Справа № 826/5350/13-а
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Шулежко В.П.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_2
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 березня 2014 року адміністративний
позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, третя особа подала
апеляційну скаргу, в якій просить
апеляційну інстанцію скасувати
незаконну, на його думку, постанову
суду першої інстанції та постановити
нову про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, відповідачем було проведено
позапланову перевірку дотримання
законодавств сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ТОВ «Нікобудпроект» на
будівництві об'єкту придорожнього
обслуговування у Печерському районі м.
Києві.

За результатами цієї перевірки
складений Акт від 1.03.2013 року, у якому
встановлені порушення та видані
приписи з вимогами зупинити з 01.03.2013
року виконання будівельних робіт та до
1.04.2013 року усунути виявлені порушення
відповідно до вимог діючого
законодавства.

На підставі подання прокурора міста
Києва, наказом №6 «д» від 4.03.2013 року
позивачем була скасована реєстрація
Декларації про початок виконання
будівельних робіт «Будівництво об'єкта
придорожнього обслуговування по
АДРЕСА_1» від 19.07.2012 року №КВ 8.

28.03.2013 року було проведено контрольну
перевірку з виїздом по місцю
будівництва, якою встановлено, що за
вказаною адресою були виконані роботи
з капітального будівництва, а саме,
зроблений монолітний залізобетонний
стрічковий фундамент та каркасні
металеві конструкції з вертикальних
колон та горизонтального балочного
перекриття. Було також зазначено, що
вимоги припису від 1.03.2013 року
виконуються в частині зупинення
будівельних робіт, а інші вимоги не
були виконані. На підставі викладеного,
позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив суд просив прийняти
рішення, яким зобов'язати відповідачку
привести земельну ділянку до
попереднього стану шляхом знесення
зведеного на ній залізобетонного
стрічкового фундаменту та каркасної
конструктивної схеми будівлі, яка
складається з металевих колон та
горизонтальних металевих балок
перекриття.

Задовольняючи даний позов, суд першої
інстанції виходив з мотивів, що
оскільки позивачем використано всі
можливі передбачені заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності, враховуючи, що
встановлені позивачем порушення є
істотними порушеннями будівельних
норм і правил суд дійшов висновку, що
обраний позивачем захід є необхідним
для усунення виявлених позивачем
порушень законодавства.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Перш за все, судова колегія вважає за
необхідне зазначити, що даний спір вже
перебував на судовому розгляді, та
Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
14.05.2013 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.07.2013 року,
позовні вимоги Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві задоволено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22.01.2014 року скасовано
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 14.05.2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.07.2013 року,
а справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Суд касаційної інстанції, скасовуючи
рішення судів попередніх інстанцій,
вказав на те, що судами не залучено до
участі у справі в якості третьої особи
ОСОБА_2 та фактично вирішено питання
про його права. Крім того суд зазначив,
що для всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх
фактичних обставин у справі необхідно
вирішити питання щодо відсутності
юрисдикції адміністративного
судочинства у даному спорі.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13.02.2014 року залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_2.

Щодо розгляду апеляційної скарги по
суті, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 є замовником об'єкту
будівництва «Будівництво об'єкта
придорожнього обслуговування»
(категорія складності ІІ).

Інспекцією 19.07.2012 р. зареєстровано
декларацію про початок виконання
будівельних робіт на вказаному вище
об'єкті будівництва за №КВ8. Також
Інспекцією зареєстровано повідомлення
про зміну даних у зареєстрованій
декларації.

Як вбачається з матеріалів справи,
28.02.2013 р. на підставі листа Головного
управління містобудування та
архітектури від 28.02.2013 р. №2421/0/12/27-13
Інспекцією проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил
громадянкою ОСОБА_3 на вказаному вище
об'єкті, за результатом якої складно
акт від 01.03.2013 р.

За результатами перевірки встановлено
порушення п. 1.17, п. 3.3. ДБН А3.1-5-2009
«Організація будівельного
виробництва», ст. 29 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», ст. 11 Закону України «Про
архітектурну діяльність» та винесено
припис від 01.03.2013 р. про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності. будівельних
норм, державних стандартів і правил,
яким відповідачу наказано в строк до
01.04.2013 р. усунути виявлені під час
перевірки порушення відповідно до
вимог чинного законодавства.

В подальшому, 28.03.2013 р. Інспекцією
проведено позапланову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
громадянкою ОСОБА_3 на вказаному вище
об'єкті, за результатом якої складено
акт від 28.03.2013 р., яким встановлено, що
виконано роботи з капітального
будівництва об'єкту придорожнього
обслуговування, а саме: влаштовано
монолітний залізобетонний стрічковий
фундамент та каркасна конструктивна
схема будівлі, яка складається із
вертикальних металевих колон та
горизонтальних металевих балок
перекриття. На момент перевірки
будівельні роботи не виконувались,
будівельники відсутні, будівельної
техніки немає. Станом на 28.03.2013 р. вимоги
припису про зупинення будівельних
робіт наданого Інспекцією від 01.03.2013 р.
виконуються.

Однак, позивачем встановлено, що вимоги
припису від 01.03.2013 р. про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм і правил - замовником будівництва
не виконано, що є порушенням пп. «а» п. 3
ч. 4 ст. 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

Інспекцією 28.03.2013 р. на адресу
відповідача направлено повідомлення
про необхідність прибути до Інспекції,
проте відповідач до Інспекції не
прибув, про причини неявки не
повідомив, витребувану документацію не
надав.

Крім того, 09.04.2013 р. Інспекцію проведено
позапланову перевірку вказаного вище
об'єкту будівництва, за результатом
якої складено акт від 09.04.2013 р. та в ході
якої встановлено, що за вказаною
адресою виконано зазначені будівельні
роботи, вимоги припису від 28.03.2013р. щодо
приведення земельної ділянки до
попереднього стану шляхом знесення
влаштованого фундаменту та
конструктивної схеми будівлі - не
виконано.

Окрім того, з матеріалів справи
вбачається, що об'єкт незавершеного
будівництва - буд. (літ.А), готовністю -
21%, що належить відповідачу, придбано
ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу
об'єкта незавершеного будівництва від
25.04.2013 р.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
у разі виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис
про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил з
визначенням строку для добровільного
виконання припису.

У разі, якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням. За рішенням суду
самочинно збудований об'єкт підлягає
знесенню в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України, з
компенсацією витрат, пов'язаних із
знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) таке самочинне
будівництво. Замовником робіт із
знесення зазначеного об'єкта є орган
державного архітектурно-будівельного
контролю, за позовом якого прийнято
відповідне рішення суду.

З системного аналізу викладеного
вбачається, що орган державного
архітектурно-будівельного контролю
наділений владними управлінськими
функціями щодо винесення приписів про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних
стандартів, зокрема, щодо приведення
земельної ділянки до попереднього
стану шляхом знесення влаштованого
фундаменту та конструктивної схеми
будівлі та, в разі невиконання у
встановлений строк вимог такого
припису, подачі позову до суду про
зобов'язання виконання такого припису
про знесення самочинно збудованого
об'єкта та компенсацію витрат,
пов'язаних з таким знесенням.

Оскільки даний спір виник за участі
суб'єкта владних повноважень, який
реалізував у даних правовідносинах
надані йому чинним законодавством
владні управлінські функції стосовно
забезпечення законності, в даному
випадку у сфері містобудівної
діяльності, на думку суду, вирішуваний
спір є публічно-правовим та підлягає
вирішенню саме в порядку
адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що вказаний спір є
публічно-правовим та підлягає
вирішенню в порядку адміністративного
судочинства, чим спростовуються доводи
апелянта про не підсудність даної
категорії справи.

Більше того, судом першої інстанції
встановлено, що проектною організацією
ТОВ «Югма» проектна документація щодо
спірного об'єкта була розроблена без
отримання відповідних містобудівних
умов та обмежень забудови земельної
ділянки для капітального будівництва в
межах червоних ліній, що є порушенням
норм п. 1.17, п. 3.3 ДБН А3.1 - 5 - 2009
«Організація будівельного
виробництва», ст. 11 Закону України «Про
архітектурну діяльність». При цьому, на
думку колегії суддів, суд першої
інстанції правильно посилався на
вимоги ч.2 ст. 28 цього Закону щодо
визначення поняття тимчасової споруди
торгівельного, побутового,
соціально-культурного чи іншого
призначення для здійснення
підприємницької діяльності, яка не
передбачає влаштування монолітного
залізобетонного стрічкового
фундаменту, який за усіма нормами є
капітальною спорудою.

Крім того, судом правильно вказувалось,
що отримання містобудівних умов та
обмежень на зведення таких об'єктів є
необхідною передумовою для проведення
їх будівництва у відповідності з ч. 1 ст.
29 того ж Закону.

Посилаючись на перелічені норми Закону
та на вимоги норм ДБН А.3.1 - 5 - 2009
«Організація будівельного
виробництва», суд першої інстанції
дійшов до обґрунтованого висновку щодо
правомірності дій позивача по
винесенню відповідачу припису від
28.03.2013 року з вимогою привести земельну
ділянку до попереднього стану,
виходячи з визначення самочинного
будівництва у відповідності з ст. 376 ЦК
України та роз'яснення Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у Постанові від 30.03.2012 року №6
«Про практику застосування судами ст..
376 Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)», де, зокрема, зазначалось,
що знесення такого будівництва є
крайньою мірою і застосовується лише
за умови використання всіх
передбачених законодавством заходів
реагування та відповідальності винної
особи.

Оцінюючі всі добуті в процесі судового
розгляду докази та доводи, суд першої
інстанції дійшов до правомірного
висновку, що позивачем були
використані всі можливі передбачені
законодавством України заходи
реагування і притягнення винної особи
до відповідальності та визнав
істотними порушення відповідачем
будівельних норм і правил, а тому
визнав правомірним обраний позивачем
захід реагування для усунення
виявлених ним порушень законодавства.

Колегія суддів заслухавши
представників сторін, вивчивши
представлені у справі докази та доводи,
викладені в постанові суду першої
інстанції та у апеляційній скарзі,
приходить до висновку про
недоведеність апеляційних вимог
відповідача.

Зокрема, відповідачем не спростовані
доводи позивача щодо його незаконних
дій та неправомірності наказу №6 від
4.03.2013 року «Про скасування реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт», винесеного
позивачем.

За будь-яких обставин, відповідач не
довів у суді своє право змінити цільове
призначення будівництва, вказане у
Декларації про початок виконання
будівельних робіт з будівництва
об'єкта придорожнього обслуговування,
де вказувалось «Для розміщення,
експлуатації та обслуговування об'єкта
придорожнього обслуговування в
тимчасових легких збірно-розбірних
конструкціях». Це ніяк не узгоджується
із зведенням відповідачем монолітного
залізобетонного стрічкового
фундаменту та каркасної
конструктивної схеми будівлі із
вертикальних та горизонтальних
металевих балок.

При цьому, посилання апелянта на
порушення норм законодавства
позивачем при проведенні перевірки та
винесенні відповідних приписів, не
знайшли свого підтвердження в суді
відповідними доказами, а погрішності,
допущені позивачем при складанні
документів не є суттєвими і впливу на
правомірність документів не мають. Не
надані відповідачем докази виконання
вимог припису 28.03.2013 року щодо
приведення до 08.04.2013 року земельної
ділянки до попереднього стану шляхом
знесення вказаного залізобетонного
стрічкового фундаменту та металевих
конструкції.

У відповідності з вимогами ч. 1 та ч.2 ст.
71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст. 72 КАВС
України. В адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Наявними у справі доказами доведена
обґрунтованість і правомірність вимог
позивача щодо приведення земельної
ділянки, наданої відповідача під
тимчасову забудову, до попереднього
стану шляхом знесення влаштованого
монолітного залізобетонного
стрічкового фундаменту та каркасної
конструктивної схеми будівлі з
вертикальних та горизонтальних
металевих конструкцій.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги спростовуються встановленими
судом першої інстанції обставинами,
наявними в матеріалах справи доказами
та нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно
ст. 200 КАС України залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, з урахуванням того, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 27.05.2014
року.

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.