Справа № К/9991/35148/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/35148/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду (далі - УПФ) України в
Совєтському районі Автономної
Республіки (далі - АР) Крим про
покладення обов'язку вчинити певні дії,
за касаційною скаргою УПФ України в
Совєтському районі АР Крим на
постанову Совєтського районного суду
АР Крим від 1 червня 2009 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 10 березня
2010 року, -

встановив:

У квітні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в
суд із позовом до УПФ України в
Совєтському районі АР Крим про
нарахування недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги. Свої
вимоги мотивувала тим, що вона
відноситься до категорії «діти війни»
і відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» має
право на щомісячну державну соціальну
допомогу в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком. Оскільки належна
допомога їй не виплачувалась, просила
поновити пропущений строк для
звернення до суду за захистом
порушених її прав, свобод та інтересів,
зобов'язати УПФ України в Совєтському
районі АР Крим здійснити відповідні
перерахунки за період з 01.01.2006р. по
теперішній час.

Постановою Совєтського районного суду
АР Крим від 01.06.2009р., залишеною без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 10.03.2010р., позов задоволено частково.
Зобов'язано УПФ України в Совєтському
районі АР Крим провести донарахування
та виплату ОСОБА_4 щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
встановленому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
періоди з травня по грудень 2008 року в
сумі 780,40грн. та з січня по квітень 2009
року в сумі 398,40грн. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі УПФ України в
Совєтському районі АР Крим,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та відмовити у
позові.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства (далі -
КАС) України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від
18.11.2004р. №2195-IV дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни в
розумінні ст.1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і має
право на державну соціальну підтримку,
зокрема, відповідно до ст.6 цього
Закону - на підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно п.1 розділу IV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», цей
Закон набрав чинності з 01.01.2006р.

Пунктом 17 ст.77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік»
від 20.12.2005р. №3235-ІV з метою проведення
окремих норм законів у відповідність
із цим Законом зупинено на 2006 рік дію
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Законом України від 19.01.2006р. №3367-IV до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» внесені зміни,
відповідно до яких п.17 ст.77 виключено, а
ст.110 викладена в такій редакції:
«Установити, що пільги дітям війни,
передбачені абзацом сьомим ст.5 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», запроваджуються з 01.01.2006р., а
ст.6, - у 2006 році поетапно, за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету».

Закони України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» від 20.12.2005р. та «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» від
19.01.2006р. не були визнані
неконституційними та діяли протягом 2006
року.

Оскільки до 19.01.2006р. дію ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» було зупинено, а пізніше Кабінет
Міністрів України так і не визначив
порядку виплати 30% надбавки до пенсії
дітям війни й ці пільги фактично
запроваджені не були, то у 2006 році
відповідач не мав підстав проводити
виплату підвищення до пенсії у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п.12 ст.71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19.12.2006р. №489-V з метою приведення окремих
норм законів у відповідність із цим
Законом зупинено на 2007 рік дію ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», з урахуванням ст.111 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік».

Статтею 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
встановлено, що у 2007 році підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, яка виплачується
замість пенсії, відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»), у розмірі 50% від
розміру надбавки, встановленої для
учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007р. №6-рп/2007 визнані такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), зокрема, положення
п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до пп.2 п.41 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від
28.12.2007р. №107-VІ текст ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
викладено в наступній редакції: «Дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни. Ветеранам війни, які мають право
на отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із
законів».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. №10-рп/2008 визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), зокрема, положення
пп.2 п.41 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Зазначені рішення Конституційного
Суду України є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені,
крім того, вони мають преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, оскільки з моменту
ухвалення Конституційним Судом
України рішень щодо
неконституційності п.12 ст.71, ст.111
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» і пп.2 п.41 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
указані правові норми втратили
чинність і застосуванню не підлягали,
то відповідач з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з
22.05.2008р. по 31.12.2008р. повинен був
нараховувати і виплачувати позивачеві
підвищення до пенсії, передбачене ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком.

Статтею 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26.12.2008р. №835-VI Кабінету Міністрів
України було надано право у 2009 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Варто звернути увагу, що названа норма
передбачає встановлення в абсолютних
сумах розміри лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати.
Відповідно її дія не поширюється на
спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком, а не від
розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році
дітям війни підвищення до пенсії
повинні були здійснюватися в розмірі,
встановленому відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

За приписами ч.2 ст.99 КАС України (у
редакції чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України (у
редакції чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом) пропущення
строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову
за умови, якщо на цьому наполягає одна
із сторін.

Оскільки ОСОБА_4 звернулася в суд із цим
позовом лише 28.04.2009р., не надавши
належних доказів поважності причин
пропущення передбаченого
процесуальним законом строку для
звернення до адміністративного суду, а
відповідач наполягав на відмові в
задоволенні позову з цих підстав, то
суд першої інстанції обґрунтовано
застосував наслідки пропущення
позивачем строків звернення до
адміністративного суду.

Однак, задовольняючи позовні вимоги за
періоди з травня по грудень 2008 року та з
січня по квітень 2009 року, суд першої
інстанції не визначив конкретного
періоду, із зазначенням дат, за який УПФ
України в Совєтському районі АР Крим
необхідно здійснити перерахунок та
виплату вказаного підвищення до пенсії
позивачеві, а оскільки ОСОБА_4
звернулася до суду із зазначеним
позовом 28.04.2009р., то з урахуванням
вищевказаних підстав має право на
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком за період з 22.05.2008р.

Крім того, ухвалюючи рішення суд першої
інстанції помилково дійшов до висновку
про зобов'язання УПФ України в
Совєтському районі АР Крим здійснити
ОСОБА_4 виплату соціальної допомоги,
тоді як позивачеві призначена пенсія
за віком, і вона має право на підвищення
до пенсії, а не на соціальну допомогу.

Разом з тим, вирішуючи спір суд
безпідставно обрав такий спосіб
захисту порушених прав позивача, як
стягнення з УПФ України в Совєтському
районі АР Крим доплати до пенсії в
конкретно визначеній грошовій сумі,
оскільки суд не може перебирати на себе
функцію органу, на який законодавством
покладено повноваження щодо
нарахування такої доплати.

При цьому суд не врахував те, що з
огляду на положення статей 21, 105, 162 КАС
України, адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
протиправними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю.

Отже, поза увагою суду першої інстанції
залишилось те, що адміністративний суд
повинен визнавати рішення, дії чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень протиправними і
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону, а не ухвалювати
рішення про визначення конкретних сум.

На зазначені порушення суд апеляційної
інстанції уваги не звернув та не
виправив їх.

Слід зазначити, що ПФ України діє на
підставі Положення «Про Пенсійний фонд
України» і здійснює свої повноваження
через створені в установленому порядку
територіальні управління. Відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV рішення
щодо призначення, донарахування,
перерахунок пенсій приймаються
територіальними органами ПФ України за
місцем проживання пенсіонерів. Отже,
обов'язок щодо нарахування та виплати
підвищення до пенсії позивачеві,
передбаченого ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
покладається на відповідне
територіальне УПФ України за його
місцем проживання, яким в даному
випадку є УПФ України в Совєтському
районі АР Крим.

Крім того, необхідно звернути увагу, що
відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» доплат
до пенсії не може бути причиною
невиконання покладених на УПФ України
зобов'язань, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
в розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Отже, не беруться до уваги доводи
відповідача про неврегульованість
механізму реалізації положень ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» та положень ч.3 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з якої
випливає, що мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є перешкодою
для застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
до обрахування інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком.

Відповідно до ст.229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 229, 230, 232 КАС
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі Автономної Республіки Крим -
задовольнити частково.

Постанову Совєтського районного
суду Автономної Республіки Крим від
1 червня 2009 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 10 березня
2010 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову,
якою позов ОСОБА_4 задовольнити
частково. Визнати протиправною
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в Совєтському районі
Автономної Республіки Крим щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_4
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії на 30% мінімальної
пенсії за віком з розміру,
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за період з 22 травня 2008
року. Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі Автономної Республіки Крим
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого
частиною 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», і провести відповідні
виплати за період з 22 травня 2008 року з
урахуванням здійснених виплат. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.