Справа № 821/1478/14
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/1478/1413
год.40 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Вітічак О.Р.,

за участю:

представників позивача - Сизової В.Ю.,
Бариляк Т.М.,

представника відповідача - Белінської
Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства
"Таврійські нафтові регіони"

до Державна податкова інспекція у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити дії ,

встановив:

Приватне підприємство «Таврійські
нафтові регіони» (далі - позивач)
звернулось до суду з адміністративним
позовом до державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (далі - відповідач), у якому
просить:

- визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення від
18.02.2014р. № , яким позивачу
збільшено грошові зобов'язання з
податку на прибуток на 96.292,0 грн., у тому
числі за основним платежем на 64.195,0 грн.,
№ , яким позивачу збільшено
грошові зобов'язання з податку на
додану вартість на 91.707,0 грн. у тому
числі за основним платежем на 61.138,0 грн.;

- визнати неправомірними дії Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області, які полягають в
зміні в електронній базі даних
"Деталізована інформація по платнику
ПДВ щодо результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України"
показників податкових зобов'язань та
податкового кредиту з ПДВ, які
задекларовані Приватним підприємством
«Таврійські нафтові регіони» за
серпень 2012 року, вчинені на підставі
акту від 03.02.2014р. № 36/21-03-22-06/34668958 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ПП
«Таврійські нафтові регіони» з питання
дотримання вимог податкового
законодавства при взаєморозрахунках з
ПП «Юг Інвест» () та з
контрагентами-покупцями за серпень 2012
року»;

- зобов'язати Державну податкову
інспекцію у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області вилучити з бази даних
"Деталізована інформація по платнику
ПДВ щодо результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України"
інформацію, внесену на підставі акту
від 03.02.2014р. № 36/21-03-22- 06/34668958 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ПП
«Таврійські нафтові регіони» з питання
дотримання вимог податкового
законодавства при взаєморозрахунках з
ПП «Юг Інвест» (СДРПОУ 38151713) та з
контрагентами-покупцями за серпень 2012
року», та поновити Приватному
підприємству «Таврійські нафтові
регіони» відомості щодо
задекларованих податкових зобов'язань
з податку на додану вартість на суму
696006 грн. та податкового кредиту з
податку на додану вартість на суму 757144
грн. за серпень 2012 року.

Представники позивача у судовому
засіданні позов підтримали мотивуючи
тим, що для складення спірних
податкових повідомлень - рішень
відповідач використав незаконні
висновки акту перевірки від 03.02.2014р. №
36/21-03-22-06/34668958. Позивач стверджує, що
додаткове обчислення грошових
зобов'язань з податків за спірними
податковими повідомленнями - рішеннями
стало наслідком визнання відповідачем
недійсними правочинів та документів,
складених при придбані товарів у ПП
«Юг Інвест». Визнання недійсними
правочинів з придбання товарів було
єдиною підставою для визнання
недійсними правочинів з подальшого
продажу цих товарів. На думку позивача,
податкові органи не наділені правами
визнавати недійсними правочини та
документи, що створені по цим
правочинам через те, що вважають що
господарські операції мають ознаки
нереальності здійснення. Позивач
вважає, що такими повноваженнями
наділені судові органи України, без
судового рішення дії відповідача є
протиправними і тому просить скасувати
спірні податкові повідомлення -
рішення. Порушенням своїх прав позивач
також вважає внесення відповідачем
результатів перевірки до електронної
бази даних «Деталізована інформація по
платнику ПДВ щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України», а саме - виключення
показників податкового кредиту та
податкового зобов'язання,
задекларованого позивачем за серпень
2012р., оскільки така інформація
погіршує ділову репутацію та сприяє
відмові контрагентів від подальших
господарських відносин. Через це
позивач просить відновити дані
звітності з ПДВ за серпень 2012 року у
електронній базі даних відповідача.

Представник відповідача проти позову
заперечував і стверджував, що по
відносинам з ПП «Юг Інвест» позивач
уклав фіктивні правочини з метою
уникнення від оподаткування
результатів своєї господарської
діяльності. За даними відповідача, ПП
«ЮГ Інвест» не мав ресурсів для
здійснення господарської діяльності з
постачання ПММ та був створений з метою
надання незаконної податкової вигоди
платникам податків. Доказом цього, на
думку відповідача, є порушення
кримінальної справи за фіктивне
підприємництво у відношенні посадових
осіб ПП «Юг Інвест». Із цих причини
відповідач вважає висновки акту
перевірки та обчислення грошових
зобов'язань за спірними податковими
повідомленнями - рішеннями
правомірними і просить суд відмовити
позивачеві у задоволенні його вимог.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
встановив наступні обставини.

Спірні податкові повідомлення -
рішення складені на підставі висновків
акту документальної позапланової
невиїзної перевірки позивача від
03.02.2014р. № 36/21-03-22-06/34668958 (далі - акт № 36).
За цим актом відображено результати
перевірки позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
взаємовідносинах з ПП «Юг Інвест» та з
контрагентами - покупцями за серпень 2012
року. Висновки акту перевірки № 36 були
відображені відповідачем у базі даних
«Деталізована інформація по платнику
ПДВ щодо результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України» АСІ
«Податковий блок».

Як було встановлено відповідачем під
час перевірки, позивач у серпні 2012 року
сформував податковий кредит від
постачальника ПП «Юг Інвест» на суму
ПДВ 757143,98 грн. та витрати у сумі 3785720,0
грн. для обчислення податку на прибуток
за 9 місяців 2012 року. Для перевірки
відповідачеві були надані податкові та
видаткові накладні, банківські виписки
та товарно-транспортні накладні,
договір на постачання нафтопродуктів.
За договором поставки від 01.08.2012р. ПП
«Юг Інвест» зобов'язувався поставити
позивачеві паливно-мастильні
матеріали, транспортування товарів
мало здійснюватись транспортом
покупця. За наданими
товарно-транспортними накладними
автоперевізником, замовником та
вантажоодержувачем було визначено ПП
«Таврійські нафтові регіони» (позивач
по даній справі).

ДПІ у м. Херсоні було складено акт від
22.08.2013р. №1457/21-03-22-05/38151713 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП «Юг Інвест» щодо
підтвердження господарських відносин
із контрагентами - постачальниками та
контрагентами - покупцями за
січень-грудень 2012 року. Неможливість
проведення перевірки пов'язана з тим,
що ПП «Юг Інвест» не знаходиться за
юридичною адресою, стан платника -
триває процедура припинення. Від ГВПМ
ДПІ у м. Херсоні відповідачем отримано
висновок № 1960/07.50-09 від 08.08.2013р. про
нереальність здійснення господарських
операцій ПП «Юг Інвест» за
серпень-грудень 2012 року. За висновками
податкової міліції ПП «ЮГ Інвест» не
знаходиться за юридичною адресою, у
зазначений період не мало основних
фондів, складських приміщень,
автотранспортних засобів. Відповідач
зазначає, що у відношенні ОСОБА_4
відкрито кримінальне провадження за
ознаками злочину передбаченого ст. 205
КК України (фіктивне підприємництво) за
реєстрацію ПП «Юг Інвест» з метою
проведення безтоварних
фінансово-господарських операцій та
ухилення від сплати податків,
незаконної конвертації безготівкових
коштів у готівкові.

За сукупністю вищезазначених обставин
відповідач дійшов висновку про
відсутність наміру створення правових
наслідків під час вчинення позивачем
правочинів з придбання
пально-мастильних матеріалів у ПП «ЮГ
Інвест». На думку відповідача, такі
угоди носять фіктивний та не реальний
характер, створені з метою штучного
формування податкового кредиту. На
думку відповідача, за відсутності
факту придбання товарів відповідні
суми, визначені у накладних та
податкових накладних, не можуть
включатися до витрат та податкового
кредиту з ПДВ навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів, або сплати грошових коштів.

За висновками відповідача
бухгалтерські документи та податкові
накладні повинні відображати фактично
здійснені господарські операції.
Відповідно до п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку , затвердженого
наказом Мінфіну України від 24.05.1995р. №
88, зареєстровано в Мінюсті України
05.06.1995р. №168/704 забороняється приймати
до виконання первинні документи, що
суперечать законодавству та
нормативним документам і тому
відповідачем не приймаються до уваги
бухгалтерські документи та податкові
накладні, складені ПП «ЮГ Інвест» на
постачання ПММ позивачеві у серпні 2012
року. Використовуючи власний висновок
про фіктивність, (безтоварність) угод
позивача з придбання ПММ у ПП «ЮГ
Інвест» за серпень 2012 року відповідач
вважає, що позивачем по цим операціям
завищені витрати за 9 місяців 2012 року на
3785720,0 грн. та податковий кредит на 757144,0
грн.

Як зазначає відповідач нафтопродукти,
придбання яких задокументоване у ПП
«Юг Інвест», позивачем у серпні 2012 року
було реалізовано СТОВ «Агрофірма
Петродолинське», СТОВ «Агрофірма
Чорноморська», ТОВ «Ахтер», СТОВ
«Берегиня», БПП «Бонус», ТОВ ТД
«Горностаївський Райагрохім», ФОП
ОСОБА_5, ТОВ «Дизель Плюс», ПАТ
«Дніпровська перлина», ТОВ «Іріда», ФОП
Каненберг», ПП «Квант ВЛ», СВК «Лілія»,
ФОП ОСОБА_6, ПП «Орланта», ТОВ «Перша
Таврійська Агроресурсна компанія», ТОВ
«Ранг», СВК «Родина», ПП ТД «Союз
Херсон», ПП «Фея», ПП «Фірма Агроторг»,
СФГ «Харизма», ПП «Юга С», ТОВ «А.С.Д.» .
Відповідач вважає, що з цими покупцями
позивачем відображені безтоварні
господарські операції, які не мають
реального характеру і тому зменшує
доходи у сумі 3480030,0 грн. та податкові
зобов'язання у сумі 696006,0 грн.,
задекларовані позивачем по цим
операціям. Наслідками таких висновків
відповідача було встановлення
заниження грошових зобов'язань з
податку на прибуток на 64195,0 грн. та з ПДВ
на 61138,0 грн. Судових рішень щодо
визнання недійсними правочинів з
придбання ПММ позивачем у серпні 2012
року та наступного продажу їх іншим
споживачам у цьому податкову періоді
відповідачем не надано.

Таким чином висновки відповідача про
невідповідність задекларованих
позивачем доходів, податкових
зобов'язань, витрат та податкового
кредиту за серпень 2012 року пов'язані з
тим, що відповідач не встановив місця
знаходження постачальника ПП «Юг
Інвест» та не зміг провести
документальну перевірку його
господарських відносин із позивачем.
Перевіряючи правомірність формування
показників податкової звітності
позивача за 2012 рік, відповідач
обмежився наявними у нього уривчастими
даними про обставини господарської
діяльності платника податків за
перевірені податкові періоди 2012 року.
При цьому податковий орган зовсім не
прийняв до уваги, що він відповідно до
законодавства України не наділений
повноваженнями визнавати недійсними
правочини та первинні бухгалтерські
документи і податкові накладні,
складені за цими правочинами.

Відповідно до приписів Цивільного
кодексу України правочини створені
без наміру їх реального вчинення - це
фіктивні правочини, які мають
оспорювальний характер і тому
потребують судового рішення для
визнання їх недійсними. Наявність
судового рішення про визнання
недійсними правочинів тягне за собою
недійсність документів, складних по
цим правочинів.

На думку суду, виявлена податковим
органом підозра у фіктивності окремих
господарських операцій не може бути
єдиною підставою для неврахування цих
операцій у складі доходів, податкових
зобов'язань, витрат та податкового
кредиту платника податків. Без
судового рішення по зазначеному
питанню укладені правочини та
документи по цим правочинам є чинними і
можуть враховуватись при
оподаткуванні платників податків.

Відповідно до приписів ст. 139 та 198
Податкового кодексу України витрати
та податковий кредит платника податків
визначається, виходячи з документально
підтверджених витрат на придбання
товарів (робіт, послуг), сплату при
цьому ПДВ, пов'язаних з отриманням
оподатковуваних доходів такого
платника податків.

Із документів, наданих позивачем, судом
вбачається, що для потреб
оподатковуваної діяльності у серпні 2012
року позивач придбав бензини А - 76, А-95
та дизельне паливо у ПП «ЮГ Інвест».
Придбання товарів підтверджується
первинними документами та податковими
накладними, транспортування ПММ
транспортом позивача підтверджено
товарно-транспортними накладними,
подорожніми листами вантажних
автомобілів. Вказані обставини
документування операцій з придбання
товарів у ПП «ЮГ Інвест» підтверджено
відповідачем у акті перевірки № 36, цей
акт не містить зауважень стосовно
оформлення видаткових накладних,
податкових накладних,
товарно-транспортних накладних по цим
операціям.

В той же час, з урахуванням закріпленої
в ст.204 ЦК України презумпції
правомірності правочину, а також
враховуючи вимоги ст.71 КАС України, за
якою обов'язок доказування
правомірності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень покладається на такого
суб'єкта, ДПІ повинна була надати суду
належні та достовірні докази своїх
тверджень про те, що задекларовані
позивачем операції з придбання товарів
у відносинах з ПП «Юг Інвест» в
реальності не виконувались, а мало
місце лише документування цих операцій
з метою завищення валових витрат та
податкового кредиту без фактичного
отримання від цього контрагента
товарів. А оскільки такі дії мають
злочинний характер, то доказом їх
вчинення може бути лише відповідне
рішення, винесене в порядку
кримінально-процесуального
судочинства.

Суд зазначає, що податкове
законодавство України не містить норм,
які б ставили в залежність право
платника податку на формування
податкового кредиту від можливих
порушень податкової дисципліни з боку
його контрагентів, або зобов'язували б
платників податків контролювати
дотримання своїми контрагентами норм
законодавства. Можливі порушення
контрагентами платника податків
податкової дисципліни, у тому числі не
декларування своїх зобов'язань або не
сплата податку до бюджету, ще не є
достатньою підставою для позбавлення
платника податків права на формування
валових витрат та податкового кредиту
з ПДВ по операціям з такими
контрагентами.

Встановлені податковим органом
будь-які факти незаконної діяльності
контрагента платника податків повинні
оцінюватися судом з урахуванням
можливої обізнаності позивача щодо
таких обставин, або наявної у позивача
реальної можливості з'ясувати їх.

Докази, які б підтвердили той факт, що
позивач був обізнаний про обставини
діяльності ПП «Юг Інвест» на момент
проведення з ним господарських
операцій, в матеріалах справи відсутні.

Слід також зазначити, що під час
проведення господарської операції із
суб'єктом господарювання, що має ознаки
фіктивності, платник податків може
бути необізнаним стосовно дійсного
стану правосуб'єктності свого
контрагента і реально отримати товари
(роботи чи послуги) від фізичних осіб,
які діють від імені такого контрагента
і мають наміри порушити податкове
законодавство, або ж бути обізнаним
щодо фіктивності такого контрагента, і
використовувати його з метою
незаконної конвертації грошових
коштів, завищення своїх валових витрат
та податкового кредиту.

При цьому в першому випадку дії
платника податків є добросовісними, і
такими, що не порушують приписи
податкового законодавства, а в другому
випадку його дії є незаконними, що
вичиняються із прямим умислом на
порушення норм податкового
законодавства і тягнуть як податкову,
так і кримінальну відповідальність.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
лише сам факт наявності господарських
відносин з контрагентом, який порушує
податкове законодавство, не може
тягнути за собою негативні наслідки
для платника податків у вигляді
зменшення податкового кредиту чи
валових витрат, оскільки платник
податків може бути необізнаним
стосовно таких порушень та дійсних
намірів тих фізичних осіб, які
представляють його контрагента.

Підсумовуючи викладене, слід дійти
висновку, що за відсутності доказів
проведення посадовими особами чи
представниками позивача фіктивних
господарських операцій з
вищевказаними контрагентами та при
наявності належним чином оформлених
первинних документів по операціям з
ним, висновок ДПІ про завищення
позивачем податкового кредиту та
валових витрат за такими операціями не
може вважатися законним та
обґрунтованим.

Такий висновок узгоджується із
правової позицією Верховного суду
України, яка викладена в постанові від
31.01.2011 року по справі №21-47а10, та з
практикою Європейського суду з прав
людини у справі "Булвес" АД проти
Болгарії та Бізнес Сепорт Сентре проти
Болгарії.

Виходячи з цього, суд приходить до
висновку про правомірність віднесення
результатів господарських операцій
позивача з ПП «ЮГ Інвест» до звітності
з податку на прибуток та з ПДВ за 2012 рік
і тому повністю скасовує спірні
податкові повідомлення - рішення.

На думку суду за відсутності у
відповідача судових рішень про
визнання недійсними правочинів з
придбання та продажу товарів позивача
у серпні 2012 року за наслідками
придбання товарів у ПП «Юг Інвест»
позбавляє права податковий орган
вносити будь-які поправки до
податкової звітності позивача за цей
податковий період. Із цих підстав суд
зобов'язує відповідача відновити у
базі даних Деталізована інформація по
платнику ПДВ щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України» показників
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з ПДВ , які задекларовані
позивачем за серпень 2012.

Як підтвердив представник відповідача
за результатами перевірки ДПІ внесла
зміни до електронної бази даних
"Деталізована інформація по платнику
ПДВ щодо результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України" АІС
"Податковий блок", а саме: зменшила
задекларований позивачем податковий
кредит за серпень 2012р. на 757144,0 грн. та
податкові зобов'язання на 696006,0 грн.,
тобто зменшила до нуля задекларовані
позивачем показники декларації із ПДВ
за результатами господарської
операції позивача із ПП «Юг Інвест» у
серпні 2012р. без прийняття будь-якого
ППР.

Спірне ППР стосується визначення
зобов'язання із ПДВ на суму завищеного
податкового кредиту 61138,0 грн. - вартість
товару, що була реалізована позивачем у
наступному податковому періоді -
вересні 2012р.

Досліджуючи правомірність таких дій
податкового органу, суд відмічає
наступне.

Відповідно до ст.74 ПК України податкова
інформація, зібрана відповідно до
цього Кодексу, може зберігатися та
опрацьовуватися в інформаційних базах
контролюючих органів або
безпосередньо посадовими (службовими)
особами контролюючих органів. Перелік
інформаційних баз, а також форми і
методи опрацювання інформації
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує, державну
податкову і митну політику. Зібрана
податкова інформація та результати її
опрацювання використовуються для
виконання покладених на контролюючі
органи функцій та завдань.

Згідно п.1.3 Методичних рекомендацій
щодо організації та проведення
камеральних перевірок податкової
звітності платників податків, крім
перевірок податкової декларації про
майновий стан і доходи та податкової
декларації платника єдиного податку -
фізичної особи - підприємця,
затверджених наказом Міністерства
доходів і зборів України від 14.06.2013 р. №
165 (далі - Методичні рекомендації Наказу
№ 516), під час реалізації Методичних
рекомендацій використовуються такі
програмні продукти, зокрема,
підсистеми інформаційної системи
"Податковий блок" - "Реєстрація ПП",
"Обробка податкової звітності та
платежів", "Податковий аудит",
"Аналітична система", "Облік платежів".

Пунктом 2.3 Методичних рекомендацій
Наказу № 165, передбачено, що приймання
та обробка податкової звітності з ПДВ
здійснюється відповідно до вимог глави
2 "Податкова звітність" Кодексу, а
згідно пп.2.5.5 п.2.5 - реалізація
матеріалів камеральної перевірки,
прийняття повідомлень-рішень за її
результатами та порядок оскарження її
результатів проводиться у
встановленому порядку.

Спосіб дій органу державної податкової
служби в разі виявлення факту
неправильного обрахування платником
податків податкового зобов'язання
визначений пунктом 54.3 статті 54
Податкового кодексу України,
відповідно до якого контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо,
зокрема, дані перевірок результатів
діяльності платника податків, крім
електронної перевірки, свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до абзаців 1 та 2 пункту 58.1
статті 58 Податкового кодексу України, у
разі коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.
Податкове повідомлення-рішення
містить підставу для такого
нарахування (зменшення) податкового
зобов'язання та/або зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість; посилання на норму
цього Кодексу та/або іншого закону,
контроль за виконанням якого покладено
на контролюючі органи, відповідно до
якої був зроблений розрахунок або
перерахунок грошових зобов'язань
платника податків; суму грошового
зобов'язання, що повинен сплатити
платник податку; суму зменшеного
(збільшеного) бюджетного відшкодування
та/або зменшення від'ємного значення
результатів господарської діяльності
або від'ємного значення суми податку на
додану вартість; граничні строки
сплати грошового зобов'язання та/або
строки виправлення платником податків
показників податкової звітності;
попередження про наслідки несплати
грошового зобов'язання або внесення
виправлень до показників податкової
звітності в установлений строк;
граничні строки, передбачені цим
Кодексом для оскарження податкового
повідомлення-рішення.

Враховуючи положення наведених норм
закону, можна зробити висновок, що у
випадку виявлення факту заниження
платником податків податкового
зобов'язання, так само як і у випадку
виявлення факту завищення платником
податків податкового зобов'язання, в
тому числі і внаслідок декларування не
існуючого об'єкта оподаткування,
податковий орган обтяжений
законодавцем обов'язком прийняти
відповідне податкове повідомлення-
рішення. Іншого порядку дій
податкового органу, як суб'єкта владних
повноважень у спірних правовідносинах,
закон не передбачає.

Вищевикладене узгоджується з позицією
Вищого адміністративного суду України,
яка викладена в ухвалах від 13.02.2013 року
№ К/9991/74156/12, від 24.02.2014р. № № К/800/43379/13,
від 25.04.2014р. № К/800/15049/14.

Крім цього суд відмічає, що відповідно
до п.36.1 ст. 36 ПК України податковим
обов'язком визнається обов'язок
платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи. Пунктом 46.1. ст. 46
ПК України встановлено, що податкова
декларація, розрахунок (далі -
податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Відповідно до ст. 49 ПКУ прийняття
податкової декларації є обов'язком
органу державної податкової служби.
Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пунктами 48.3
та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають
(п.49.8.). Відмова посадової особи органу
державної податкової служби прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин, не визначених цією статтею, у
тому числі висунення будь-яких не
визначених цією статтею передумов щодо
такого прийняття (включаючи зміну
показників такої податкової
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється (п.49.10.). Статтею 50 ПК
України передбачається можливість
внесення змін до податкової звітності
(декларації) виключно самим платником
податків.

Із аналізу зазначених норм ПК України
суд приходить до висновку, що
податковий орган позбавлений будь-якої
можливості вносити зміни до податкової
звітності платника, а висновки про
наслідки здійснення контрольних
заходів щодо цієї звітності можуть
стосуватись лише розміру обчислених
належних до сплати податкових
зобов'язань та дотримання установлених
строків їх сплати. Тобто ДПІ має право
за результатами перевірки обчислити
податкові зобов'язання підприємства із
ПДВ та порівняти їх із вже
задекларованими та зробити відповідні
висновки, за результатами яких, якщо є
підстави, прийняти ППР. Іншого способу
здійснення контрольних функцій ДПІ ПК
України не передбачено.

Комп'ютерна обробка даних у тому числі
із ПДВ у розрізі контрагентів
податковими органами здійснюється на
підставі наказу ДПС України від 14.06.2012р.
№ 516 "Про затвердження Методичних
рекомендацій щодо приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в органах
ДПС України" (далі - Методичні
рекомендації Наказу № 516).

Відповідно до п. 2 Методичних
рекомендацій Наказу № 516 база даних
адресата звітності - база даних в
електронному вигляді, створена в
органах ДПС на основі показників
звітних документів платників податків
та призначена для централізованого
накопичення та багаторазового
використання в інформаційних системах
адресата звітності; звіти, звітність -
документи, які відповідно до
законодавства подаються платниками
податків адресату звітності; адресат
звітності - органи державної
податкової служби.

Суд відмічає, що відповідно до положень
наказів № 516 та № 165 автоматизована
інформаційна система створена
виключно для відображення звітності
самого платника податків та не
передбачає внесенні змін до такої
звітності з ініціативи податкових
органів без прийняття відповідного
ППР.

Таким чином відповідач для
відображення висновків акту № 36 обрав
спосіб не передбачений приписами
податкового законодавства України та
відомчих нормативних документів
податкових органів вищестоящого рівня.

Суд погоджується із позивачем, що
самостійна зміна ДПІ в електронній
базі даних "Деталізована інформація по
платнику ПДВ щодо результатів
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України" АІС "Податковий блок"
показників податкового кредиту та
податкових зобов'язань позивача без
зміни цих показників самим позивачем
шляхом подання уточнюючих декларацій
(розрахунків) або прийняття ППР,
порушує його права та інтереси.

Таким чином судом встановлено, що
відповідач самостійно на підставі акту
№ 36 без прийняття ППР вніс зміни до
податкової звітності позивача та
відобразив такі зміни в базі "АІС
"Податковий блок". Такі дії відповідача
є неправомірними, суд зобов'язує ДПІ у
м. Херсоні відновити у базі даних "АІС
"Податковий блок" суми податкового
кредиту та податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, які позивач
задекларував за серпень 2012 р.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України,
суд -

постановив:

Задовольнити повністю позовні вимоги
Приватного підприємства "Таврійські
нафтові регіони" до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити дії.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
18.02.2014р. № про визначення
зобов'язань із податку на додану
вартість за основним платежем на 61138,0
грн. та за штрафними санкціями на 30569,0
грн., № про визначення
зобов'язань із податку на прибуток за
основним платежем на 64195,0 грн. та за
штрафними санкціями на 32097,0 грн.

Визнати неправомірними дії Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області, які полягають в
зміні в електронній базі даних
"Деталізована інформація по платнику
ПДВ щодо результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України" АІС
"Податковий блок" показників
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з ПДВ, які задекларовані
Приватним підприємством "Таврійські
нафтові регіони" за серпень 2012 року,
вчинені на підставі акту від 03.02.2014р. №
36/21-03-22-06/34668958 "Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПП "Таврійські нафтові
регіони" з питання дотримання вимог
податкового законодавства при
взаєморозрахунках з ПП "Юг Інвест" та з
контрагентами-покупцями за серпень 2012
року".

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області вилучити з бази даних
"Деталізована інформація по платнику
ПДВ щодо результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України" АІС
"Податковий блок" інформацію, внесену
на підставі акту від 03.02.2014р. № 36/21-03-22-
06/34668958 "Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ПП
"Таврійські нафтові регіони" з питання
дотримання вимог податкового
законодавства гіри взаєморозрахунках
з ПП "Юг Інвест" та з
контрагентами-покупцями за серпень 2012
року", та поновити Приватному
підприємству "Таврійські нафтові
регіони" відомості щодо задекларованих
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість на суму 696006,0 грн. та
податкового кредиту з податку на
додану вартість на суму 757144,0 грн. за
серпень 2012 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 02 червня 2014 р.

Суддя
Морська Г.М.

кат. 8.3.1