Справа № 872/13442/13
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2014 рокусправа № 808/3377/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Поплавського В.Ю.

суддів:
Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Манцова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 27 червня 2013
року по справі за позовом Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Мотор Гарант» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

В липні 2011 року Товариство з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Мотор Гарант» (далі - ТзДВ «СК
«Мотор-Гарант») звернулось до суду з
позовом до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів, в якому з
урахуванням уточнень позовних вимог
просило суд визнати нечинними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення № від 19.04.2011
р., № від 12.07.2011 р. у повному
обсязі, а податкове
повідомлення-рішення № від 07.02.2011
р. в частині донарахованого податку на
додану вартість в розмірі 870532,34 грн. та
штрафної санкції в розмірі 217633,00 грн. та
зобов'язати відповідача відобразити в
обліковій картці платника податків
суму 42077,00 грн. як переплату з податку на
додану вартість.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 27 червня 2013
року позовні вимоги задоволено в
повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду,
оскільки вона винесена з порушенням
норм матеріального права та ухвалити
нове рішення по справі, яким відмовити
в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що в період з
15.11.2010 року по 10.01.2011 року посадовими
особами СДПІ по роботі з ВПП у м.
Запоріжжі проведено планову виїзну
перевірку ТзДВ «СК «Мотор-Гарант» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2008 року по 30.09.2010 року.

Перевіркою встановлено порушення: пп.
4.1.6 п. 4.1 ст. 4, пп. 7.2.3 п. 7.2 пп. 7.6.1 п. 7.6 ст. 7,
п. 10.1 ст. 10, п. 16.4 ст. 16 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», в результаті чого
занижено податок на прибуток від
страхової та іншої, ніж страхова
діяльність за перевіряємий період на
суму 21265280,00 грн.; пп. 7.6.1, пп. 7.6.2, пп. 7.6.3 п.
7.6 ст. 7 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого страховою компанією
завищено збиток від операцій з акціями
та іншими корпоративними правами за
перевірений період на загальну суму
56252213,00 грн. (рядок 1 відомостей К2 до
рядка 1.3 додатка К1 до декларації); п. 4.1
п. 4.2 ст. 4, пп. 7.2.3 п. 7.2 та пп. 7.3.1 пп. 7.3, пп.
7.4.1, пп. 7.4.4, п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» на суму податку на додану
вартість 902094,00 грн.

За результатами перевірки складено акт
№ 1/08-07/31154435 від 17.01.2011 року.

На підставі акту перевірки, винесені
податкові повідомлення-рішення: №
від 07.02.2011 р., яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
(податок на прибуток) на 26581600,00 грн., у
т.ч. 21265280,00 грн. за основним платежем та
5316320,00 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами); № від
07.02.2011р., яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання (податок на
додану вартість) на 1121411,25 грн., у т.ч.
897129,00 грн. за основним платежем та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у розмірі 224282,25 грн.; №
від 07.02.2011р., яким позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість на загальну
суму 189036,00 грн. та штрафні санкції на
загальну суму 47259,00 грн.

За результатами оскарження, рішенням
ДПА в Запорізькій області № 1711/10/25-020
від 15.04.2011 р. скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 07.02.2011
р. в частині застосованих штрафних
(фінансових) санкцій з податку на
додану вартість у розмірі 47 259,00 грн., в
задоволені іншої частини скарги -
відмовлено.

19 квітня 2011 р. СДПІ по роботі з ВПП у м.
Запоріжжі винесено податкове
повідомлення-рішення № , яким
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість на
загальну суму 189 036 грн.

За результатами оскарження, рішенням
ДПА України № 12167/6/25-0115 від 04.07.2011 р.
податкове повідомлення-рішення №
від 07.02.2011р. скасовано в частині
включення до валового доходу, який
підлягає оподаткуванню податком на
прибуток за загальною ставкою, 86879100,00
грн. отриманих позивачем за договорами
страхування та перестрахування та суму
штрафних санкцій, нарахованих на
зазначену суму податку. В іншій частині
податкове повідомлення-рішення №
, а також податкові
повідомлення-рішення № , №
залишені без змін, а скарга - без
задоволення.

12 липня 2011 року СДПІ по роботі з ВПП у м.
Запоріжжі винесено податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу нараховано податок на
прибуток на загальну суму 25449,40 грн., у
т.ч. за основним платежем 20359,52 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) 5 089,88 грн.

Щодо позовних вимог про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 07.02.2011 р. в частині
донарахованого податку на додану
вартість в розмірі 870532,34 грн. та
штрафної санкції в розмірі 217633,00 грн.,
апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення цієї частини позовних
вимог з огляду на наступне.

Між ВАТ «Мотор Січ» (постачальник) та
ТзДВ «СК «Мотор-Гарант» (покупець) було
укладено договір купівлі-продажу
товару № 5780/09-К (УСиСР) від 29.09.2009 р., за
яким постачальник зобов'язується
поставити, а покупець сплатити та
прийняти станок трубогнучкий моделі SE
976 з ЧПУ на суму 4 629 333,74 грн. та суму ПДВ
925 866,75 грн.

На виконання договору ВАТ «Мотор Січ»
надано позивачу податкову накладну від
29.09.2009 р. за № 540/1/179.

Факт розрахунку підтверджується
розрахунком № 280 від 29.09.2009 та платіжним
дорученням № 5252 від 28.10.2010 р. на
загальну суму 5 555 200,49 грн.

25 грудня 2009 року між сторонами було
укладено додаткову угоду до даного
договору, якою змінено строк оплати - до
29.12.2010 року.

Як додаток до договору купівлі-продажу
між позивачем та ВАТ «Мотор Січ»
складено акт прийому передачі
обладнання.

Крім того, позивачем було придбано у
ЗАТ «ТБ «Олена» двигун авіаційний АІ - 25
серійний № 5442042 в кількості 1 шт. для
оплати якого надано рахунок-фактуру №
СФ-0000009 від 28.04.2009 для оплати за на суму 1
330 602,76 грн., у т.ч. ПДВ 221 767,13 грн.

На виконання умов поставки № СФ-0000009
від 28.04.2009 року, постачальником надано
податкову накладну № 9 від 28.04.2009 року.

Поставка авіаційного двигуна від ЗАТ
«ТБ «Олена» здійснена 28.04.2009 року на
підставі листа ЗАТ «ТБ «Олена» № 44 від
28.04.2009 року та видаткової накладної №
РН-0000001 від 28.04.2009 року.

Факт оплати підтверджується
платіжними дорученнями № 4612 від 13.08.2010,
№ 4885 від 15.09.2010, № 5212 від 20.10.2010, № 6021 від
04.02.2011, № 6130 від 18.02.2011, № 8757 від 16.03.2012, №
10737 від 22.01.2013, № 77 від 11.02.2013, № 296 від
12.03.2012.

Як випливає зі змісту пункту 1.7 статті 1
Закону України "Про податок на додану
вартість" (який діяв на час виникнення
спірних правовідносин), податковий
кредит - це сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 названого Закону податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

В силу вимог підпункту 7.4.5 пункту 7.4
цієї ж статті Закону не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З наведених законодавчих положень
вбачається, що обов'язковою умовою
виникнення у платника права на
податковий кредит є реальне здійснення
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг), а також оформлення зазначених
операцій необхідними документами
первинного обліку (зокрема,
податковими накладними), що містять
достовірні відомості про обсяг та
зміст господарської операції.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
придбання даного товару направлено на
отримання прибутку, оскільки на
підтвердження обґрунтованості
формування податкового кредиту
представником позивача надано усі
наявні первинні документи та доведено
факт придбання товарів, а тому
позивачем правомірно сформований
податковий кредит.

Також апеляційний суд вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції, про необґрунтованість
доводів відповідача, щодо заниження
позивачем валових доходів на загальну
суму 60797,00 грн., з огляду на наступне.

Так, 21 червня 2006 року між позивачем та
ВАТ «Мотор Січ» (покупець) укладено
договір купівлі-продажу цінних паперів
№ К-20, та 23 червня 2006 року було складено
Акт прийому-передачі цінних паперів.

25 вересня 2008 року між сторонами було
укладено додаткову угоду № 1 до
договору № К-20, відповідно до якої
продавець зобов'язується повернути
покупцю 60797 грн., одержаних за цінні
папери, а покупець зобов'язується
повернути продавцю цінні папери.

У другому кварталі 2006 року ТДВ «СК
«Мотор-Гарант», придбавши за договором
№ К-20 від 21.06.2006р. акції ВАТ
«Турбогідравліка» у ВАТ «Мотор-Січ»,
включило 60 796,00 грн. в доходи окремого
обліку акцій, а у четвертому кварталі
2008 року відповідно до додаткової угоди
про розірвання договору від 10.10.2008р. та
проведення обоюдної реституції,
зменшила тіж ж самі доходи на суму 60797,00
грн., що відображено у коригуючій
декларації, лист № 33 від 06.02.2009р. «Про
пояснення коригування декларації за 9
місяців 2008 року».

Згідно із пп. 4.1.3 п. 4.1 ст. 4 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» валовий доход включає
доходи від операцій, передбачених
статтею 7 цього Закону, відповідно до
пп. 7.6.1 п. 7.6 якої платник податку веде
окремий податковий облік фінансових
результатів операцій з цінними
паперами (у тому числі іпотечними
сертифікатами участі, іпотечними
сертифікатами з фіксованою дохідністю
та сертифікатами фондів операцій з
нерухомістю) і деривативами у розрізі
окремих видів цінних паперів, а також
фондових та товарних деривативів.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов до правильного висновку, що
позивачем включено зазначену суму
доходу від продажу акцій до складу
валових доходів у декларації за перше
півріччя 2006 року, у зв'язку з чим після
розірвання договору купівлі-продажу
цінних паперів шляхом укладення
додаткової угоди від 25.09.2008 р., та
зменшення валових доходів на таку ж
суму у третьому кварталі 2008 року,
порушення у податковому обліку за
даним договором не відбулося.

Також апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції, щодо
правомірності формування позивачем
податкового кредиту при наданні
маркетингових послуг від ТОВ «Таврія
Будпостач», з огляду на наступне.

За договором № 11/08/08-У від 11.08.2008 р. ТДВ
«СК «Мотор Гарант» (замовник) доручає, а
ТОВ «Таврія Будпостач» (виконавець)
зобов'язується провести маркетингові
дослідження ринку будівельних послуг з
метою визначення найбільш оптимальних
варіантів по вибору підрядника,
субпідрядника, проектантів, а також
вивчення ринку будівельних матеріалів
з метою проведення реконструкції
будівлі, яке знаходиться за адресою: м.
Запоріжжя, вул. 8-го Березня, буд. 42.

На виконання вищезазначених умов
договору ТОВ «Таврія Будпостач» надано
позивачу податкову накладну № 30091411 від
30.09.2008 р. за консультаційні послуги на
суму 29526,00 грн., з яких 4921,00 грн. є ПДВ.
Факт оплати за надані послуги
підтверджується платіжним дорученням
№ 1295 від 30.09.2008 р.

Оскільки факт надання маркетингових
послуг підтверджується первинними
документами, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, про
реальність господарської операції та
правомірність формування податкового
кредиту.

Стосовно позовних вимог про
зобов'язання податкового органу
відобразити в обліковій картці
платника податків суму 42 077,00 грн. як
переплату з податку на додану вартість,
апеляційний суд виходить з наступного.

Позивач подавав уточнюючий розрахунок
№ 12009 від 30.09.2008 р. та перерахував до
бюджету 42077,00 грн. 29.09.2008 р. по
зобов'язанням з податку на додану
вартість за минулі податкові періоди
відповідно до податкового
повідомлення-рішення № /3 від
26.06.2009 р.

Відповідач вважає, що ця сума була
перерахована в рахунок сплати
податкового зобов'язання з ПДВ за
вересень 2008 року.

Проте, як встановлено судом першої
інстанції, у ТДВ «СК «Мотор-Гарант» у
вересні 2008 року не було зобов'язань з
ПДВ, що підтверджується матеріалами
Акту перевірки і таким чином 42 077,00 грн.
фактично переплачено до держбюджету.

Разом з тим, податковий орган це не
зазначив та не відобразив в обліковій
картці платника податків суму 42077,00 грн.
як переплату з податку на додану
вартість, чим допустив порушення прав
позивача.

Враховуючи викладене апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення було прийнято в
результаті необґрунтованих висновків
викладених в акті перевірки, у зв'язку з
чим такі рішення підлягають скасуванню
як прийняті з порушенням норм чинного
законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, оскільки при
розгляді справи судом першої
інстанції, повно, всебічно та в межах
заявлених вимог, з'ясовано обставини
справи, надано належну оцінку наявним у
справі доказам, правильно вирішено
питання щодо правовідносин, зумовлених
встановленими фактами, та вирішено
справу, а тому апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України,
суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 27 червня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 14 травня 2014
року.

Головуючий:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
Д.В. Чепурнов