Справа № 810/1863/14
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року № 810/1863/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Лапій С.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Київобленерго» до
Реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
та Державного реєстратора прав на
нерухоме майно ОСОБА_1 про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Київобленерго» звернулось до суду
з позовом, в якому просить визнати
недійсним рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
ОСОБА_1 від 18.11.2013 № 8062737 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зобов'язати реєстраційну
службу Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
прийняти рішення про державну
реєстрацію права приватної власності
позивача на нерухоме майно, а саме:
нежитлове приміщення - підстанцію 35/10
кВ «Гореничі», що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, про що внести запис
про державну реєстрацію до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
позивачем подано всі документи,
необхідні для проведення державної
реєстрації права приватної власності
на нерухоме майно, а тому оскаржуване
рішення про відмову у державній
реєстрації прав є протиправним та
підлягає скасуванню.

Представник позивача звернувся до суду
з письмовим клопотанням, яким
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі, просить позов задовольнити та
розглядати справу за його відсутності.

Державний реєстратор прав на нерухоме
майно ОСОБА_1 письмових пояснень щодо
позовних вимог суду не надала, до
судового засідання не з'явилась, про
час, дату та місце судового розгляду
справи повідомлена належним чином.

Реєстраційна служба
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
надала суду письмові заперечення щодо
позовних вимог, проте явку
представника до судового засідання не
забезпечила, про час, дату та місце
судового розгляду справи повідомлена
належним чином.

Згідно письмових заперечень проти
позову відповідач стверджує, що
оскаржуване рішення є обґрунтованим,
оскільки позивачем не було надано
документів на підтвердження
виникнення чи переходу права власності
на вказане майно.

На підставі ч. 4 ст. 122 та ч. 6 ст. 128 КАС
України судом прийнято рішення про
розгляд справи у порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, судом
встановлено наступне.

Указом Президента України від 04.04.1995 №
282/95 «Про структурну перебудову в
електроенергетичному комплексі
України» Міністерство енергетики і
електрифікації України зобов'язано
створити державні акціонерні
енергопостачальні компанії, зокрема,
Державну акціонерну енергопостачальну
компанію «Київобленерго».

Публічне акціонерне товариство
«Київобленерго» є новим найменуванням
Публічного акціонерного товариства
«АЕС Київобленерго», яке є
правонаступником Закритого
акціонерного товариства «А.Е.С.
Київобленерго». У свою чергу, Закрите
акціонерне товариство «А.Е.С.
Київобленерго» є правонаступником
Відкритого акціонерного товариства
«А.Е.С. Київобленерго». Відкрите
акціонерне товариство «А.Е.С.
Київобленерго» засноване відповідно
до Указу Президента України від 04.04.1995
№ 282/95 та наказу Міністерства
енергетики і електрифікації України
від 02.08.1995 № 141 шляхом перетворення
Державного підприємства
«Київобленерго» у Державну акціонерну
енергопостачальну компанію
«Київобленерго» у формі відкритого
акціонерного товариства, яка за
рішенням загальних зборів акціонерів
від 16.11.2001 змінила назву на Відкрите
акціонерне товариство «А.Е.С.
Київобленерго».

На виконання Рішення Господарського
суду Київської області від 17.03.2005
№ 39/91 Міністерством палива та
енергетики видано Наказ від 21.11.2006 № 452
«Про затвердження Переліку об'єктів
нерухомого майна, що увійшло до
Статутного фонду ЗАТ «А.Е.С.
Київобленерго» під час його
корпоратизації станом на 01.07.1995.

Публічним акціонерним товариством
«Київобленерго» 30.09.2013 подано до
Реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень, додатком до якої є пакет
документів для здійснення державної
реєстрації права власності позивача на
об'єкт нерухомого майна, а саме -
підстанцію 35/10 кВ «Гореничі», що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що
входить до Переліку об'єктів
нерухомого майна, яке увійшло до
Статутного фонду ЗАТ «А.Е.С.
Київобленерго» під час його
корпоратизації станом на 01.07.1995.

Державним реєстратором прав на
нерухоме майно ОСОБА_1 17.10.2013 винесено
Рішення про зупинення розгляду заяви
позивача про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень № 6892936.

Позивачем у межах встановленого
п'ятиденного строку направлено лист
від 15.11.2013 за вих. № 3381 з поясненнями
обставин набуття ним права власності
на вказаний об'єкт нерухомого майна.

Державним реєстратором прав на
нерухоме майно ОСОБА_1 18.11.2013 винесено
Рішення № 8062737 про відмову у Державній
реєстрації прав на нерухоме майно, яким
позивачу відмовлено у державній
реєстрації прав на даний об'єкт
нерухомого майна.

Вважаючи вказане рішення протиправним,
позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Щодо позовних вимог про визнання
недійсним рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
ОСОБА_1 від 18.11.2013 № 8062737 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Статуту
позивача Публічне акціонерне
товариство «Київобленерго» є
юридичною особою за законодавством
України та господарським товариством.

Відповідно до ст. 325 Цивільного кодексу
України суб'єктами права приватної
власності є фізичні та юридичні особи.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
господарські товариства», ст. 115
Цивільного кодексу України та ст. 85
Господарського кодексу України
господарське товариство є власником
майна, переданого йому учасником у
власність як вклад до статутного
(складеного) капіталу.

Аналогічна правова позиція міститься у
Постанові Судової палати у
господарських справах Верховного Суду
України від 07.11.2006 у справі № 7/61-75, а
саме - будь-яке майно, що передано
учасниками як вклад до господарського
товариства і включене до його
статутного капіталу, є часткою
учасника в ньому та стає власністю
товариства.

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу
України державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом. Порядок
проведення державної реєстрації прав
на нерухомість та підстави відмови в
ній встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: 1) право власності на нерухоме
майно; 2) право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; 3) інші речові права
відповідно до закону; 4) податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження. Речові права
на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2
і 3 частини першої цієї статті, є
похідними і реєструються після
державної реєстрації права власності
на таке майно. Право власності на
підприємство як єдиний майновий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду (їх окремі частини) може бути
зареєстровано незалежно від того, чи
зареєстровано право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розташовані. Право власності на
квартиру, житлове та нежитлове
приміщення може бути зареєстровано
незалежно від того, чи зареєстровано
право власності на житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), в
яких вони розташовані.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, що
підтверджує виникнення права
власності при здійсненні державної
реєстрації прав на нерухоме майно,
видається юридичним особам у разі
внесення до статутного фонду
(статутного або складеного капіталу)
об'єктів нерухомого майна їх
засновниками (учасниками). Частиною 2
цієї статті передбачено, що свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
підписується державним реєстратором і
засвідчується печаткою.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень»
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: договорів, укладених у
порядку, встановленому законом;
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; свідоцтв про право
власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Як встановлено судом, Державним
реєстратором прав на нерухоме майно
ОСОБА_1 видано позивачу картку прийому
заяви про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень із зазначенням переліку
документів, які були подані до
Реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
а саме - копії реєстраційних та
статутних документів ПАТ
«Київобленерго»; технічний паспорт на
нежитлове приміщення - підстанцію 35/10
кВ «Гореничі», що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 виданий 12.07.2012; копію
наказу Міністерства енергетики та
електрифікації України № 59 від 31.03.1995;
копію наказу Міністерства енергетики
та електрифікації України № 141 від
02.08.1995; копію наказу ВАТ
«Київобленерго» № 167 від 05.05.2000; копію
наказу ВАТ «А.Е.С. Київобленерго» № 22
від 30.01.2002; копію наказу Міністерства
палива та енергетики від 21.11.2006 № 452
«Про затвердження Переліку нерухомого
майна, що увійшло до Статутного фонду
ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» під час його
корпоратизації станом на 01.07.1995; Витяг з
Переліку нерухомого майна, що увійшло
до Статутного фонду ЗАТ «А.Е.С.
Київобленерго» під час його
корпоратизації станом на 01.07.1995 у в
якому зазначено нежитлове приміщення -
підстанцію 35/10 кВ «Гореничі», що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;
рішення Господарського суду м. Києва
від 17.03.2005 № 39/91.

Відповідно до п. 27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно, та
їх обтяжень, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011
№ 703 (далі - Порядок № 703 ),
чинного на момент подання заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, є
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане державним
реєстратором відповідно до цього
Порядку. Пунктом 42 Порядку № 703
встановлено, що державний реєстратор у
встановлених законом випадках за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію видає свідоцтво
про право власності на нерухоме майно,
на підставі якого проводить державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

Відповідно до п. 50 Порядку № 703 для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у зв'язку з внесенням
до статутного (складеного) капіталу
(статутного фонду) юридичної особи
нерухомого майна заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 27-29 і
31 цього Порядку, подає органові
державної реєстрації прав акт
приймання-передачі об'єкта нерухомого
майна або інший документ, що
підтверджує факт передачі такого майна
до статутного (складеного) капіталу
(статутного фонду) юридичної особи.

Відповідно до абз. 2 п. 50 Порядку № 703 у
разі коли внесення нерухомого майна до
статутного (складеного) капіталу
(статутного фонду) юридичної особи
здійснюється іншою юридичною особою,
заявник, крім документів, що зазначені
в абзаці першому цього пункту, подає
органові державної реєстрації прав
рішення про внесення нерухомого майна
до статутного (складеного) капіталу
(статутного фонду) юридичної особи,
прийняте уповноваженим органом
управління такої юридичної особи.

Відповідним рішенням про внесення
нерухомого майна до статутного
капіталу (фонду) у даному випадку є
Наказ Міністерства палива та
енергетики від 21.11.2006 № 452 «Про
затвердження переліку нерухомого
майна ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго», що
увійшло до Статутного фонду ЗАТ «А.Е.С.
Київобленерго» під час його
корпоратизації станом на 01.07.1995.

Оформлення права власності на об'єкти
нерухомості, які були збудовані до
набрання чинності постановою Кабінету
Міністрів України від 05.08.1992 № 449,
здійснюється з урахуванням положень
постанови Ради Міністрів УРСР від
12.03.1981 № 125 «Про прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів».

З викладеного слідує, що поданий
позивачем Витяг з Переліку нерухомого
майна, що увійшло до Статутного фонду
ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» під час його
корпоратизації станом на 01.07.1995, та
технічний паспорт на вказане нежитлове
приміщення є належними та достатніми
документами для проведення державної
реєстрації прав у розумінні п. 50
Порядку № 703, якими підтверджується
факт передачі майна до статутного
капіталу (фонду) юридичної особи та
відповідає переліку документів,
визначених Порядком № 703, на підставі
яких проводиться державна реєстрація
права власності на нерухоме майно.

Отже, позивачем подано всі необхідні
документи для здійснення реєстрації
права власності на вказаний вище об'єкт
нерухомості.

Відповідно до ч. 7 ст. 16 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав проводиться
на підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи.

Частиною 4 ст. 9 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
визначено, що державний реєстратор
самостійно приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такий
реєстрації.

Пунктом 23 Порядку № 703 визначено, що
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Виключний перелік підстав для відмови
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень визначений у ч. 1 ст. 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», а частиною 4 даної статті
прямо заборонено відмовляти у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень з підстав, не передбачених цим
Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» Державна реєстрація прав є
обов'язковою, інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що оскаржуване рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
ОСОБА_1 від 18.11.2013 № 8062737 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень є протиправним та підлягає
скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
прийняти рішення про державну
реєстрацію права приватної власності
позивача на нерухоме майно, а саме:
нежитлове приміщення - підстанцію 35/10
кВ «Гореничі», що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, про що внести запис
про державну реєстрацію до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
суд зазначає наступне.

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав є публічною,
проводиться органом державної
реєстрації прав, який зобов'язаний
надавати інформацію про зареєстровані
права та їх обтяження в порядку,
встановленому цим Законом.

Частиною 4 ст. 9 цього ж Закону
визначено, що державний реєстратор
самостійно приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такій
реєстрації. Втручання будь-яких
органів, посадових і службових осіб,
громадян та їх об'єднань у діяльність
державного реєстратора, пов'язану з
проведенням державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Отже, прийняття рішення про державну
реєстрацію права приватної власності
відноситься до виключної компетенції
органів державної реєстрації прав,
тому судом при розгляді справ про
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких органів не можуть
прийматись рішення про зобов'язання
здійснити реєстрацію права власності.

З викладеного слідує, що позовні вимоги
в цій частині задоволенню не
підлягають.

У той же час суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

З урахуванням встановлення судом
протиправності рішення Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
ОСОБА_1 від 18.11.2013 № 8062737 вказаний об'єкт
нерухомості підлягає державній
реєстрації прав на нерухоме майно та,
як наслідок, підлягають внесенню
відповідні записи до Державного
реєстру прав.

Тому суд дійшов висновку про
необхідність зобов'язання
реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
повторно розглянути подану Публічним
акціонерним товариством
«Київобленерго» 30.09.2013 заяву про
державну реєстрацію права приватної
власності на нерухоме майно, а саме:
нежитлове приміщення - підстанцію 35/10
кВ «Гореничі», що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням
викладених в даному рішенні висновків.

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в
адміністративній справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін.

Згідно ч. 4 ст. 70 КАС України обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд, дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 97 КАС України суд за
клопотанням однієї зі сторін визначає
грошовий розмір судових витрат, які
повинні бути їй компенсовані.

Оскільки сторони не звертались до суду
з клопотанням про відшкодування
судових витрат, вони стягненню на їх
користь не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 11, 69, 70, 71, 97, 122, 128,
157-163, 167, 257 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
ОСОБА_1 від 18.11.2013 № 8062737 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Зобов'язати Реєстраційну службу
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
повторно розглянути подану Публічним
акціонерним товариством
«Київобленерго» 30.09.2013 заяву про
державну реєстрацію права приватної
власності на нерухоме майно, а саме:
нежитлове приміщення - підстанцію 35/10
кВ «Гореничі», що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням
викладених в даному рішенні висновків.

У задоволенні позовних вимог в іншій
частині відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Лапій С.М.