Справа № 2-а-3365/08/1813
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2009-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2009 р. Справа №
2-а-3365/08/1813Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Філатова Ю.М.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Водолажської Н.С.

при секретарі судового засідання -
Баглаєнко Я. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Охтирському районі на постанову
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 05.12.2008р. по справі
№ 2-а-3365/08/1813

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Охтирському районі Сумської
області

про стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги за 2006-2008
роки відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
в Охтирському районі Сумської області,
в якому просить відновити пропущений
строк звернення за захистом порушених
прав, свобод та інтересів, зобов'язати
Управління Пенсійного фонду в
Охтирському районі Сумської області
нарахувати на його користь недоплачену
щомісячну державну соціальну допомогу
за 2006-2008 роки в сумі 3400, 30 грн.

Постановою Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 05.12.2008р. по
справі № 2-а-3365/08/1813 позов задоволено
частково, визнано бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Охтирському районі Сумської області,
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Охтирському районі
Сумської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року; за період з 22
травня 2008 р. по 05 грудня 2008р. з
підвищенням її на 20 % мінімальної
пенсії за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування».

Відповідач, Управління Пенсійного
фонду України в Охтирському районі
Сумської області, не погодився з
зазначеною постановою суду першої
інстанції, подав апеляційну скаргу.
Свою незгоду мотивує тим, що судом при
прийнятті рішення не було враховано, що
протягом 2007 року на виконання вимог
Рішення Конституційного суду України
від 09.07.2007 року за №6-рп2007 та ст.6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни", не було прийнято жодного
нормативного акту. Таким чином, на
думку відповідача, на законодавчому
рівні залишилось невизначеним питання
щодо органу, на який покладено
обов'язок здійснення виплат підвищення
до пенсії особам, які мають статус
дитини війни, за рахунок яких коштів
повинні здійснюватися ці виплати та
який розмір мінімальної пенсії за
віком необхідно застосовувати при
обчисленні таких доплат. При цьому,
відповідач зазначив, що, задовольняючи
позов, суд першої інстанції
необґрунтовано застосував до спірних
правовідносин ст.28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки розмір
мінімальної пенсії за віком,
встановлений абзацом 1 частини 1 цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсії,
призначених за цим Законом. Також
вказує, що позивачем пропущено
встановлений ст. 99 КАС України строк
звернення до адміністративного суду.
Відповідач просить розглядати скаргу
за відсутності представника в судовому
засіданні.

Позивач заперечень на апеляційну
скаргу не надав, в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
апеляційної скарги був повідомлений
належним чином. У відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України неприбуття у судове
засідання сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час та місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 є дитиною війни та
відповідно до ст.6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" має
право на отримання державної
соціальної підтримки, а саме
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.
Відповідач не здійснює позивачу
зазначені виплати, посилаючись на
відсутність у нього коштів на ці
виплати та на невизначеність
розрахункової величини (мінімальної
пенсії за віком) для розрахунку
підвищень до пенсії категорії
громадян, які мають статус дітей війни.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з Рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року за № 6-рп/2007, яким визнано
неконституційним положення п. 12 ст. 71
Закону України "Про Державний бюджет на
2007 рік" щодо зупинення на 2007 р. дії ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", а також суд виходив з
Рішення Конституційного Суду України
від 22.05.2008 за №10-рп/2008р., у справі за
конституційними поданнями Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень ст.65 розд.1, п.п.61, 62, 63, 66
розд.2, п.3 розд. 3 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" і 101
народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень ст. 67 розд.
1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розд. 2 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008р. та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (справа
щодо предмета та змісту закону про
Державний бюджет України), яким визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним) положення
п.41 розд.2 Закону України "Про Державний
бюджет на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України".

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що відповідно до зазначених рішень
Конституційного Суду України УПФУ в
Охтирському районі з 9.07.2007р. по 31.12.2007р.
та з 22.05.2008р. повинен був діяти у
відповідності з нормою ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" та здійснювати позивачеві
перерахунок пенсії з підвищенням її на
30% мінімальної пенсії за віком з
розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
провести відповідні виплати за період
з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з підвищенням її
на 20% мінімальної пенсії за віком з
розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
провести відповідні виплати за період
з 22 травня 2008 р. по 05 грудня 2008р.

Колегія суддів частково не
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції, виходячи з
наступного. Відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30% мінімальної пенсії
за віком. Згідно ст.7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.
Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України
"Про Державний бюджет на 2007 рік", дію
статті 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", з урахуванням ст. 111
цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 за 6-рп/2007року, у справі за
поданням 46 народних депутатів України
щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень
статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч.1 ст. 66, пп.
7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст.
ст. 98, 101, 103, 111 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік"
(справа про соціальні гарантії
громадян), визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) положення п. 12 ст.71
Закону України "Про Державний бюджет
на 2007 рік", яким зупинено дію ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", з урахуванням ст. 111 цього
Закону.

Рішення Конституційного Суду України у
цій справі має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначеного закону, що визнані
неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене. Відповідно до ч. 2 ст.152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч.2 ст.152
Конституції України та дати ухвалення
рішення Конституційним Судом України
УПФУ в Охтирському районі повинен був
нараховувати та сплачувати позивачу
доплату до пенсії, передбачену ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" з 09.07.2007р., оскільки з
моменту ухвалення Конституційним
Судом України рішення щодо
неконституційності п.12 ст.71 Закону
України "Про Державний бюджет України",
ця норма втратила чинність та не
підлягала застосуванню. Отже,
відповідач з 09.07.2007р. мав діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", нараховувати та
здійснювати позивачу відповідні
доплати.

Відповідно до п. 41 розд. 2 Закону України
"Про Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" текст ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" викладено в наступній редакції:
Дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни. Ветеранам війни, які
мають право на отримання підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, відповідно до цього
Закону та Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" дане підвищення
проводиться за їх вибором згідно з
одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 за №10-рп/2008р., у справі за
конституційними поданнями Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень ст.65 розд.1, п.п. 61, 62, 63,
66 розд.2, п.3 розд.3 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" і 101
народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень ст. 67 розд.1,
п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розд.2 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (справа
щодо предмета та змісту закону про
Державний бюджет України), визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним) положення
п.41 розд.2 Закону України "Про Державний
бюджет на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України".

Рішення Конституційного Суду України у
цій справі також має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначеного закону, що визнані
неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Виходячи із системного аналізу
зазначених норм законодавства, рішення
Конституційного Суді України від
22.05.2008р. та приписів ч.2 ст.152 Конституції
України, відповідач повинен був з
22.05.2008р. нараховувати та сплачувати
позивачу доплату до пенсії,
передбачену ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" в
редакції, яка діяла до 01.01.2008р., оскільки
з моменту ухвалення Конституційним
Судом України рішення щодо
неконституційності п.п.41 розд.2 Закону
України "Про Державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", ця норма
втратила чинність та не підлягала
застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008
року мав діяти у відповідності з
приписами діючої норми ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", нараховувати та здійснювати
позивачу доплату до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
необхідності часткового задоволення
позовних вимог та зобов'язання
відповідача здійснити нарахування
доплати до пенсії з 09.07.2007р.по 31.12.2007р. та
з 22.05.2008р. Проте, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо необхідності
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивача з
підвищенням її на 20% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого
ч.1ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". При цьому колегія суддів
зазначає, що ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" чітко
визначений розмір підвищення пенсії -
30% мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, для захисту прав позивача
слід зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Охтирському районі
здійснити перерахунок пенсії позивача
саме в цьому розмірі, а виплати
провести з урахуванням виплачених сум
в 2008 році.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
дія Законів про бюджет на 2007 та 2008 роки
закінчується 31.12.2007 року та 31.12.2008 року
відповідно.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи
допущені судом порушення норм
матеріального права, вважає, що рішення
суду підлягає скасуванню в частині
зобов'язання УПФУ в Охтирському районі
здійснити перерахунок пенсії позивачу
з підвищенням її на 20 % мінімальної
пенсії за віком за період з 22.05.2008 р. з
прийняттям в цій частині нової
постанови.

Крім того колегія суддів вважає
безпідставними посилання відповідача
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права через
неврахування законодавчої
неврегульованості питання щодо
механізму виплати пенсії, відповідно
до Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»від 18.11.2004 р.,
колегія суддів, вважає хибними, з таких
підстав. Відповідно до статті 64
Конституції України, конституційні
права і свободи людини і громадянина не
можуть бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України.
Згідно ч. 3, 4 ст. 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
звернення до адміністративного суду
для захисту прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.
Забороняється відмова в розгляді та
вирішенні адміністративної справи з
мотивів неповноти, неясності,
суперечливості чи відсутності
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини. Таким чином, доводи
апеляційної скарги в частині
неврегульованості на законодавчому
рівні порядку здійснення доплат
особам, які мають статус дітей війни не
можуть бути підставою для не
здійснення таких виплат або відмови в
задоволенні позову.

Щодо доводів апеляційної скарги про
неможливість застосування до спірних
правовідносин ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»від 09.07.2003 р. та
правильність нарахування доплати до
пенсії згідно розмірів, встановлених у
постанові Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 р. за № 530 «Про деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян», колегія суддів
зазначає наступне. Судом обґрунтовано
було встановлено, що позивач,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»від
18.11.2004 р. має право на отримання доплати
до пенсії у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком. Постановою Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 р. за
№ 530 «Про деякі питання соціального
захисту окремих категорій
громадян»встановлюється не розмір
мінімальної пенсії, з якого
обчислюється доплата особам, які мають
статус «дитини війни», а конкретний
розмір такої доплати, що суперечить
змісту ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»від
18.11.2004 р., якою встановлюється розмір
такої доплати - до 30% мінімальної пенсії
за віком. Відповідно до положень ч. 2 ст.
3 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»державні соціальні
гарантії дітям війни, встановлені цим
Законом, не можуть бути обмежені або
скасовані іншими нормативно-правовими
актами, в тому числі і постановою
Кабінету Міністрів України. За чинним
законодавством розмір мінімальної
пенсії за віком визначається лише за
правилами, передбаченими ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»від
09.07.2003 р., іншого нормативно-правового
акта, який би визначав цей розмір або
встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів
не погоджується з доводами відповідача
про те, що мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом 1 частини 1
статті 28 зазначеного Закону,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсії,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії, встановленої
ст. 46 Конституції України та права на
отримання доплати до пенсії,
передбаченої ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»від
18.11.2004 р.

Також колегія суддів вважає
безпідставними доводи апеляційної
скарги щодо
невизначеності на законодавчому рівні
питання відносно органу, на який
покладено обов'язок здійснення виплат
підвищення до пенсії особам, які мають
статус дитини війни. Судом першої
інстанції обґрунтовано встановлено, що
позивач перебуває на обліку в
Управління Пенсійного фонду України в
Охтирському районі Сумської області та
відноситься до категорії громадян,
яким встановлено статус «дитина
війни»та відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»позивач має право на отримання
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком. Пенсійний
фонд України діє у відповідності до
Положення Про Пенсійний фонд України,
затвердженого Указом Президента
України від 01.03.2002 року за №121/2001 і
здійснює свої повноваження на підставі
п. 15 зазначеного положення через
створені в установленому порядку його
територіальні управління. Відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»рішення про призначення
та перерахунок пенсій приймаються
районними управліннями Пенсійного
фонду України за місцем проживання
пенсіонерів.

Крім того, колегія суддів, вважає
безпідставним посилання відповідача
на відсутність коштів щодо
забезпечення виплат зазначеної
доплати до пенсії. Статтею 22
Конституції України визначено, що
конституційні права і свободи
гарантуються. Таким чином, держава
взяла на себе зобов'язання забезпечити
реалізацію громадянами своїх
конституційних прав. За змістом ч.1 ст. 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у старості та
в інших випадках, передбачених законом.
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни»реалізовано конституційне
право на соціальний захист громадян,
які мають статус «дитини війни», серед
яких їм надано право на отримання 30%
доплати до пенсії. Відповідно до ч. 2 ст.6
Конституції України органи
законодавчої, виконавчої та судової
влади здійснюють свої повноваження у
встановлених Конституцією межах і
відповідно до законів України. Згідно
абз.1 п.1 Положення про Пенсійний фонд
України, затвердженого Указом
Президента України від 01.03.2002 року за
№12/2001 Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади.
Відповідно до зазначеного Положення на
Пенсійний фонд України покладено
обов'язок щодо: призначення пенсії;
підготовки документів для її виплати;
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій.
Пунктом 1.1 Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30.04.2002
року за № 8-2 управління Пенсійного
фонду України у районах, містах і
районах у містах є органами Пенсійного
фонду України, підвідомчими відповідно
головним управлінням цього фонду в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, що разом з
цими управліннями утворюють систему
органів Пенсійного фонду України та
мають завданням -забезпечення
призначення та виплати пенсії. Отже,
обов'язок по нарахуванню та виплати
доплати до пенсії, яка передбачена
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни», покладено саме на органи
Пенсійного фонду України. Враховуючи,
що держава взяла на себе обов'язок щодо
виплати позивачу 30% доплати до пенсії
та поклала виконання цього обов'язку
на центральний орган виконавчої влади
-Пенсійний фонд України, який діє через
свої місцеві органи, що входять в
систему його органів, але вони не
вчинили жодної дії для нарахування цих
коштів та їх виплати, колегія суддів
вважає, що вони не виконали своїх
повноважень без поважних причини.
Виходячи із системного аналізу
приписів Конституції України та
наведених нормативно-правових актів,
колегія суддів вважає безпідставними
посилання відповідача на відсутність
коштів, як на обґрунтування
правомірності невиконання своїх
зобов'язань перед позивачем. Крім того,
відповідачем, в порушення ч. 2 ст.71 КАС
України не доведено та не надано суду
доказів щодо вчинення будь-яких дій для
забезпечення виконання покладеного на
нього обов'язку щодо нарахування та
виплати позивачу доплати до пенсії у
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком. Отже, відсутність коштів у
відповідача, який не вчинив жодної дії
щодо їх отримання для забезпечення
виконання своїх зобов'язань або
невиконання іншим органом виконавчої
влади свого обов'язку щодо виділення
коштів на здійснення позивачу виплат,
гарантованих йому Конституцією
України, не є підставою для відмови в
задоволенні позову та визнання
правомірними дій або бездіяльності
відповідача. Таким чином, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що обов'язок по нарахуванню
та виплаті доплати до пенсії позивача,
передбаченої ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»від
18.11.2004 р. покладено на Управління
Пенсійного фонду України в Охтирському
районі Сумської області, за місцем
проживання позивача.

Щодо доводів відповідачів про
пропущення позивачем строку звернення
до адміністративного суду з позовом,
колегія суддів вважає їх
безпідставними, виходячи з такого.
Порушення прав позивача, за захистом
яких вона звернулася до суду, тривало з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року. Таким чином,
виходячи з наведеного, колегія суддів
не вбачає пропущення позивачем строку
звернення до суду за захистом свого
права щодо отримання доплати до пенсії,
передбаченої ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Отже, колегія суддів дійшла висновку,
що рішення суду першої інстанції через
порушення ним норм матеріального
права, які призвели до ухвалення
неправильного рішення, підлягає
частковому скасуванню з прийняттям
нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4
ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Охтирському
районі задовольнити частково.

Постанову Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 05.12.2008р. по
справі № 2-а-3365/08/1813 скасувати в частині
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Охтирському районі
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її на 20 % мінімальної
пенсії за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та провести
відповідні виплати за період з 22 травня
2008 року по 05 грудня 2008р.

Прийняти в цій частині нову постанову,
якою зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Охтирському районі
здійснити перерахунок ОСОБА_1
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та провести
виплати недоплачених сум за 2008р. з
22.05.2008р. з урахуванням виплачених сум у
2008р.

В іншій частині постанову Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 05.12.2008р. по справі № 2-а-3365/08/1813
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом одного місяця шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Філатов Ю.М.Судді
Мінаєва О.М. Водолажська Н.С.

Повний текст постанови виготовлений
26.06.2009 р.