Справа № 2а-6004/12/1070
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-6004/12/1070
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. таЕпель О.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргуПриватного
акціонерного товариства «Росава»на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 31 січня
2013року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Білій Церкві Київської
області до Приватного акціонерного
товариства «Росава» про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Білій Церкві Київської області (далі
- позивач або УПФУ в м. Білій Церкві
Київської області) звернулося до суду з
позовом до Приватного акціонерного
товариства «Росава»(далі - відповідач
або ПАТ «Росава»)простягнення
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах згідно списку № 1,
списку № 2 у сумі 720 537,25 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням в частині позовних вимог про
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій призначених
на пільгових умовах відповідно до
Списку №1, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову про відмову у позові в
цій частині, вказуючи на порушення норм
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судовому
засіданні, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанова
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та як свідчать матеріали справи, ПАТ
«Росава», зареєстроване платником
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в УПФУ у
м. Білій Церкві Київської області на
загальних підставах.

На день звернення до суду у відповідача
виникла заборгованість з
відшкодування позивачу фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
Списком № 1 та Списком № 2, на загальну
суму 720 537,25 грн., яка складається з:

- відшкодування фактичних витрат за
Списком № 1 та Списком № 2, термін
сплати якої настав у листопаді 2012 року
(по іногороднім - згідно доданих
розрахунків) в загальному розмірі 11 779,66
грн.;

- відшкодування фактичних витрат за
Списком №1 та Списком №2, термін сплати
якої настав у листопаді 2012 року
(основні розрахунки - з листопада 2012 р.)
в загальному розмірі 708 757,59 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
зазначену заборгованість відповідач
на користь позивача не сплатив, у
зв'язку з чим позивач звернувся до суду
з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги та
надаючи аналіз нормативним актам, що
регулюють спірні правовідносини, суд
першої інстанції дійшов висновку,
щозаконодавством чітко передбачено, що
обов'язок щодо відшкодування вказаних
витрат з'являється у підприємства саме
з 2004 року, причому не тільки для тих
пенсій, які призначені в 2004 році, а і для
тих, які призначені раніше, а виплачені
у 2004 році.

Колегія суддів з такими висновками
суду першої інстанції погоджується з
огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначаються
Законом України від 09.07.2003 р. № 1058-ІV
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон
України № 1058-ІV), зокрема: принципи та
структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню;
платники страхових внесків, їх права та
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України №
1058-IV страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України
в порядку, встановленому цим Законом.
Страхові внески, згідно зі статтею
першою вказаного Закону - це кошти
відрахувань на соціальне страхування
та збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, сплачені згідно
із законодавством, що діяло раніше;
кошти, сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

Пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України № 1058-ІV
передбачено, що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за
віком на пільгових умовах, незалежно
від місця останньої роботи за списком
№ 1 і за списком № 2, визначено, зокрема
підпунктами «а» і «б» «з» ч.1 ст. 13
Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення» (далі - Закон
України № 1788-ХІІ).

Проте, до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди пп. 1 п. 2 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
№ 1058-ІV передбачено, що вказаним особам
пенсії призначаються за нормами цього
Закону в разі досягнення пенсійного
віку та наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України № 1788-XII.
У цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до ст. 27 та з
урахуванням норм ст. 28 цього Закону. При
цьому зберігається порядок покриття
витрат на виплату і доставку цих
пенсій, що діяв до набрання чинності
цим Законом.

У свою чергу, статті 27, 28 Закону України
№ 1058-ІV регламентують розмір та порядок
визначення пенсії за віком, а також
мінімальний розмір пенсії за віком.

Порядок відшкодування
страхувальниками витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених на
пільгових умовах, визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженою постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. №
21-1.

Відповідно до приписів пункту 6.4
вказаної Інструкції Пенсійний фонд
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, які надсилає
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій, визначає
розмір сум до відшкодування на
поточний рік.

Підприємства відповідно до вимог п. 6.8
Інструкції щомісяця до 25-го числа
повинні вносити до Пенсійного фонду
України зазначену в повідомленні
місячну суму фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Згідно з абзацом 4 пп. 1 п. 2 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
№ 1058-ІV підприємства та організації з
коштів, призначених на оплату праці,
вносять до Пенсійного фонду плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до абзацу 5 пп. 1 п. 2 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
№ 1058-ІV виплата пенсій особам, які були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників, за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, та особам,
пенсії яким призначені відповідно до
пунктів «в» - «е» та «ж» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1
січня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого ст. 26 цього Закону.

Отже, зазначеною нормою абзацу 4пп. 1 п. 2
розділу XV «Прикінцеві положення»
Закону України № 1058-ІV прямо визначено
обов'язок відповідача стосовно
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України.

Винятком із даного правила є порядок
покриття витрат на виплату та доставку
пенсій особам, що були безпосередньо
зайняті повний робочий день на
підземних роботах (включаючи особливий
склад гірничорятувальних частин) з
видобутку вугілля, сланцю руди та інших
корисних копалин, на будівництві шахт
та рудників за списом робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, оскільки за змістом абзацу 5пп.
1 п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення»
Закону України № 1058-ІV виплата пенсій
таким особам здійснюється до 1 січня 2004
року за рахунок коштів Пенсійного
фонду України, а з 1 січня 2004 року за
рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
то і витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій покриваються за
рахунок Пенсійного фонду України та
Державного бюджету України відповідно.

Однак, специфіка такого порядку
полягає в особливостях пенсійного
забезпечення зазначених осіб.

Так, відповідно до ст. 14 Закону України
№ 1788-ХІІ працівники, безпосередньо
зайняті повний робочий день на
підземних і відкритих гірничих роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) по
видобутку вугілля, сланцю, руди та
інших корисних копалин, на будівництві
шахт і рудників та в металургії, - за
списком робіт і професій,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, мають право на пенсію
незалежно від віку, якщо вони були
зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Виходячи зі змісту положень п. 2 розділу
ХV «Прикінцеві положення» Закону
України № 1058-IV у контексті ст. 14 Закону
України № 1788-XII можна зробити висновок,
що порядок, за якого витрати на
доставку пільгових пенсій
покриваються до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України, стосується лише витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених особам на підставі ст. 14
Закону № 1788-XII.

Отже, законодавством чітко
передбачено, що обов'язок щодо
відшкодування вказаних витрат
з'являється у підприємства саме з 2004
року, причому не тільки для тих пенсій,
які призначені в 2004 році, а і для тих,
які призначені раніше, а виплачені у 2004
році.

Наведені висновки узгоджуються з
правовою позицієювикладеною Верховним
Судом України в постанові Верховного
Суду України від 25.09.2012 року №21-294а12.

Відтак посилання відповідача в
апеляційній скарзі на те, що вимоги
позивач про стягнення відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій призначених на
пільгових умовах відповідно до Списку
№1 є безпідставними та такими, що не
ґрунтуються на вимогах закону.

Крім того, є правильними висновки суду
першої інстанції стосовно
застосування п. 6 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України № 1058-IV та пп.
6.6 п. 6 Інструкції. Зокрема «надбавки та
підвищення», які встановлюються та
виплачуються відповідно до положень
Закону України № 1788-XII відрізняються
від поняття «збільшення розміру пенсії
внаслідок її перерахунку», визначеного
Законом України № 1058-IV, оскільки
законодавством передбачено не тільки
різні підстави для таких змін розмірів
пенсій (під час встановлення та виплати
додаткових доплат, надбавок, підвищень)
застосовуються норми Закону України №
1788-XII, під час здійснення перерахунку та
виплати пенсії з урахуванням
збільшення, яке відбулось внаслідок її
перерахунку, - Закон України № 1058-IV, а й
правові наслідки - додаткові доплати,
надбавки, підвищення мають окремий
статус та обліковуються окремими
рядками, а збільшення розміру пенсії
внаслідок її перерахунку за нормами
Закону України №1058-IV становить її
основний розмір.

Аналогічної правової позиції
викладена Верховним Судом України в
постанові від 29.05.2012 року №21-68а12.

В іншій частині постанова суду першої
інстанції відповідачем не оспорюються,
водночас колегія суддів відзначає, що є
правильні висновки і щодо стягнення
заборгованості по відшкодуванню
витрат на доставку пільгових пенсій за
Списком № 2 з огляду на наступне.

Відповідно до норми абзаців 1 та 2 пп. 6.1
п. 6 Інструкції, відшкодуванню
підлягають витрати Пенсійного фонду на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України № 1058 в таких
розмірах: для платників, зазначених у
підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції,
також 100 % фактичних витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу 1 частини 2
Прикінцевих положень Закону України №
1058, застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

Нормою абзацу 5 п. 2 Прикінцевих
положень Закону України № 1058
передбачено, що зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій за Списком № 2, що діяв
до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, є правильними висновки
суду першої інстанції про те, що
оскільки борг по відшкодуванню витрат
на виплату та доставку пенсій в сумі 720
537,25 грн. не погашений, то він підлягає
стягненню з відповідача.

За таких обставин, оскільки доводи
апеляційної скарги спростовуються
висновками суду першої інстанції та
матеріалами справи, а суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст.160,195,196,198,200,205,206,254 КАС
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргуПриватного
акціонерного товариства «Росава»
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.