Справа № 805/5385/14
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 р.
Справа № 805/5385/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

12 год. 15 хв.

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Смагар С.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом
Державної податкової інспекції у м.
Краматорську Головного управління
Міндоходів у Донецькій області до
Відділу державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції про визнання дії державного
виконавця щодо відмови у відкритті
виконавчого провадження
протиправними, скасування постанови
державного виконавця про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
4 квітня 2014 року № 42789724, зобов'язання
прийняти до виконання виконавчий лист
Донецького окружного
адміністративного суду, виданий 14
лютого 2014 року на підставі постанови
від 14 жовтня 2013 року по справі №
805/12286/13-а

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у
м. Краматорську Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
заявлено позов до Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції про
визнання дії державного виконавця щодо
відмови у відкритті виконавчого
провадження протиправними, скасування
постанови державного виконавця про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 4 квітня 2014 року № 42789724,
зобов'язання прийняти до виконання
виконавчий лист Донецького окружного
адміністративного суду, виданий 14
лютого 2014 року на підставі постанови
від 14 жовтня 2013 року по справі №
805/12286/13-а.

Позивач в обгрунтування позовних
вимог посилається на те, що відповідно
до пункту 87.11 статті 87 Податкового
кодексу України ДПІ у м. Краматорську
звернулась до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення суми податкового боргу у
загальному розмірі 645784 грн. 63 коп.
Постановою суду від 25 грудня 2013 року по
справі 805/12286/13-а позов задоволений у
повному обсязі. Судове рішення набрало
законної сили 9 листопада 2013 року. З
відповідною заявою про відкриття
виконавчого провадження до ВДВС
Краматорського МУЮ позивачем був
направлений виконавчий лист по справі
№ 805/12286/13-а, які були отримані
відповідачем, що підтверджено вхідним
штампом. Державним виконавцем 4 квітня
2014 року було прийнято постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження на підставі пункту 8
частини 1 статті 26 Закону України «Про
виконавче провадження» з посиланням
наявності внших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження. Вважає, що
відмова державного виконавця у
відкритті виконавчого провадження є
протиправною та такою, що прийнята без
врахування особливостей процедури
стягнення податкового боргу з платника
податків - фізичної особи, які
визначені у листі ВАСУ від 4 травня 2012
року № 1198/12/12-12.

Позивач через канцелярію суду 14
травня 2014 року надав письмову заяву, у
якій просив суд розглянути справу в
порядку письмового провадження.
Відповідач про причини неявки суд не
повідомив, заяви про розгляд справи без
участі представника суду не надав,
письмових заперечень проти позову
також не надав.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Таким чином, суд дійшов висновку
щодо можливості розгляду даної справи
у письмовому провадженні на підставі
наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши та оцінивши надані
докази за своїм внутрішнім
переконанням, суд встановив наступне.

Примусове виконання рішень в
Україні відповідно до Законів України
«Про державну виконавчу службу» №
202/98-ВР від 24 березня 1998 року (надалі -
Закон № 202) та «Про виконавче
провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999
року (надалі - Закон № 606) покладається
на державну виконавчу службу, яка
входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до Закону № 202 примусове
виконання рішень здійснюють державні
виконавці відділу примусового
виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України,
підрозділу примусового виконання
рішень відділів державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, обласних,
Київського та Севастопольського
міських управлінь юстиції, районних,
міських (міст обласного значення),
районних у містах відділів державної
виконавчої служби.

Умови і порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон № 606.

Державний виконавець, як посадова
особа державної виконавчої служби за
статтею 7 Закону № 202 зобов'язаний
сумлінно виконувати службові
обов'язки, не допускати в своїй
діяльності порушення прав громадян та
юридичних осіб, гарантованих
Конституцією України та законами
України, а з огляду на статтю 6 Закону №
606 - використовувати надані йому права у
точній відповідності до закону.

Відповідно до статті 1 Закону № 606
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).
Частиною 1 статті 17 Закону № 606
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
19 Закону № 606 державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону,
зокрема, за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення. Згідно з вимогами частин 1, 2
статті 25 Закону № 606 державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова. Як
закріплено частинами 1, 2 статті 31
Закону № 606 копії постанов державного
виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі. За
умови авансування стягувачем у
порядку, передбаченому цим Законом,
витрат на організацію та проведення
виконавчих дій документи виконавчого
провадження можуть надсилатися його
учасникам рекомендованими листами.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87
Податкового кодексу України орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Судом встановлено, що Донецьким
окружним адміністративним судом 14
лютого 2014 року по справі № 805/12286/13-а
виданий виконавчий лист про стягнення
з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
користь Державної податкової
інспекції у м. Краматорську Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області заборгованості по штрафним
санкціям за порушення валютного
законодавства у розмірі 645784 грн. на
підставі постанови від 14 жовтня 2013
року, яка набрала законної сили 9
листопада 2013 року.

Разом із заявою від 21 березня 2014 року
№ 5696/10-013-5 позивачем на адресу
відповідача направлено виконавчий
лист по справі № 805/12286/13-а, які були
отримані ВДВС Краматорського МУЮ 28
березня 2014 року, що підтверджено
вхідним штампом.

4 квітня 2014 року державним виконавцем
ВДВС Краматорського РУЮ прийнята
постанова на підставі пункту 8 частини 1
статті 26 Закону № 606 про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) щодо стягнення
з ОСОБА_1 на користь Держави за
виконавчим листом № 805/12286/13-а, копію
якої разом з виконавчим листом було
направлено на адресу позивача листом
від 4 квітня 2014 року 18-210-7326. 10 квітня 2014
року позивачем були отримані зазначені
документи, що підтверджено вхідним
штампом за № 7905/10.

Відповідно до пункту 8 частини 1
статті 26 Закону № 606 державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі,
зокрема, наявності інших передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження.

З постанови відповідача про відмову
у відкритті виконавчого провадження
від 4 квітня 2014 року вбачається, що
підставою для відмови в прийнятті до
провадження виконавчого документа
стало те, що чинне законодавство
передбачає окремий порядок
примусового виконання судових рішень
про стягнення коштів в рахунок
погашення податкового боргу.
Зазначений порядок регулюється
статтями 95-99 Податкового кодексу
України. Відповідно до пункту 95.3 статті
95 Податкового кодексу України
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини. Отже Податковим кодексом
України встановлено особливий порядок
виконання судових рішень про стягнення
коштів з платника податків у рахунок
погашення податкового боргу. Органами
стягнення за таким рішеннями, які
здійснюють процедуру їх примусового
виконання, є контролюючі органи, тобто
позивач у справі. При цьому органи
державної виконавчої служби до цієї
процедури не залучаються, тому не має
причин для відкриття виконавчого
провадження в порядку, передбаченому
Законом №606.

У зв'язку з виникненням у судовій
практиці питань, пов'язаних із
стягненням податкового боргу з
платників податків-фізичних осіб, на
підставі пункту 4 частини 1 статті 32
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» Вищий адміністративний
суд України інформаційним листом від 4
травня 2012 року № 1198/12/12-12 повідомив
наступне. Порядок стягнення
податкового боргу платників податків
регулюється статтями 95-99 Податкового
кодексу України. Зазначені норми
визначають перелік заходів, що можуть
вживатися податковим органом до
платника податків із метою погашення
податкового боргу, зокрема стягнення
коштів, які перебувають у власності
платника податків, а також продаж майна
платника податків, що перебуває в
податковій заставі (пункт 95.1 статті 95
Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 95.2 статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання (вручення) такому платнику
податкової вимоги. Відповідно до
пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу
України орган стягнення звертається до
суду з позовом про стягнення суми
податкового боргу платника
податку-фізичної особи. Стягнення
податкового боргу за рішенням суду
здійснюється державною виконавчою
службою відповідно до закону про
виконавче провадження. Таким чином,
пунктом 87.11 статті 87 Податкового
кодексу України встановлено особливий
порядок стягнення податкового боргу
платників податків-фізичних осіб у
порівнянні з порядком погашення
податкового боргу юридичних осіб. За
змістом пункту 87.11 статті 87 Податкового
кодексу України процедура стягнення
податкового боргу з фізичної особи
може ініціюватися виключно через
звернення органу стягнення з
відповідним позовом. Тому вирішення
справ за позовом податкового органу
про стягнення податкового боргу з
платника податків-фізичної особи
повинно здійснюватися за загальними
правилами позовного провадження.
Звернутися з поданням у порядку статті
183-3 Кодексу адміністративного
судочинства України в розглядуваному
випадку податковий орган не має права.
У порядку позовного провадження
розглядаються вимоги про стягнення
податкового боргу в цілому. При цьому
окремі процедури стягнення коштів за
податковим боргом та продажу майна, що
перебуває в податковій заставі, не
застосовуються. Виконання рішення суду
про стягнення податкового боргу з
фізичної особи-платника податків
здійснюється не податковими органами,
а державною виконавчою службою
відповідно до закону про виконавче
провадження. Водночас пунктом 87.11
статті 87 Податкового кодексу України
не встановлено особливостей щодо
моменту, з якого у податкового органу
виникає право на стягнення податкового
боргу. Зокрема, не передбачено
особливостей щодо направлення
платникові податку-фізичній особі
податкової вимоги як умови для
виникнення права на примусове
стягнення податкового боргу,
передбаченої пунктом 95.2 статті 95
Податкового кодексу України. Отже,
фізичним особам податкова вимога
надсилається в тому самому порядку і з
тих самих підстав, що і платникам
податку-юридичним особам. Зазначене
випливає зі змісту статті 59
Податкового кодексу України, яка
передбачає уніфіковані правила
направлення податкових вимог усім
платникам податків. При цьому правове
значення факту надіслання податкових
вимог не розрізняється залежно від
того, фізичній чи юридичній особі
надсилається відповідна податкова
вимога. Таке правове значення в
будь-якому разі полягає в тому, що право
на стягнення податкового боргу виникає
у податкового органу через 60
календарних днів з моменту надіслання
такому платнику податкової вимоги, як
це передбачено пунктом 95.2 статті 95
Податкового кодексу України. Таким
чином, право на звернення з позовом про
стягнення податкового боргу з фізичної
особи-платника податків виникає через
60 календарних днів з моменту
надіслання такому платнику податкової
вимоги.

З урахуванням викладеного норми
статей 95-99 Податкового кодексу України
можуть застосовуватися до процедури
стягнення податкового боргу з фізичних
осіб лише в тій частині, що не
суперечить вимогам пункту 87.11 статті 87
Податкового кодексу України.

Частиною 2 статті 82 Закону № 606
встановлено, що боржник має право
оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби виключно в судовому
порядку.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87
Податкового кодексу України орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем прийнято
спірну постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) від 4 квітня 2014
року з порушенням норм чинного
законодавства, зокрема пункту 87.11
статті 87 Податкового кодексу України,
яким передбачено, що стягнення
податкового боргу за рішенням суду
здійснюється державною виконавчою
службою відповідно до закону про
виконавче провадження, та частини 1
статті 25 Закону № 606, якою встановлено,
що державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку щодо задоволення позовних
вимог позивача у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51,
56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Державної податкової
інспекції у м. Краматорську Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції про
визнання дії державного виконавця щодо
відмови у відкритті виконавчого
провадження протиправними, скасування
постанови державного виконавця про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 4 квітня 2014 року № 42789724,
зобов'язання прийняти до виконання
виконавчий лист Донецького окружного
адміністративного суду, виданий 14
лютого 2014 року на підставі постанови
від 14 жовтня 2013 року по справі №
805/12286/13-а, задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції щодо відмови у відкритті
виконавчого провадження за виконавчим
листом Донецького окружного
адміністративного суду, який виданий 14
лютого 2014 року на підставі постанови
від 14 жовтня 2013 року по справі №
805/12286/13-а.

Скасувати постанову державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби України
Краматорського міського управління
юстиції від 4 квітня 2014 року № 42789724 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження.

Зобов'язати державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції прийняти до виконання
виконавчий лист Донецького окружного
адміністративного суду, виданий 14
лютого 2014 року на підставі постанови
від 14 жовтня 2013 року по справі №
805/12286/13-а.

Постанова прийнята у нарадчій
кімнаті 22 травня 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Смагар С.В.