Справа № 756/5577/14-а
Суддя: Яценко Н. О.
Дата ухвалення: 2014-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

23.05.2014 Справа № 756/5577/14-а
Номер справи 756/5577/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНОМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 року суддя
Оболонського районного суду міста
Києва Яценко Н.О., розглянувши в
скороченому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Оболонської районної в м.Києві
державної адміністрації про визнання
дій протиправними та зобов*язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого
представника звернувся до суду з
позовом до відповідачів. В
обґрунтування позову вказує, що
учасник ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС , інвалід 2 групи, ОСОБА_1 за
рішенням Медико-соціальної експертної
комісії та згідно з положеннями ст.14
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобилської
катастрофи» від 28.02.1991 року , віднесений
до 1 категорій осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За таких обставин , на підставі
ст.48 Закону України від 28.02.1991 року
позивач має право отримати одноразову
компенсацію як інвалід 2 групи з числа
учасників ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі 45
мінімальних заробітних плат, та як
учасник ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС 1986 року, на той час віднесений до
категорії 2, отримувати щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат. Щорічна
допомога на оздоровлення згідно
положень цієї статті повинна
виплачуватися громадянам за місцем їх
проживання органами соціального
захисту населення. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Також позивач зазначає, що строки
для звернення до адміністративного
суду він не пропустив, адже згідно
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 21
травня 1963 року, до якої приєдналася
Україна з поправками, внесеними
Протоколом про внесення поправок до
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 12
вересня 1997 року, підпунктом і) пункту а)
частини 1 статті VІ передбачено, що
строк позовної давності для звернення
до суду з метою захисту своїх прав на
відшкодування ядерної шкоди,
спричиненої тілесному здоров'ю,
складає тридцять років з дня ядерного
інциденту. Також, статтею 76 Закону
України «Про використання ядерної
енергії та радіаційну безпеку» від 08
лютого 1995 року №39/95-ВР року
встановлено, що право на подання позову
про відшкодування ядерної шкоди,
заподіяної життю і здоров'ю особи не
обмежується строком давності.

Вказує, що на його думку,
відповідачі не здійснювали належний
перерахунок, нарахування та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення і
одноразової компенсації, внаслідок
чого були порушені його права. В
зв*язку з чим просив суд визнати
протиправною бездіяльність та
зобов*язати Управління праці та
соціального захисту населення
Оболонської районної у м.Києві
державної адміністрації здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення, у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, в порядку та на умовах,
визначених положеннями ст.48 Закону
України від 28.02.1991 року за період
починаючи з 1996 року по 2013 рік включно,
що дорівнює 85 розмірам мінімальних
заробітних плат.

Визнати протиправною
бездіяльність та зобов*язати
Управління праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної у м.Києві державної
адміністрації здійснити перерахунок,
нарахувати та виплатити позивачу
одноразову компенсацію, як інваліду 2
групи з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат.

Зобов*язати Управління праці та
соціального захисту населення
Оболонської районної у м.Києві
державної адміністрації в подальшому
нараховувати та виплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
в порядку та на умовах, визначених
положенням ст.48 Закону України від
28.002.1991 року.

Ухвалою суду від 24.04.2014 року
відкрито скорочене провадження в межах
строку звернення до адміністративного
суду визначеного ч.2 ст.99 КАС України, а
позовні вимоги за період з 1996 року по
22.10. 2013 року залишено без розгляду.

Представники відповідача надав
до суду письмові заперечення, в яких
зазначив , що проти наданого позову
заперечує, також просить в задоволенні
позову відмовити, оскільки виплати
проведені в межах визначених Законом.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши наявні докази, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є такими, що
задоволенню не підлягають виходячи з
наступного.

Позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС , інвалід 2
групи,. за рішенням Медико-соціальної
експертної комісії та згідно з
положеннями ст.14 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобилської катастрофи» від 28.02.1991
року , віднесений до 1 категорій осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Стаття 62 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зазначає,
що застосування цього закону
визначається Кабінетом Міністрів
України, рішення якого відповідно до
Конституції України є обов'язковими до
виконання.

Відповідно до ст. 67 вищевказаного
закону конкретні розміри всіх доплат,
пенсій і компенсацій підвищуються
Кабінетом Міністрів України
відповідно до зміни індексу вартості
життя і зростання мінімальної
заробітної плати.

Пунктом 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» установлено, що
норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31,
37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного Фонду України на 2013
рік.

Згідно з бюджетними
призначеннями Кабінет Міністрів
України встановлює розмір окремих
видів компенсацій і допомог , зокрема у
розмірах передбачених постановою
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобилської катастрофи» одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, які стали
інвалідами 2 групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи ,
виплачується в розмірі 289 грн. 40 коп.

Відповідно до п.3.1 Положення про
порядок надходження і використання
коштів Фонду для здійснення заходів
щодо ліквідації наслідків
Чорнобилської катастрофи та
соціального захисту населення,
затвердженого наказом Міністерства
України у справах захисту наслення від
наслідків аварії на ЧАЕС від 02.12.1994 року
№ 184/121 , виплата допомоги і компенсацій,
передбачених законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
проводилася працюючим громадянам
підприємствами, установами,
організаціями, військовими частинами ,
де громадяни працюють, навчаються або
несуть службу.

Після прийняття постанови КМУ від
01.07.2002 року № 887 «Про внесення змін до
порядку використання коштів Фонду для
здійснення заходів щодо ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
та соціального захисту населення»,
функції щодо виплати компенсацій та
допомоги працюючим та пенсіонерам
покладені на органи праці та
соціального захисту населення.

Тобто, вказані виплати
відповідачем позивачу не проводилися,
як і не надано доказів, що їх позивач не
отримував за місцем роботи, тому, суд
вбачає за необхідне позовні вимоги
позивача в частині стягнення
одноразової компенсації за шкоду
заподіяну здоров'ю - залишити без
задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Дана норма закону означає,
що за загальним правилом перебіг
строку на звернення до
адміністративного суду починається
від дня виникнення права на
адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Стосовно щорічної одноразової
допомоги на оздоровлення згідно ПКМУ №
562 від 12.07.2005 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2013 рік, то вказана
виплата відповідачем позивачу
нарахована у 2013 році в розмірі 120 грн. і
управлінням згідно з чинним
законодавством в межах своєї
компетенції в 2013 році було виконано
забезпечення виплати щорічної
допомоги на оздоровлення позивачу, як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 1 категорії 2 групи
інвалідності.

Окрім того, не підлягає задоволенню
і вимога про подальше нарахування
виплат на оздоровлення, оскільки суд
вирішує питання про порушене право
особи, а наперед будь-які зобов*язання
покладати не є доцільним.

На підставі викладеного, ст.ст. 8,
19, 46, 95, 117, 150 Конституції України,
Постанови Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
№ 562 від 12.07.2005 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст.ст. 48, 62, 63, 67, 70 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік», підпунктом і) пункту а)
частини 1 статті VІ Віденської
конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 21
травня 1963 року з поправками, внесеними
Протоколом про внесення поправок до
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 12
вересня 1997 року, ст. 76, 90 Закону України
«Про використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку», керуючись ст.ст. 3,
6-9, 69-71, 99, 100, 158-163, 167,183-2 КАС України, суд -

П О
С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної в м.Києві державної
адміністрації про визнання дій
протиправними та зобов*язання вчинити
певні дії - відмовити.

Постанова суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
скаргу не було подано. Якщо було подано
апеляційну скаргу постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена
до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Оболонський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
суду апеляційної інстанції.

Суддя