Справа № 810/2682/14
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року
810/2682/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді -
Балаклицького А.І., розглянувши в
порядку скороченого провадження в м.
Києві адміністративну справу

за позовомУправління Пенсійного фонду
України в м. Броварах та Броварському
районі Київської областідофізичної
особи-підприємця ОСОБА_1простягнення
заборгованості,

в с т а н о в и в:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Броварах та Броварському районі
Київської області звернулось до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по сплаті
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 1288,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
відповідача наявна заборгованість зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за липень-грудень 2010 року,
що підтверджується карткою особового
рахунку платника та вимогою про сплату
боргу.

26 травня 2014 року до суду надійшли
заперечення на позов, в яких відповідач
стверджує про протиправність вимоги
про сплату боргу від 05.03.2014 №1176 та
просить у задоволенні позову
відмовити.

Згідно з частиною четвертою статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, суддя розглядає справу в
порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі. За результатами
розгляду справи у скороченому
провадженні суддя, оцінивши
повідомлені позивачем, відповідачем
обставини, за наявності достатніх
підстав приймає законне судове
рішення. У разі недостатності
повідомлених позивачем обставин або
якщо за результатами розгляду поданого
відповідачем заперечення суд прийде до
висновку про неможливість ухвалення
законного судового рішення без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі, суд розглядає справу за
загальними правилами цього Кодексу,
про що постановляє ухвалу, яка не
підлягає оскарженню.

Дослідивши надані відповідачем
заперечення на адміністративний позов,
суд дійшов висновку, що вони не
обґрунтовані та такі, що не
спростовують твердження позивача щодо
заявлених позовних вимог.

Розглянувши подані документи і
матеріали, та оцінивши їх у сукупності,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрована як фізична
особа-підприємець 29.06.2010 та як платник
страхових внесків перебуває на обліку
в Управлінні Пенсійного фонду України
в м. Броварах та Броварському районі
Київської області.

Як вбачається з матеріалів справи, за
відповідачем рахується заборгованість
зі сплати страхових внесків у розмірі
1288,80 грн., яка виникла на підставі
розрахунку суми страхових внесків, які
підлягають сплаті фізичними
особами-підприємцями, що обрали
особливий спосіб оподаткування -
єдиний податок, за період
липень-грудень 2010 року.

Згідно зазначеного вище розрахунку,
сума несплачених позивачем страхових
внесків липень-грудень 2010 року складає
1288 грн. 80 коп.

Спеціальними законами, які регулювали
відносини в системі пенсійного
забезпечення в 2010 році був Закон
України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з наступними змінами та
доповненнями (далі - Закон України №1058).

Відповідно до п.п.4 п. 8 Прикінцевих
положень Закону України №1058 фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок), та члени сімей
зазначених осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом.

Сума страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

Згідно п.п.2 п. 8 Прикінцевих положень
Закону України №1058 особи, зазначені в
пунктах 3 і 4 статті 11 Закону №1058
України сплачують страхові внески, що
перераховуються до солідарної системи
на умовах і в порядку, визначених цим
Законом, та в розмірах, передбачених
для платників збору (юридичних і
фізичних осіб) Законом України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування", але не менше мінімального
страхового внеску.

Відповідно до п. 3 ст. 11 Закону України
№1058 загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають:

фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності.

Пунктом 5 статті 14 цього ж Закону
встановлено, що страхувальниками є:
застраховані особи, зазначені в
пунктах 3 і 4 статті 11 та частині першій
статті 12 цього Закону.

Статтею 17 Закону України №1058 визначене
коло прав та обов'язків
страхувальників, серед яких,
відповідно до п. 6 ч. 2 цієї статті
страхувальник зобов'язаний:
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України
№1058 страхувальники зобов'язані
сплачувати страхові внески, нараховані
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше ніж через 20 календарних днів
із дня закінчення цього періоду.
Базовим звітним періодом є: для
страхувальників, зазначених у пункті 5
статті 14 цього Закону, - квартал.

Згідно ч. 2 ст. 106 Закону України №1058
суми страхових внесків, своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій (ч. 2 ст. 106 Закону
України №1058).

Отже, недоїмка за страхувальником
встановлюється після настання однієї з
обставин - або не нарахування
страхувальником сум страхових внесків,
або не сплата у строки, визначені ст. 20
Закону України №1058.

У зв'язку з тим, що статтею 20 Закону
України №1058 для страхувальників, до
яких відноситься фізична
особа-підприємець ОСОБА_1, встановлено
базовий звітний період - квартал,
останньою у зв'язку з несплатою
страхових внесків до 20 жовтня 2010 року
та 20 січня 2011 року допущено порушення
вказаних вище норм.

Відповідно до абз. 5 п. 7 розділу VІІІ
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску
забороняється.

Тобто, застосування норм Закону
України №1058 здійснюється в розрізі
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
№1058 мінімальний страховий внесок - це
сума коштів, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
страхового внеску, встановлених
законом на день отримання заробітної
плати (доходу).

Отже, відповідач, як фізична
особа-підприємець була зобов'язана
сплачувати страхові внески за 3 та 4
квартал 2010 року (щомісячно) у розмірі,
який становить не менше мінімального
розміру страхового внеску, що
визначається як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
страхового внеску, встановлених на
відповідний період.

Відповідно до ст. 53 Закону України "Про
Державний бюджет на 2010 рік" у
липні-вересні 2010 року встановлено
місячний розмір мінімальної
заробітної плати на рівні 888 грн. 00 коп.,
у жовтні-листопаді 2010 року - 907 грн. 00
коп., грудень 2010 року - 922 грн. 00 коп.

Згідно абз. 11 п.п.4.1 п. 4 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 №21-1, розміри
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування встановлюються відповідно
до Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" за ставками: для
платників, зазначених у підпунктах 2.1.1,
2.1.3 та 2.1.5 пункту 2.1 Інструкції, - 33,2
відсотка від сум виплат винагород
фізичним особам за виконання робіт
(послуг) за угодами цивільно-правового
характеру, що підлягають обкладенню
податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п.п.2.1.3 п. 2.1 Інструкції №
21-1 платниками страхових внесків є:
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок).

Таким чином, мінімальний розмір
страхового внеску для фізичних осіб -
підприємців становить:

- за ІІІ-й квартал 2010 року - 888 х 33,2% = 294
грн. 82 коп. за липень 2010 року та в такому
ж розмірі за серпень-вересень 2010 року,
або 884 грн. 46 коп. за квартал;

- за ІV-й квартал 2010 року - 907 х 33,2% = 301 грн.
12 коп. за жовтень 2010 року та в такому ж
розмірі за листопад 2010 року, та 922 х 33,2% =
306 грн. 10 коп. за грудень 2010 року, або 908
грн. 34 коп. за квартал.

Оскільки відповідач сплачував єдиний
податок позивачем на підставі абз. 8 ч. 2
Указу Президента України "Про внесення
змін до Указу Президента України від 3
липня 1998 року №727 "Про спрощену
систему-оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" від 28.06.1999 №746/99 та
Указу Президента України від 3 липня 1998
року №727 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" було
зараховано в рахунок сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування з липня по грудень 2010 року
в сумі 504,00 грн.

Отже, загальний розмір заборгованості
відповідача становить 1288 грн. 80 коп. (884
грн. 46 коп. + 908 грн. 34 коп. - 5043 грн. 00 коп.).

Згідно ч. 3 ст. 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" територіальні органи
Пенсійного фонду за формою і у строки,
визначені правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.
Протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки
страхувальник зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та суми фінансових
санкцій.

У зв'язку з порушенням відповідачем
платіжної дисципліни та наявністю
заборгованості, позивачем було
виставлено відповідачу вимогу про
сплату боргу від 05.03.2014 №1176 на суму 1288,80
грн.

Вказану вимогу, відповідно до
Рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення,
відповідач отримав 12 березня 2014 року.

Вимога про сплату боргу від 05.03.2014 №1176
відповідачем оскаржена не була,
доказів добровільної сплати суми
грошового зобов'язання за страховими
внесками відповідачем не надано.

Таким чином зазначене грошове
зобов'язання є узгодженим та підлягає
обов'язковому перерахуванню до бюджету
в рахунок погашення боргу.

З приводу заперечень відповідача, суд
зазначає, що у силу пункту 6 частини 2
статті 17 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" страхувальники
зобов'язані нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин, суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій. Територіальні
органи Пенсійного фонду за формою і у
строки, визначені правлінням
Пенсійного фонду, надсилають
страхувальникам, які мають недоїмку,
вимогу про її сплату.

Згідно з частиною третьою статті 106
Закону України № 1058-IV в редакції, яка
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин, у разі якщо
страхувальник, який одержав вимогу
територіального органу Пенсійного
фонду про сплату недоїмки і протягом
десяти робочих днів після її отримання
не сплатив зазначену у вимозі суму
недоїмки разом з застосованою до нього
фінансовою санкцією, включеної до
вимоги, або не узгодив вимогу з
відповідним органом Пенсійного фонду,
або не оскаржив вимогу в судовому
порядку, а також у разі якщо
страхувальник узгодив вимогу, але не
сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів після
отримання узгодженої вимоги,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому законом
порядку і подає вимогу про сплату
недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби. У
зазначених випадках орган Пенсійного
фонду також має право звернутися до
суду чи господарського суду з позовом
про стягнення недоїмки.

При цьому, станом на день розгляду
справи відповідач доказів щодо
оскарження вимоги про сплату боргу у
встановленому законом порядку, суду не
надав.

Отже, судом встановлено, що
заборгованість зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідачем не сплачена та складає
1288,80 грн., що підтверджується
матеріалами справи, водночас,
твердження відповідача не
спростовують факт наявності за ним
узгодженого боргу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати з відповідача
не підлягають стягненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
124 Конституції України, статтями 69, 70, 71,
94, 158 - 163, 183-2, 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в м. Броварах
та Броварському районі Київської
області - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
на користь Управління Пенсійного фонду
України в м. Броварах та Броварському
районі Київської області
заборгованість по сплаті страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в сумі
1288 (одна тисяча двісті вісімдесят
вісім) грн. 80 коп.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Київський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з моменту отримання копії
постанови.

Суддя
Балаклицький А. І.