Справа № 804/5000/14
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 р. Справа № 804/5000/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді - Коренева А.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську в
приміщенні Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Управління пенсійного фонду України в
м. Жовті Води Дніпропетровської
області (далі - позивач) до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Жовті Води
(далі - відповідач) про зобов'язання
вчинити певні дії та сплатити
заборгованість, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Жовті Води про
зобов'язання включити до актів
щомісячної звірки витрати на ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, які отримують пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.02.14 по 28.02.14
та сплатити заборгованість в розмірі
733,43 грн. В судове засідання представник
позивача не з'явився, направив до суду
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Відповідач правом участі в судовому
засіданні не скористався, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином (а.с.30), причини неявки не
повідомив, направив до суду
заперечення проти позову, в яких просив
відмовити в його задоволені (а.с.31-35).

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

З огляду на приписи ст.41, ст.122, ст.128 КАС
України суд вважає за можливе
здійснити судовий розгляд справи в
порядку письмового провадження за
наявними у справі доказами, які повно
та всебічно висвітлюють обставини
спірних правовідносин, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального засобу не
здійснюється.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень, дослідивши зібрані по
справі докази в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, при винесені рішення
виходить з наступних підстав та
мотивів.

Як встановлено судом в ході вирішення
справи, спірна сума, відносно якої
позивачем заявлена вимога щодо
зобов'язання відповідача прийняти її
до заліку та сплатити є сумою пенсій,
виплачених особам у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
01.02.14 по 28.02.14.

Суд відмічає, що принципи та загальні
правові, фінансові та організаційні
засади загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян в Україні врегульовані
положеннями Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
14.01.98 №16/98-ВР (далі - Основи), відповідно
до яких, залежно від страхового
випадку, визначені наступні види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: - пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням; -
медичне страхування; - страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності; -
страхування на випадок безробіття; -
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (ст. 4 Основ).

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: - пенсійне
страхування; - страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням; -
медичне страхування; - страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності; -
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: - пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: - профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасові непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання тощо.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, наведено у статті 21 Закону
№1105-XIV. Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Статтею 81 Закону №1788-ХІІ визначено, що
надання та виплата пенсій, у тому числі
пенсій по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, здійснюється органами
ПФУ. Механізм відшкодування Фондом
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено відповідним
Порядком.

Згідно з пунктом 4 Порядку
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Закону №
1105-XIV, Закону № 1788-ХІІ та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
допомога надавалася пенсіонеру, який
одержував вищезазначену пенсію;
допомога на поховання сім"ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію; сума витрат ПФУ з виплати і
доставки зазначених пенсій.

За викладених обставин суд доходить до
висновку, що спірна сума підлягає
відшкодуванню відповідачем.

Також суд відмічає, що відповідно до
правової позиції Верховного Суду
України, викладеній у постанові від 20
березня 2007 року у справі № 21-1087во06,
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом внаслідок нещасного випадку
на виробництві на території колишніх
республік СРСР (пенсію у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання), а в разі виплати такої
пенсії органами Пенсійного фонду
України - відшкодувати останньому
витрати, є Фонд соціального
страхування.

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача прийняти до
заліку спірну суму суд зазначає таке.
Зазначений спосіб захисту
(відновлення) порушеного права є таким,
що не відповідає змісту прав
Управління ПФУ щодо відшкодування
понесених ним витрат. Так, Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04.03.03 № 5-4/4, не
врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків розраховано
на відсутність спору. Згаданий Порядок
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом №1105, у
тому числі добровільно застраховані,
та потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

У випадку відсутності згоди на
підписання актів та прийняття до
заліку певних сум з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, що має місце у
спірних правовідносинах, вимоги про
відшкодування таких сум вирішуються в
судовому порядку шляхом пред'явлення
позову про стягнення (відшкодування)
цих сум, а не шляхом пред'явлення вимог
про зобов'язання прийняти до заліку сум
виплачених пенсій або включити їх до
актів звірки.

Даний висновок відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
висловленій, зокрема, у його рішенні
від 20.05.07, прийнятому у справі за
позовом Управління ПФУ у
Великобагачанському районі
Полтавської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Великобагачанському та
Решетилівському районах Полтавської
області про зобов'язання прийняти до
заліку та відшкодування суми, та у
рішенні від 30.09.08, прийнятому у справі
№21-2577во07 за позовом УПФУ до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Глибоцькому районі
Чернівецької області про зобов'язання
вчинити дії (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/3399576).

Доводи відповідача, що саме Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду Україну, є
помилковими. Так, відповідно до ст.18
Закону №1105 відділення в районах і
містах обласного значення є робочими
органами виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків, яка, в свою чергу, є постійно
діючим виконавчим органом правління
Фонду, підзвітною правлінню Фонду,
проводить свою діяльність від імені
Фонду у межах та в порядку, що
визначаються його статутом і
Положенням про виконавчу дирекцію
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків. Таким чином,
основним завданням відділення є, в тому
числі, забезпечення сталого
фінансування системи страхування від
нещасного випадку на відповідній
території.

Крім того, суд звертає увагу на
положення ст.244-2 КАС України відповідно
до яких рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковими для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїх діяльності
нормативно-правові акт, що містить
зазначені норми права та для всіх судів
України. Суди зобов'язані привести свою
судову практику у відповідність з
рішенням Верховного суду України. З
огляду на зміст наведеної норми
процесуального права суд не вбачає
підстав для неврахування під час
розгляду даної справи постанову
Верховного Суду України від 20.03.07,
прийняту у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Великобагачанському та
Решетилівському районах Полтавської
області про зобов'язання прийняти до
заліку та відшкодування суми, а також
постанову Верховного Суду України від
05.12.11, прийняту у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Маньківському районі Черкаської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Тальнівському
районі про зобов'язання вчинити дії.
Згідно з правовою позицією Верховного
Суду України, викладеною в означених
постановах, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків. З
огляду на викладену позицію Верховний
Суд України залишив без змін постанову
Вищого адміністративного суду України
постановою від 14.07.11, якою з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
стягнуто на користь УПФУ витрати із
виплати та доставки пенсій по
інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР.

Враховуючи наведене, позовні вимоги
щодо зобов'язання відповідача прийняту
до заліку суму пенсії в розмірі 733,43 грн.
є безпідставними та ґрунтуються на
помилковому розумінні вищенаведених
положень чинного законодавства, а
відтак задоволенню не підлягають.
Позовні вимоги в частині зобов'язання
відповідача сплатити заборгованість в
розмірі 733,43 грн. підлягають
задоволенню, оскільки, як вбачається з
матеріалів справи та не заперечується
відповідачем, відділення Фонду не
надало згоди на підписання актів
звірки, направлених на його адресу
позивачем за правилами, визначеними
Порядком №5-4/4, з підстав, наведених у
запереченнях проти позову.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 72, 94, 160-163, 167, 186
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Зобов'язати відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Жовті Води
сплатити заборгованість з витрат на
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які отримують
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
01.02.14 по 28.02.14, в розмірі 733 грн. (сімсот
тридцять три гривні) 43 коп.

В задоволені іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду відповідно до
ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
згідно зі ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя А.О. Коренев