Справа № 2а-2601/512/12
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-2601/512/12
Головуючий у 1-й інстанції: Сенін
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

20 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Пилипенко О.Є.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Київській
області на постанову Голосіївського
районного суду міста Києва від 21
вересня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Київській
області про визнання права та
зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2012 року позивач ОСОБА_4
звернувся до Голосіївського районного
суду міста Києва з адміністративним
позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Київській області в якому просив:

- визнати за ним, як за учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС І категорії, право
на нарахування, виплату та отримання
підвищеного розміру оплати праці
(заробітної плати) понад встановлених
діючим законодавством норм, незалежно
від кількості відпрацьованого часу та
відомчої приналежності, за роботу по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС в III зоні
радіаційної небезпеки в м. Прип'яті 29
квітня 1986 року в сумарному розмірі
одноденної тарифної ставки заробітної
плати (грошового забезпечення), з якої
нараховується державна пенсія у
відповідності до ч. 4 ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та яка включає: подвоєний посадовий
оклад, подвоєний оклад за спеціальне
звання, збережену по основному місцю
роботи заробітну плату (грошове
забезпечення). - на підставі Постанови
органів влади СРСР від 07.05.1986 № 524-156
«Про умови оплати праці і
матеріального забезпечення робітників
підприємств і організацій зони
Чорнобильської атомної
електростанції», з врахуванням
5-кратностей нарахувань заробітної
плати (одноденних тарифних ставок) у
співвідношенні (4-Н), згідно
Розпорядження Ради Міністрів СРСР від
17.05.1986 № 964-рс - з 01.01.2012 року;

- визнати за ним право на перерахунок,
нарахування та виплату державної
пенсії по інвалідності на підставі ч. 4
ст. 54 Закону України «Пpo статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка нараховується
сумарного розміру одноденних тарифних
ставок підвищеного розміру оплати
праці (заробітної плати), понад
встановлених діючих законодавством
норм, незалежно від відомчої
належності та фактично відпрацьованою
часу, відповідно до Постанови органів
влади СРСР від 07.05.1986 № 524-156 «Про умови
оплати праці і матеріального
забезпечення робітників підприємств і
організацій зони Чорнобильської
атомної електростанції» від 07.05.1986 №
524-156 та Розпорядження Ради Міністрів
СРСР від 17.05.1986 № 964-рс з 01.01.2012 року;

- зобов'язати Головне управління МВС
України в Київській області, здійснити
перерахунок сумарного розміру
одноденних тарифних ставок його
заробітної плати (грошового
забезпечення), з якого нараховується
державна пенсія по інвалідності, на
підставі ч. 4 ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», та яка
включає одноденні тарифні ставки
подвоєного посадового окладу,
подвоєного окладу за спеціальне
звання, збереженої по основному місцю
роботи заробітної плати (грошового
забезпечення), з врахуванням
5-кратностей нарахувань заробітної
плати (тарифних ставок), у
співвідношенні (4+1), у відповідності до
Постанови органів влади СРСР від 07.05.1986
№ 524-156, розпорядження Ради Міністрів
СРСР від 17.05.1986 № 964-рс. та видати
підтверджуючі документи новою змісту,
згідно ст. 15 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в тому числі: довідку про
нормативно-правове обґрунтування
нарахувань підвищеного розміру
заробітної плати (тарифних ставок) та
довідку про фінансові розрахунки
сумарного розміру підвищеної
заробітної плати (тарифних ставок).

Постановою Голосіївського районного
суду міста Києва від 21 вересня 2012 року
позовні вимоги задоволено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року позовні вимоги в частині
підтвердження з 01 січня 2012 року його
права на нарахування, виплату та
фактичне отримання підвищеного
розміру оплати праці, понад
встановлених чинним законодавством
норм, незалежно від кількості
відпрацьованого часу та відомчої
приналежності, за роботу по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
в ІІІ зоні радіаційної безпеки в м.
Прип'ять 26 квітня 1986 року в сумарному
розмірі одноденної тарифної ставки
заробітної плати, з якої нараховується
державна пенсія відповідно до ч. 4
статті 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», що включає подвоєний
оклад за спеціальне звання по
основному місцю роботи, на підставі
Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної
Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС
від 07 травня 1986 року № 524-156 з
урахуванням 5 кратностей нарахувань
заробітної плати (одноденних тарифних
ставок) у співвідношення 4 + 1, згідно
розпорядження Ради Міністрів СРСР від
17 травня 1986 року № 964-рс - залишено без
розгляду, з огляду на пропуск позивачем
шестимісячного строку звернення до
суду.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року у задоволені адміністративного
позову відмовлено.

На зазначені рішення суду апеляційної
інстанції ОСОБА_4 подав касаційну
скаргу, в якій посилаючись на
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування рішень
суду апеляційної інстанції та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 20 березня 2014 року постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 20 березня 2014 року ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року скасовано, а справу за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Київській області про визнання права
та зобов'язання вчинити певні дії,
направити на новий судовий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31 січня 2013 року, касаційна
інстанція виходила з того, що судами
першої та апеляційної інстанції щодо
правильності застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
вбачає порушення судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
при прийнятті рішення. Так, колегією
суддів було зазначено, що судом
апеляційної інстанції не було
досліджено, що розрахунок пенсії
ОСОБА_4 здійснювався на підставі
довідки Головного управління МВС
України в Київській області від 30
червня 2010 року № 348, тоді як, з 01 січня 2012
року вступила в дію Постанова Кабінету
Міністрів України від 26 листопада 2011
року № 2110 «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Судом апеляційної
інстанції не було з'ясовано та
встановлено того факту, що у березні 2012
року Управління Пенсійного фонду
Голосіївського району м. Києва
викликало позивача для зобов'язання
надати розрахунковий лист за 1986 рік про
фактичне отримання підвищеного
розміру заробітної плати в зоні ЧАЕС.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
розглянути в частині зобов'язання
Головного управління МВС України в
Київській області, здійснити
перерахунок сумарного розміру
одноденних тарифних ставок заробітної
плати (грошового забезпечення) ОСОБА_4,
з якого нараховується державна пенсія
по інвалідності, на підставі ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», та яка включає одноденні
тарифні ставки подвоєного посадового
окладу, подвоєного окладу за
спеціальне звання, збереженої по
основному місцю роботи заробітної
плати (грошового забезпечення), з
врахуванням 5-кратностей нарахувань
заробітної плати (тарифних ставок), у
співвідношенні (4+1). у відповідності до
Постанови органів влади СРСР від 07.05.1986
№ 524-156. розпорядження Ради Міністрів
СРСР від 17.05.1986 № 964-рс. та видання
підтверджуючих документів нового
змісту, згідно ст. 15 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в тому
числі: довідки про нормативно-правове
обгрунтування нарахувань підвищеного
розміру заробітної плати (тарифних
ставок) та довідки про фінансові
розрахунки сумарного розміру
підвищеної заробітної плати (тарифних
ставок), та в цій частині залишити
апеляційну скаргу без задоволення,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.04.1986 року
ОСОБА_4, працюючи в УВС Київського
облвиконкому, та маючи звання капітан
міліції, виконував завдання пов'язане з
розвідкою радіаційної обстановки в
районі 4-го енергоблоку Чорнобильської
АЕС та в м. Прип'ять, в результаті чого
отримав дозу опромінення в розмірі 26,3
рентген.

Згідно посвідчення НОМЕР_1 позивач має
правовий статус постраждалого
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії.

Відповідно до витягу з акту огляду МСЕК
серії МСЕ № 152351 ОСОБА_4 є інвалідом
другої групи внаслідок захворювання,
пов'язаного з виконанням обов'язків з
ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС.

Постановою Голосіївського районного
суду міста Києва, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.01.2011 року,
УПФУ в Голосіївському районі міста
Києва зобов'язано здійснити
перерахунок та виплатити позивачеві
основну пенсію в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком, однак
пенсійний орган не виконує судове
рішення.

За твердженням ОСОБА_4 до 01.01.2011 року він
отримував пенсію на підставі довідки
Головного управління МВС України в
Київській області про право на
призначення пенсії на пільгових умовах
відповідно до списку № 1, затвердженого
Постановою ради Міністрів СРСР № 1173
від 22.08.1956 року.

Крім того, при видачі іншої довідки від
30.06.2010 року відповідач безпідставно
виключив з розрахунку відомості про
нарахування посадового окладу та
окладу за спеціальне звання в
подвоєному розмірі без врахування 5
кратності безпечності і збереженої за
основним місцем роботи заробітної
плати.

Вважаючи, що такі дії відповідача
суперечать Постанові ЦК КПРС, Президії
Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів
СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156,
розпорядженню Ради Міністрів СРСР від
17.05.1986 року № 964-рс та іншим нормативно
правовим-актам ОСОБА_4 заявлено позов
до Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Київській
області, зокрема, про підтвердження з 01
січня 2012 року його право на
нарахування, виплату та фактичне
отримання підвищеного розміру оплати
праці, понад встановлених чинним
законодавством норм, незалежно від
кількості відпрацьованого часу та
відомчої приналежності, за роботу по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС в ІІІ зоні
радіаційної безпеки в м. Прип'ять 26
квітня 1986 року в сумарному розмірі
одноденної тарифної ставки заробітної
плати, з якої нараховується державна
пенсія відповідно до ч. 4 статті 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», що включає подвоєний
оклад за спеціальне звання по
основному місцю роботи, на підставі
Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної
Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС
від 07 травня 1986 року № 524-156 з
урахуванням 5 кратностей нарахувань
заробітної плати (одноденних тарифних
ставок) у співвідношення 4 + 1, згідно
розпорядження Ради Міністрів СРСР від
17 травня 1986 року № 964-рс.

Суд апеляційної інстанції вказану
частину позовних вимог залишив без
розгляду, з огляду на пропуск позивачем
шестимісячного строку звернення до
суду.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи в скасованій Вищим
адміністративним судом України
частині позовних вимог, колегія суддів
виходить з наступного.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, є ліквідатором
аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом
війни ІІ групи.

На період аварії на Чорнобильській АЕС
працював в УВС Київського облвиконкому
на посаді старшого інспектора
інспекторського відділу (штабу), маючи
спеціальне звання - капітан міліції.

Згідно наказу начальника УВС № 069 від
14.08.1986 року «Про виплату кратних
окладів особовому складу, який приймав
участь в заходах по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС» позивач 29 квітня 1986 року в місті
Прип'ять (третій зоні радіаційної
небезпеки) виконував спецзавдання,
пов'язане з розвідкою радіаційної
обстановки в районі 4-го енергоблоку
АЕС та в м. Прип'ять для розрахунку сил і
засобів ОВС, інших відомств щодо
подолання наслідків аварії. Дана
обставина також підтверджується
маршрутним листом, виданим 15.06.2010 року
(додається).

В зв'язку з роботою, що проводилась в
зоні надвисоких радіаційних
випромінювань, позивач отримав
понадрічну дозу опромінювання в
розмірі 26,3 рентген (річна доза - 25,0
рентген). Виконання службового
завдання проводилось без застосування
будь-яких засобів індивідуального
захисту, в тому числі: хімкостюма,
протигаза, протирадіаційних
препаратів (були вилучені за наказом
керівництва УВС з мотивів попередження
паніки серед цивільного населення).

Режим роботи - поденний з короткою
перервою на відпочинок. Харчування
здійснювалося за рахунок місцевих (з
зони аварії) ресурсів. Також, не були
організовані пункти дезактивації, в
тому числі заміна радіоактивного одягу
та спорядження (запроваджені з червня
1986 року).

В результаті опромінювання та різким, в
зв'язку з цим, погіршенням стану
здоров'я, позивач довгий час лікувався
в стаціонарних умовах
Республіканського радіологічного
центру «Пуща-Водиця» (6 місяців),
шпиталі МВС України (реанімаційне
відділення - фільтрація плазми крові),
інших медичних установах м. Києва.
Загалом 16 місяців.

07 липня 1994 року висновком
Військово-лікувальної комісії (ВАК МВС
України) позивач відправлений у
відставку, а з 26 липня 1994 року висновком
Київської МСЕК визнаний інвалідом
війни другої групи (довічно) з втратою 80
% працездатності.

16 вересня 1994 року позивач отримав
посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС
І категорії серія НОМЕР_2 та вкладку до
нього від 25.11.2007 року за НОМЕР_3.

З вищезазначених підстав позивач, у
віці 45 років, працював старшим
викладачем, науковим співробітником
наукового центру Академії МВС України,
однак, втратив можливість подальшого
професійного та кар'єрного росту та
взагалі подальшої трудової діяльності
за спеціальністю, адже характер
захворювання - ураження кори головного
мозку (хронічні головні болі,
запаморочення, втрата пам'яті)
позбавили таких можливостей.

Так, позивач з 07.07.2010 року перебуває на
пенсійному обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва, яке
відмовляється виконувати постанову
Голосіївського районного суду м. Києва
від 27.01.2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27.01.2011 року про призначення та
виплату державної пенсії в розмірі 8-ми
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії в розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком.

До 01.01.2011 року позивач отримував пенсію,
обчислену згідно довідки від 15.06.2010
року, виданої Головним управлінням МВС
України в Київській області -
правонаступником УВС Київського
облвиконкому, про право позивача на
державну пенсію на пільгових умовах
відповідно до Списку № 1, затвердженого
Постановою Ради Міністрів СРСР від 22
серпня 1956 року № 1173, тобто, виходячи з
пільгових умов, що виникли задовго до
Чорнобильської атомної катастрофи.

Однак, колегією суддів під час
дослідження матеріалів справи було
встановлено, що згідно іншої довідки
відповідача №348 від 30.06.2010 року щодо
розрахунку заробітної плати ОСОБА_4 за
роботу, проведену 29 квітня 1986 року в
ІІІ-й зоні радіаційної небезпеки у
місті Прип'ять, всупереч чинних
нормативно-правових актів СРСР та УРСР,
відомчих документів МВС СРСР, МВС УРСР,
УВС Київського облвиконкому,
відповідачем виключені нарахування
посадового окладу та окладу за
спецзвання в подвоєному розмірі без
врахування 5 (п'яти) кратностей
безпечності і збереженої по основному
місцю роботи заробітної плати.

Так, згідно п. 1 Постанови ЦК КПРС
Президіума Верховної Ради СРСР, Ради
Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07.12.1986 року №
524-156 «Про умови оплати праці та
матеріального забезпечення
працівників підприємств та
організацій у зоні ЧАЕС», керівникам
підприємств та організацій було надане
право провадити оплату праці
працівників, безпосередньо зайнятих на
роботах по усуненню наслідків аварії
на ЧАЕС за підвищеними на 100% тарифними
ставками.

У відповідності до вище згаданої
Постанови № 524-156 видана Постанова Ради
міністрів УРСР від 08.05.1986 року № 168-5
«Про умови оплати праці і
матеріального забезпечення робітників
підприємств і організацій зони
Чорнобильської атомної
електростанції», абз. 2 п.п. 1, якої
передбачено: «виплачувати
військовослужбовцям військових частин
і органів КДБ СРСР, а також особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, які
виконують службові обов'язки в зоні
Чорнобильської АЕС, посадові оклади і
оклади по військовому або спеціальному
званню в подвійному розмірі».

Такі постанови про подвоєння розмірів
посадових окладів та окладів за
спецзвання працівникам ОВС були
прийняті по причині очевидної
фінансової дискримінації, адже крім
низьких розмірів ставок посадового
окладу та окладу за спецзвання в розмір
заробітної плати службовців ОВС не
враховувались будь-які інші доплати, в
тому числі: за понаднормовий робочий
день, за святкові і вихідні дні,
суточні, преміальні та ін..

На підставі вищезазначених Постанов,
керуючись Наказом МВС СРСР від 11 травня
1986 року № 130, рішенням Колегії МВС УРСР
від 27.06.1986 року № 433-с, наказом
начальника УВС Київського
облвиконкому «Про виплату кратних
окладів особовому складу, що приймав
участь в заходах по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС» № 069 від 14.08.1986 року, у
відповідності до списків
співробітників, затверджених колегією
МВС УРСР, бухгалтерською службою
відповідача ОСОБА_4 була виплачена
заробітна плата з відповідним
подвоєнням в сумі 500 крб., в тому числі і
посадового окладу (120 крб.*2=240 крб.) та
окладу за спецзвання (130 крб.*2=260 крб.).

В підтвердження даної обставини
позивачем надано розрахунковий лист за
1986 рік.

Право позивача на отримання подвоєних
окладів за посадою та спеціальне
звання підтверджується також чинним
Розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 25.11.1993 року № 1006, яким з
метою соціального захисту колишніх
співробітників апарату МВС - учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, віднесених до
першої категорії, а також тих, які
отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення
в 25 бер і більше, дозволити МВС
перерахувати їх грошове утримання за
період роботи в зоні відчуження із
розрахунку посадових окладів і окладів
за спеціальними званнями, що діяли в
період роботи в зоні Чорнобильської
АЕС, у кратних розмірах відповідно до
зон небезпечності, де вони несли
службу.

Згідно Розпорядження Ради Міністрів
СРСР «Про виділення Міненерго СРСР
додаткового фонду заробітної плати»
від 17.05.1986 року № 964-рс дозволено
керівникам міністерств і відомств,
приймаючим участь в ліквідації аварії,
по узгодженню з головою урядової
комісії, проводити оплату праці
працівників, зайнятих на вказаних
роботах в третій зоні небезпеки в 5
(п'яти) кратному розмірі, в порівнянні з
встановленими діючим законодавством,
нормами, по ІІ-й зоні в
чотирьохкратному розмірі і в І зоні - в
трьохкратному розмірі.

Однак, всупереч вказаного
Розпорядження № 964-рс, відповідач
здійснив розрахунок заробітної плати
позивача з врахуванням 4 (чотирьох)
кратностей, виключивши заробітну
плату, збережену по основному місцю
роботи (м.Київ), до якої включена
доплата за вислугу років - 37,50 крб.

Так, до розрахунків заробітної плати
позивача відповідачем не врахована
сума грошової винагороди (премії) в
розмірі 150 крб. згідно наказу
начальника УВС Київського
облвиконкому «Про заохочення
співробітників, які відзначились при
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС» від 09.05.1986 року №
122.

Так, колегією суддів було встановлено,
що відповідач виключив з переліку,
зазначених у довідці №348 від 30.06.2010 року
нормативно-правові акти, зазначивши
лише Постанову Ради Міністрів УРСР від
10.06.1986 року № 207-7 «Про умови оплати
праці та матеріального забезпечення
працівників підприємств, організацій і
установ, на роботах, пов'язаних з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і запобіганням
забрудненню навколишнього
середовища», чим порушив право
позивача на соціальний захист,
визначений у ст.46 Конституції України,
оскільки з вини відповідача на
підставі невірної довідки про розмір
заробітної плати позивача, в тому
числі, без врахування подвоєних
окладів за посадою та спеціальне
звання, а також коефіцієнту 5 (п'ять).

Разом з цим, Кабінетом Міністрів
України було прийнято Постанову «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011
року №1210, яка набула чинності 01.01.2012
року, яким затверджено Порядок
обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Так, колегією суддів під час
дослідження матеріалів справи було
встановлено, що з 01.01.2012 року державна
пенсія позивача нараховується
Управлінням Пенсійного фонду України у
Голосіївському районі міста Києва на
підставі розрахунків визначених
Постановою «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 23.11.2011 року №1210.

Пунктом 2 Постанови № 1210 Кабінету
Міністрів України встановлено, що
здійснення перерахунку пенсій,
призначених особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
до набрання чинності цією постановою,
за матеріалами пенсійних справ.

Тобто, даною нормою передбачено, що
лише на підставі наявних довідок, які
вже містяться в матеріалах пенсійної
справ відповідач повинен зробити
перерахунок пенсії.

Відповідно до статі 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, Міністерство праці та соціальної
політики України в своєму листі від
06.03.2012 року № 544/20/132-12 надало
роз'яснення, а саме: «...Відомості про
встановлення умов і розмірів оплати
праці та умов їхнього запровадження по
конкретних особах можуть мати, а отже й
надавати виключно підприємства,
установи, організації (далі -
підприємства), де працювали ці особи,
або їхні правонаступники. Згідно
статті 15 цього ж Закону видача довідок
про заробітну плату у період роботи
(служби) з ліквідації наслідків аварії
па Чорнобильській АЕС, а також па
територіях радіоактивного забруднення
здійснюється підприємствами
(військкоматами), які відповідно до ч. 2
ст. 101 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» несусь матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
громадянам або державі внаслідок
несвоєчасного оформлення або подання
пенсійних документів, а також за видачу
недостовірних документів, і
відшкодовують її».

Листом Міністерства праці України від
22.11.1995 року № 09-3815 повідомлялося, що у
разі неправильного нарахування
заробітної плати особам, які брали
участь у роботах по ліквідації
наслідків аварії па ЧАЕС у 1986-1987 роках,
згідно з листом Міністерства праці
України від 29 10.1992 № 09-3751 Міністерства
України у справах захисту населення
від наслідків аварії на ЧАЕС від 29.10.1992
року № 1082/ЗК та Міністерства фінансів
України від 29.10.1992 року № 13-412/308 на
підставі стверджуючих документів
підприємство (організація), яке
відряджало працівника в зону
відчуження (або його правонаступник),
має зробити перерахунок заробітної
плати і надати довідку про новий розмір
заробітної плати в зоні відчуження для
подання до органу Пенсійного Фонду
України за місцем проживання особи -
для перерахунку розміру пенсії.

Отже, з матеріалів справи вбачається,
що розрахунок пенсії ОСОБА_4
здійснювався на підставі довідки
Головного управління МВС України в
Київській № 348 від 30.06.2010 року, яка не
відповідає вимогам чинного
законодавства, а тому, колегія суддів
зазначає, що відповідачем неправомірно
відмовлено у здійсненні перерахунку
сумарного розміру одноденних тарифних
ставок заробітної плати (грошового
забезпечення) ОСОБА_4, з якого
нараховується державна пенсія по
інвалідності, на підставі ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», та яка включає одноденні
тарифні ставки подвоєного посадового
окладу, подвоєного окладу за
спеціальне звання, збереженої по
основному місцю роботи заробітної
плати (грошового забезпечення), з
врахуванням 5-кратностей нарахувань
заробітної плати (тарифних ставок), у
співвідношенні (4+1) у відповідності до
Постанови органів влади СРСР від 07.05.1986
року № 524-156. розпорядження Ради
Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964-рс.
та видати підтверджуючі документи
нового зміст, згідно ст. 15 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
в тому числі: довідку про
нормативно-правове обґрунтування
нарахувань підвищеного розміру
заробітної плати (тарифних ставок) та
довідку про фінансові розрахунки
сумарного розміру підвищеної
заробітної плати (тарифних ставок).

За таких обставин, апеляційна скарга в
частині зобов'язання Головного
управління МВС України в Київській
області, здійснити перерахунок
сумарного розміру одноденних тарифних
ставок заробітної плати (грошового
забезпечення) ОСОБА_4, з якого
нараховується державна пенсія по
інвалідності, на підставі ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», та яка включає одноденні
тарифні ставки подвоєного посадового
окладу, подвоєного окладу за
спеціальне звання, збереженої по
основному місцю роботи заробітної
плати (грошового забезпечення), з
врахуванням 5-кратностей нарахувань
заробітної плати (тарифних ставок), у
співвідношенні (4+1). у відповідності до
Постанови органів влади СРСР від 07.05.1986
№ 524-156. розпорядження Ради Міністрів
СРСР від 17.05.1986 № 964-рс. та видання
підтверджуючих документів нового
змісту, згідно ст. 15 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в тому
числі: довідки про нормативно-правове
обгрунтування нарахувань підвищеного
розміру заробітної плати (тарифних
ставок) та довідки про фінансові
розрахунки сумарного розміру
підвищеної заробітної плати (тарифних
ставок) є необґрунтованою, її доводи не
знайшли свого підтвердження під час
судового розгляду, не спростовують
висновків суду першої інстанції, а тому
у її задоволенні необхідно відмовити, а
рішення суду першої інстанції підлягає
залишенню без змін.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Київській області -
залишити без задоволення, а постанову
Голосіївського районного суду міста
Києва від 21.09.2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 23.05.2014
року.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

О.Є.Пилипенко

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.