Справа № 814/476/13-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/476/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Єнтіна А. П.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів -
Шляхтицького О.І.

- Семенюка Г.В.

при секретарі -
Алексєєвої Н.М

представника позивача ФОП ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Ленінському районі м.Миколаєва
Миколаївської області ДПС на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року по справі за адміністративним
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 до скаргу Державної податкової
інспекції у Ленінському районі
м.Миколаєва Миколаївської області ДПС
про скасування податкового
повідомлення - рішення від 21.01.2013 року №
,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась з позовом до
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення - рішення від
21.01.2013 року № . Мотивуючи свої
вимоги тим, що вказане податкове
повідомлення-рішення є безпідставним
та не ґрунтується на нормах
законодавства України.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року позов задоволено. Скасовано
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби від 21.01.2013року №
.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу у якій зазначено, що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватися перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити з наступних підстав.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що в період з 25.12.2012 року по
29.12.2012 року працівниками Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Миколаєва Миколаївської
області Державної податкової служби
було проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 по
фінансово - господарським
взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_4 по
податку на додану вартість за період з
01.10.10р. по 31.12.10р., висновки перевірки
оформлені відповідним актом
№15/17-200- від 09.01.2013 року (а.с. 12-27).

В ході проведення перевірки
встановлено наступні порушення:

Занижено податок на додану вартість та
таким чином штучно сформовано
податковий кредит по контрагенту ФОП
ОСОБА_4, чим порушено пп.7.2.3 п.7.2 ст.7,
пп.7.4.1, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України від
03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (зі змінами та доповненнями),
п.5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Отже, зазначені операції, суперечать
вимогам п.1, п.5 ст.203 Цивільного кодексу
України та є безтоварними, і в силу ст.216
Цивільного кодексу України не
створюють юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані з їх недійсністю,
внаслідок чого за період 01.10.10 по 31.12.10
занижено ПДВ на суму 5616,67 грн., у тому
числі за жовтень 2010р. в розмірі 916,67 грн..
за листопад 2010р. в розмірі 916,67 грн. за
грудень 2010р. в розмірі -3783,33 грн.

За наслідками перевірки Відповідачем
прийнято податкове повідомлення -
рішення № від 21.01.2013 р. про
збільшення суми грошового зобов'язання
з ПДВ на суму 7020,84грн. (у т.ч. штрафні
санкції 1404,17 грн.) (а.с.10).

Як вбачається з акту перевірки,
підставою для збільшення суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість стало виявлення
податковим органом під час перевірки
Позивача отримання останнім
транспортних послуг від ФОП ОСОБА_4

Підставою для здійснення
вищевикладених висновків стало
отримання Відповідачем Акту від 10.08.2011
№ 62/1710/НОМЕР_2 Компаніївського
відділення Долинської МДПІ
Кіровоградської області «Про
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4,
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2) за період з
30.03.2010 року по 31.03.2011 року.

В результаті проведеної невиїзної
документальної перевірки встановлено
порушення: ч. 1 ст.203, 215, 216, 228, 662, 655, 656 ЦК
України в частині недодержання в
момент вчинення правочинів, їх
нікчемності, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними по правочинах
здійснених ФОП ОСОБА_4 з ТОВ
"Агрорегіон-Трейд-7" та ПП
"Електропроммаш" при придбанні послуг,
товару та їх подальшої реалізації.

Крім цього, до Бобринецького МРЕВ ДАІ
направлено запит № 1480 від 14.07.2011 року
про наявність транспортних засобів у
ФОП ОСОБА_4, отримано відповідь про
відсутність транспортних засобів, від
МБТ1 відповідь про наявність
нерухомого майна не надійшла (стор. 6
акту перевірки (а.с.17)).

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов до висновку про
задоволення позовних вимог позивача.

Колегія суддів вважає правильним такий
висновок суду першої інстанції
виходячи з наступного.

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що що між Позивачем та ФОП
ОСОБА_4 19.10.2010р. було укладено договір
про надання послуг по перевезенню
вантажів №1910-01, згідно якого ФОП ОСОБА_4
зобов'язується надавати ФОП ОСОБА_2
послуги по доставці автомобільним
транспортом вантажу в пункт
призначення і видачі його
уповноваженій особі одержувача
вантажу, а ФОП ОСОБА_2 зобов'язується
оплачувати послуги відповідно до умов
договору.

На виконання умов пп.2.2. договору, ФОП
ОСОБА_4 були виписані рахунки-фактури
та податкові накладні. З боку Позивача
підписані акти виконаних робіт та
оплачені в повному обсязі надані
послуги на поточний рахунок ФОП ОСОБА_4

У свою чергу, Позивачем отримувались
транспортні послуги у ФОП ОСОБА_4 з
метою виконання постачання
транспортно-експедиційних послуг для
ТОВ «Новьіе напитки» і ТОВ «Напитки
Плюс», які є виробниками та
відправниками алкогольних напоїв, з
якими Позивачем укладено договори на
перевезення вантажу та відповідно
підписувались товарно - транспортні
накладні..

Всі передбачені зазначеними
договорами підряду підрядні роботи
були виконані підрядником та прийняті
замовником, що підтверджується актами
виконаних робіт та довідками про їх
вартість, рахунками - фактурами
підрядника, платіжними дорученнями
позивача на оплату виконаних робіт,
податковими накладними, даними
бухгалтерського обліку.

Всі зазначені вище документи підписані
та скріплені печатками сторін та мають
всі реквізити як того вимагає чинне
законодавство України.

Відповідно до пп. 7.2.6. п. 7.2 ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість" визначено, що
"податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товар (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту...".

Відповідно до пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а також "... у разі, коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами".

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що свідоцтво платника ПДВ ФОП
ОСОБА_4 видане Компаніївським
відділенням Долинської МДПІ від 07.04.2010
р. № 100278179.

Згідно з реєстраційними даними видами
господарської діяльності суб'єкта
підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4
визначено: 60.24.0 - діяльність
автомобільного вантажного транспорту;
63.11.0- транспортне оброблення вантажів.

Перевіркою встановлено, що фактично,
згідно документів, наданих до
перевірки в період з 30.03.2010 р. по 31.03.2011р.
ФОП ОСОБА_4 надавав транспортні
послуги.

Позивачем надано до матеріалів справи
копії Товаро-транспортних накладних на
переміщення алкогольних напоїв з
відміткою органів Державної
податкової адміністрації про надання
дозволу на виїзд.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не викладено жодних належних та
допустимих доводів про відсутність
фактичного виконання Позивачем
господарських операцій за спірним
правочином, про відсутність витрат
Позивача у спірних правовідносинах,
про несумісність предмету спірних
правочинів з напрямом господарської
діяльності Позивача та ФОП ОСОБА_4, про
відсутність використання Позивачем
отриманих послуг у власній
господарській діяльності, що зумовлює
необґрунтованість висновку
Відповідача про порушення Позивачем
пп.7.2.3 п.7.2 ст.7, пп.7.4.1, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7
Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про
податок на додану вартість» (зі змінами
та доповненнями), п.5 ст. 203 ЦК України.

Крім того, Податковий кодекс України, а
також інші законодавчі акти України не
передбачають обов'язків або прав
одного платника податків вимагати від
іншого суб'єкта господарювання
інформації чи підтвердження фактів
належного подання ними звітності,
сплати податків до бюджету, або
контролювати показники податкової
звітності по ПДВ, або сплату ПДВ іншими
платниками податків.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
16.07.99 р. № 996-XIV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

В силу ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" №996 від 16.07.1999,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. У бухгалтерському та
податковому обліку позивача
податковий кредит, сформований в
податковій декларації, відображений у
податкових накладних. Актом перевірки
не встановлено факту не належного
оформлення даних документів
передбачених Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року №
996, а також Положенням про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженим
Наказом Міністерства фінансів України
№ 88.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідач,
який є суб'єктом владних повноважень,
свою позицію суду не доказав та її не
обґрунтував.

Колегія суддів зазначає, що, податковим
органом не надано документальних
підтверджень відсутності фактичного
виконання позивачем господарських
операцій за спірним договором.

Згідно ч. 1 статті 204 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК
України) правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаним судом
недійсним (презумпція правомірності).

Головною підставою вважати правочин
нікчемним являється її недійсність,
встановлена законом. Саме законом, а не
Актами, які б факти в цьому акті не були
відображені. Вказані ж в Акті висновки
є суто суб'єктивною думкою відповідача,
оскільки були зроблені за відсутності
інформації, яка надається в
передбаченому законодавством порядку.

У зв'язку з цим слід зазначити, що одним
з основних завдань органів державної
податкової служби є здійснення
контролю дотримання податкового
законодавства і надання роз'яснень
законодавства з питань оподаткування
платникам податків. Жодним законом не
передбачено право органу державної
податкової служби самостійно, в
позасудовому порядку, визнавати
нікчемними правочини і дані, вказані
платником податків в податкових
деклараціях.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

За вимогами цивільного законодавства
існує презумпція правомірності
правочину (ст. 204 ЦК України). Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

У складі цивільного правопорушення,
передбаченого ст. 228 ЦК України
міститься обов'язкова ознака -
специфічна мета - порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Наявність мети,
включеної до складу правопорушення
підлягає обов'язковому доведенню.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не надано доказів, а так само судом не
встановлено фактів порушення
конституційних прав чи свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконного
володіння ним внаслідок укладання та
виконання позивачем та ФОП ОСОБА_4
правочинів.

Таким чином, відповідачем не доведено,
а судом першої інстанції ьне
встановлено, наявності мети, завідомо
суперечної інтересам держави і
суспільства, а також існування умислу у
позивача чи його контрагента, як
обов'язкової ознаки для визнання
правочину недійсним та застосування
адміністративно-господарських
санкцій. Хоча факт порушення
публічного порядку повинен бути
доведеним певними засобами
доказування.

Ст. 20 Податкового кодексу України
передбачено, що органам державної
податкової служби України не надано
повноважень щодо визнання тих чи інших
угод (правочинів) недійсними та/або
нікчемними.

Відповідно до роз'яснень, викладених в
пункті 18 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06 листопада 2009 року
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", нікчемними
правочинами в сенсі статті 228
Цивільного кодексу України є
правочини, що посягають на суспільні,
економічні та соціальні основи
держави, зокрема: правочини, спрямовані
на використання всупереч закону
комунальної, державної або приватної
власності; правочини, спрямовані на
незаконне відчуження або незаконне
володіння, користування, розпорядження
об'єктами права власності українського
народу-землею як основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави, її надрами, іншими
природними ресурсами (стаття 14
Конституції України); правочини щодо
відчуження викраденого майна;
правочини, що порушують правовий режим
вилучених з обігу або обмежених в обігу
об'єктів цивільного права тощо. Усі
інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок. При кваліфікації
правочину за статтею 228 Цивільного
кодексу України має враховуватися
вина, яка виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

Надаючи таку оцінку господарським
правовідносинам, податковий орган тим
самим виходить за межі своєї
компетенції щодо недійсності
(нікчемності) таких правочинів.
Податковий орган із стадії визначення
такого правочину недійсним переходить
у надання правової оцінки щодо його
нікчемності, що за своєю правовою
природою мають різне, правове
навантаження. Наводячи позицію про
нікчемність правочину (відсутність
господарських операцій, економічна
необґрунтованість) податковий орган
доводить свою позицію з урахуванням
того, що такі договірні відносини
направлені на порушення публічного
порядку, спрямованого на незаконне
заволодіння майном держави,
безпосередньо шляхом ухилення від
сплати до державного бюджету
обов'язкових платежів, що складають
систему наповнення такого бюджету.

Разом з тим, відповідно до п.198.3 ст.198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

-придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

-придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
фактично висновок Відповідача щодо
«ризикової» діяльності ФОП ОСОБА_4 та
відповідно реальності здійснення
господарських операцій Позивача з ФОП
ОСОБА_4 ґрунтується лише на
припущеннях, без якісного дослідження
всіх первинних документів наданих
Позивачем до перевірки.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
оскаржуваної постанови суд першої
інстанції дійшов вірних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 206 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м.Миколаєва Миколаївської
області ДПС - залишити без задоволення,
а постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року по справі за адміністративним
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 до скаргу Державної податкової
інспекції у Ленінському районі
м.Миколаєва Миколаївської області ДПС
про скасування податкового
повідомлення - рішення від 21.01.2013 року №
,- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 27
травня 2014 року.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.
Судді:
Шляхтицький О.І.

Семенюк Г.В.