Справа № 806/1691/14
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 р.
м.Житомир справа №
806/1691/14

категорія 10.4.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання Галайба
І.Б.,

за участю: представника позивача -
Козачок І.В.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Олевського районного центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю

встановив:

7 квітня 2014 року до Житомирського
окружного адміністративного суду
звернувся Олевський районний центр
зайнятості (далі - Олевський РЦЗ) із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю за період з 4 грудня 2012 року
до 26 липня 2013 року у розмірі 6593 грн 99
коп.

У позовній заяві Олевський РЦЗ вказав,
що ОСОБА_2 у період з 4 грудня 2012 року до
26 липня 2013 року перебувала на обліку як
безробітна та отримувала допомогу по
безробіттю, в той же час, згідно
цивільно-правової угоди, перебувала у
трудових відносинах з ВАТ НАСК "Оранта"
з 11 вересня 2012 року до 21 січня 2013 року.
Про те, що вона є зайнятою особою у
вказаний період, центр зайнятості не
повідомила, у зв'язку з чим не мала
права на отримання допомоги по
безробіттю в сумі 6593 грн 99 коп.
Добровільно кошти відповідач не
повернула. Просить стягнути з ОСОБА_2 на
користь Олевського РЦЗ 6593 грн 99 коп.
допомоги по безробіттю.

Після отримання 17 квітня 2014 року
запитуваної судом інформації про місце
проживання відповідача ухвалами судді
Житомирського окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2014
року відкрито провадження у даній
справі та призначено справу до
судового розгляду.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, у судовому засіданні
пояснила, що ОСОБА_2 11 грудня 2012 року
отримала статус безробітної. Під час
проведення перевірки було виявлено, що
ОСОБА_2 перебувала у трудових
відносинах з ВАТ НАСК "Оранта" з 11
вересня 2012 року до 21 січня 2013 року, про
що під час реєстрації в Олевському РЦЗ
як безробітної не повідомила. Згідно
довідки Олевського РЦЗ від 19 березня 2014
року №211 відповідач за період з 11
грудня 2012 року до 26 липня 2013 року,
отримала дохід в сумі 6593 грн 99 коп.
Таким чином, приховавши своє
працевлаштування ОСОБА_2 отримала
виплачену їй у якості безробітної
допомогу по безробіттю у сумі 6593 грн 99
коп. На підставі чого просила стягнути
вказані кошти з відповідача як
незаконно отримані.

Відповідач у судовому засіданні проти
позовних вимог заперечувала з підстав,
викладених у письмових запереченнях
(а.с.24-27). У судовому засіданні пояснила,
що згідно із цивільно-правовою угодою
від 11 вересня 2012 року №06-05-07/06-45ФО вона
надавала страхові агентські послуги
лише у жовтні та листопаді 2012 року, за
що їй була нарахована винагорода у
розмірі 194 грн 25 коп. При чому
винагорода у розмірі 19 грн 75 коп. за
надані послуги в листопаді 2012 року була
виплачена із запізненням - у грудні 2012
року. Пояснила, що їй було надано статус
безробітної та розпочато виплату
допомоги пізніше ніж вона виконала
роботу, передбачену цивільно-правовою
угодою.

Суд, заслухавши представника позивача
та відповідача, з'ясувавши обставини у
справі та перевіривши їх доказами,
приходить до висновку про задоволення
адміністративного позову частково з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 4 грудня 2012 року
до Олевського РЦЗ звернулася ОСОБА_2 із
заявою про надання статусу
безробітної. У заяві вона просила до
вирішення питання про
працевлаштування надати статус
безробітної з виплатою допомоги по
безробіттю. Одночасно в заяві
зазначила, що в даний час не має
постійного або тимчасового заробітку у
тому числі за договорами
цивільно-правового характеру. (а.с.6).

На підставі вказаної заяви 11 грудня 2012
року ОСОБА_2 надано статус безробітної
та призначено допомогу по безробіттю
(а.с. 4 на звороті, а.с. 5).

Згідно з пунктом 1.2. розділу 1 Порядку
надання допомоги по безробіттю, у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого Наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20 листопада 2000 року №307,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 14 грудня 2000 року за
№915/5136 (далі - Порядок №307), допомога по
безробіттю, у тому числі одноразова її
виплата для організації безробітними
підприємницької діяльності надається
застрахованим та незастрахованим
особам, визнаним у встановленому
порядку безробітними.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України від 1 березня 1991 року №803-XII "Про
зайнятість населення", що був чинним на
момент виникнення спірних
правовідносин, (далі - Закон України
№803-ХІІ) безробітними визнаються
працездатні громадяни працездатного
віку, які через відсутність роботи не
мають заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Згідно з абзацом першим частини 2
статті 36 Закону України від 2 березня 2000
року №1533-ІІІ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" від (далі - Закон
України №1533-ІІІ) застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Відповідно до частини 4 статті 36 Закону
України №1533-ІІІ встановлено, що
незастраховані особи, яким
виплачується забезпечення та
надаються соціальні послуги за цим
Законом, виконують обов'язки та несуть
відповідальність, так як і
застраховані особи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5.5.
Порядку №307 виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
працевлаштування безробітного,
зайняття підприємницькою або іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами.

В Олевському РЦЗ з'явилася інформація,
що ОСОБА_2 не дотрималась
вищезазначених норм законодавства та
не повідомила про обставини, що
впливають на виплату їй допомоги по
безробіттю.

На підставі службової записки
заступника директора Олевського РЦЗ
від 26 листопада 2013 року Олевським РЦЗ
було проведено перевірку щодо
обґрунтованості виплати допомоги по
безробіттю ОСОБА_2, за результатами
якої складено акт розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" від 20 лютого 2014 року №57 (а.с.
7).

Під час розслідування було
встановлено, що відповідно до
відповіді Житомирського обласного
відділення ВАТ НАСК "Оранта"від 12
лютого 2014 року №96 (а.с.10) ОСОБА_2
працювала з 11 вересня 2012 року на ВАТ
НАСК "Оранта" на підставі укладеного 11
вересня 2012 року договору про надання
страхових агентських послуг №06-05-07/45ФО.
Додатковою угодою від 21 січня 2013 року
сторони дійшли згоди розірвати договір
про надання страхових агентських
послуг №06-05-07/45ФО з 21 січня 2013 року. (а.с.
7 на звороті).

Згідно з частиною 3 статі 36 Закону
України №1533-ІІІ відповідальність за
достовірність поданих до
територіального органу центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції, даних
та документів, на підставі яких
приймається рішення щодо реєстрації
безробітного та призначення
матеріального забезпечення, надання
соціальних послуг, покладається на
зареєстрованого безробітного.

Відповідно до пункту 6.14. Порядку №307
якщо під час одержання допомоги по
безробіттю безробітний своєчасно не
подав відомості про обставини, що
впливають на умови її виплати, у тому
числі встановлені під час
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення, з безробітного
стягується сума виплаченої допомоги по
безробіттю з моменту виникнення цих
обставин. Якщо безробітний відмовився
добровільно повернути зазначені кошти,
то питання щодо їх повернення
вирішується у судовому порядку. Сума
виплаченої допомоги по безробіттю
підтверджується відповідною довідкою
центру зайнятості, що підписується
керівником, головним бухгалтером та
скріплюється печаткою.

Згідно з довідкою Олевського РЦЗ від 19
березня 2014 року, за період перебування
ОСОБА_2 на обліку як безробітної, а саме
з 11 грудня 2012 року до 26 липня 2013 року, їй
було виплачено допомогу по безробіттю
у загальному розмірі 6593 грн 99 коп. (а.с.9).

На адресу відповідача Олевським РЦЗ 25
лютого 2014 року №162 було направлено
претензійний лист про необхідність
повернути кошти отримані як допомога
по безробіттю у сумі 6593 грн 99 коп.
(а.с.3-4).

Виходячи з наведеного, сума виплаченої
відповідачу допомоги по безробіттю за
період з грудень 2012 року - січень 2013
року у розмірі 1472 грн 70 коп. є отриманою
за відсутності законних підстав, а
тому, враховуючи відсутність доказів
повернення зазначеної суми центру
зайнятості, суд задовольняє
адміністративний позов в цій частині
та стягує з відповідача зазначену суму
коштів.

Однак, суд не погоджується з доводами
представника позивача стосовно
стягнення з ОСОБА_2, як незаконно
отриманих, коштів допомоги по
безробіттю за період лютий-липень 2013
року на суму 5121 грн 29 коп. та з цього
приводу зазначає наступне.

Згідно з договором №06-05-07/06-45 ФО від 11
вересня 2012 року, укладеним між ВАТ НАСК
"Оранта" та ОСОБА_2 (а.с. 11-13), відповідач
надавала товариству страхові
агентські послуги. Зазначений договір
був розірваний 21 січня 2013 року, про що
свідчить додаткова угода від 21 січня 2013
року до договору №06-05-07/06-45 ФО від 11
вересня 2012 року (а.с. 10 на звороті).

Відповідно до довідки Житомирської
обласної дирекції головного офісу НАСК
"Оранта" комісійна винагорода ОСОБА_2 за
листопад 2012 року нарахована у грудні 2012
року (а.с.31).

Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону
України від 5 липня 2012 року №5067-VI "Про
зайнятість населення" (далі - Закон
України №5067-VI) передбачено, що
зайнятість - не заборонена
законодавством діяльність осіб,
пов'язана із задоволенням їх особистих
та суспільних потреб з метою одержання
доходу (заробітної плати) у грошовій
або іншій формі, а також діяльність
членів однієї сім'ї, які здійснюють
господарську діяльність або працюють у
суб'єктів господарювання, заснованих
на їх власності, у тому числі
безоплатно.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону
України №5067-VI до зайнятого населення
належать особи, які працюють за наймом
на умовах трудового договору
(контракту) або на інших умовах,
передбачених законодавством, особи,
які забезпечують себе роботою
самостійно (у тому числі члени
особистих селянських господарств),
проходять військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Тобто, враховуючи наведене, ОСОБА_2 з
лютого 2013 року до липня 2013 року не
відносилась до категорії зайнятих осіб
у розумінні пункту 7 частини 1 статті 1
та частини 1 статті 4 Закону України
№5067-VI.

Відносно належності відповідача до
категорії зайнятих осіб у період з
лютого 2013 року до липня 2013 року, під час
розгляду справи позивачем не надано
відповідних доказів та не наведено
обставин, які б виключали можливість
отримання відповідачем допомоги у цей
період або вказували на необхідність
нарахування допомоги в іншому розмірі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
44 Закону України №5067-VI зареєстровані
безробітні мають право на матеріальне
забезпечення на випадок безробіття та
соціальні послуги відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" та цього Закону.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 45
Закону України №5067-VI реєстрація
безробітного в територіальному органі
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, припиняється у разі
встановлення факту подання особою
недостовірних даних та документів, на
підставі яких було прийнято рішення
про надання їй статусу безробітного,
призначення (виплати) матеріального
забезпечення на випадок безробіття та
надання соціальних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, а
зокрема відповідно до витягу із наказу
від 11 грудня 2012 року №НТ121211 громадянці
ОСОБА_2 надано статус безробітної та
призначено допомогу по безробіттю з 11
грудня 2012 року (а.с.4 на звороті).

З лютого 2013 року до липня 2013 року
громадянка ОСОБА_2 фактично була
безробітною, її реєстрацію як
безробітної у цей період не було
скасовано, вона мала право на отримання
допомоги по безробіттю у цей період, а
тому суд відмовляє у задоволенні
позовних вимог в частині стягнення
отриманої ОСОБА_2 допомоги по
безробіттю за період з лютого 2013 року
до липня 2013 року.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оскільки фактично статус безробітної
та право на отримання допомоги по
безробіттю громадянкою ОСОБА_2 набуто з
лютого 2013 року то допомога по
безробіттю за період лютий-липень 2013
року отримана відповідачем на законних
підставах.

Враховуючи наведене, суд задовольняє
адміністративний позов частково.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Олевського районного центру
зайнятості 1472 грн 70 коп. отриманої
допомоги по безробіттю за грудень 2012
року та січень 2013 року.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили у
порядку встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції за правилами
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 19
травня 2014 р.