2 Порядку
встановлено, що грошове забезпечення
визначається для військовослужбовців,
які перебувають на кадровій військовій
службі або проходять військову службу
за контрактом, - за останньою посадою,
яку вони займали на день втрати
працездатності, а звільнених із служби
- на день звільнення виходячи з
посадового окладу, окладу за
військовим званням, відсоткової
надбавки за вислугу років, а у разі
поранення (контузії, травми або
каліцтва) без встановлення групи
інвалідності чи у разі інвалідності, що
сталися включно до 31 грудня 2007 року, -
виходячи з посадового окладу, окладу за
військовим званням, відсоткової
надбавки за вислугу років та
щомісячної надбавки у розмірі 100
відсотків грошового забезпечення
відповідно до Указів Президента
України від 4 жовтня 1996 року № 925 та від
23 лютого 2002 року № 173 і постанови
Кабінету Міністрів України від 22
травня 2000 року № 829.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України
визначено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

За таких обставин, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд приходить до
висновку, що при визначенні складу
грошового забезпечення для
встановлення розміру одноразової
грошової допомоги позивачеві
застосуванню підлягає ст. 9 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей», а не постанова Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 № 499,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Статтею 16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» передбачено, що виплата
одноразової грошової допомоги
здійснюється в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Разом з тим, надання законодавцем
такого права Кабінету Міністрів
України, не надає останньому права
допускати звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених цим
Законом.

Вбачається, що одноразова грошова
допомога повинна обчислюватися,
виходячи з розміру грошового
забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9
Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей».

Виплачуючи одноразову грошову
допомогу у меншому розмірі,
Міністерство оборони України порушило
вимоги ст. 11 Закону України «Про
Збройні Сили України», якою закріплено
принцип верховенства права, діяло
всупереч вимогам Конституції України
та Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей».

Статтями 21, 105, 162 КАС України визначено,
що адміністративний позов може містити
вимоги щодо визнання незаконними
рішення, дії чи бездіяльності
відповідача, зобов'язання його вчинити
певні дії, відшкодувати шкоду,
заподіяну незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю, проте позивач визначив
конкретну суму доплати одноразової
грошової допомоги, яку просить
стягнути.

Законом визначено, що встановивши
порушення відповідачем норми права,
які регулюють спірні правовідносини,
суд вправі визнати такі дії
протиправними та зобов'язати
відповідача здійснити нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону.

З огляду на наведене, адміністративний
позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 19 Конституції України,
статтями 9, 16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», ст. 11 Закону України «Про
Збройні Сили України», постановою
Кабінетом Міністрів України від 28
травня 2008 року № 499, статтями 9, 11, 69-71, 86,
94, 97, 100, 102, 128, 158-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони
України про визнання дій
неправомірними, стягнення коштів,
зобов'язання вчинити дії задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії
Міністерства оборони України щодо
виплати в меншому розмірі ОСОБА_1
одноразової грошової допомоги в
порушення вимог Закону України «Про
соціальній та правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей».

Зобов'язати Міністерство оборони
України перерахувати та виплатити
ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в
зв'язку з настанням інвалідності,
внаслідок виконання обов'язків
військової служби в розмірі
54-місячного грошового забезпечення,
передбаченого ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: