Справа № 2а-2678/12/0170
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/72752/12

№ К/9991/72752/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко
Є.А.,

суддів: Голубєвої Г.К., Сіроша М.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Феодосійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Автономної Республіки Крим
Державної податкової служби

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 17.04.2012

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17.10.2012

у справі № 2а-2678/12/0170/11 Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Феодосійська суднобудівна
компанія

«Море» (ВАТ «ФСК «Море»)

до Феодосійської об'єднаної державної
податкової інспекції (ОДПІ) Автономної
Республіки Крим Державної податкової
служби

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 17.04.2012, залишеною
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17.10.2012, позов задоволено: визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 02.03.2011
про зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість на 38730,00 грн.

Не погоджуючись з постановленим по
справі рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій, Феодосійська
ОДПІ Автономної Республіки Крим
Державної податкової служби
звернулась з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій, посилаючись на порушення судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати попередні судові
рішення та ухвалити нове судове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
позивач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що
Феодосійською МДПІ Автономної
Республіки Крим проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка ВАТ «ФСК «Море» з питань
взаємовідносин з платниками податків
ТОВ «Антиком Груп» за період з 01.05.2011 по
31.05.2011 та ТОВ «Магнум Інвест» за період
з 01.12.2010 по 31.12.2010.

Як висновок проведеної перевірки,
податковим органом встановлено
порушенням позивачем підпунктів 7.2.1,
7.2.3 пункту 7.2 та підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (Закон № 168/97-ВР)
(втратив чинність з 1 січня 2011 року у
зв'язку з набранням чинності
Податковим кодексом України) та пункту
198.3 статті 198, пунктів 201.4, 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, що
виявилось у завищенні товариством
від'ємного значення різниці між сумами
податкових зобов'язань та податкового
кредиту за грудень 2010 року на 19469,00 грн.
та за травень 2011 на 19261,00 грн.

Відповідно до вищезазначених
висновків акту перевірки
Феодосійською МДПІ Автономної
Республіки Крим винесено податкове
повідомлення-рішення № від
02.03.2012, яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення чистої суми
податку на додану вартість на 38730,00 грн.

У судовому процесі встановлено, що між
позивачем (замовник) та ТОВ «Магнум
Інвест» (підрядник) укладено договір
підряду № 27 від 30.11.2010, за умовами якого
підрядник зобов`язується надати
позивачу послуги з виконання
капітального ремонту приміщення,
розташованого за адресою: м. Феодосія,
смт. Приморський, загальною вартістю
116814,00 грн. Виконання вказаного договору
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, а саме: копією
рахунка-фактури, акту виконаних робіт,
податкової накладної та платіжного
доручення на суму 116814,00 грн., у т.ч. ПДВ -
19469,00 грн., сплачений в ціні придбання
послуг (а.с. 55,58-66).

Крім того, між позивачем (покупець) та
ТОВ «Антиком Груп» (постачальник)
укладено договір № 025/11-021 від 12.05.2011, за
умовами якого постачальник
зобов'язується передати у власність
покупця товарно-матеріальні цінності
(фарбувальне обладнання). Факт
виконання вказаного договору
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, а саме: копією акта
приймання-здачі відремонтованих,
реконструйованих та модернізованих
об'єктів, видаткових накладних,
податкової накладної та платіжного
доручення на суму 115565,52 грн., у т.ч. ПДВ -
19260,00 грн., сплачений в ціні придбання
товарно-матеріальних цінностей (а.с.
74-79). Оцінка доказів, на підставі якої
суд дійшов висновку про фактичне
здійснення поставом між позивачем та
зазначеними постачальниками, надана
судами за правилами ст. 86 КАС України.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР
встановлено, що податковий кредит -
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
ст. 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 цієї статті
визначено, що не підлягають включенню
до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2
статті 7 Закону № 168/97-ВР податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1
ст. 198 ПК України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 цієї статті визначено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно із пунктом 198.2 статті 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (підпункт 198.6 цієї
статті).

Відповідно до пункту 198.2 ст. 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджується
податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог ст. 201
цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Пунктом 9.8 статті 9 Закону № 168/97-ВР
передбачено, що реєстрація суб'єкта
господарювання як платника податку на
додану вартість діє до дати її
анулювання і лише з дати анулювання
реєстрації платник податків
позбавляється права на видачу
податкових накладних, нарахування
податкового кредиту, тощо.

На час здійснення господарських
операцій ТОВ «Антиком Груп» ТОВ
«Магнум Інвест» були зареєстровані як
платники податку у встановленому
законом порядку, а отже мали право на
складання податкових накладних.

З огляду на встановлені в судовому
процесі обставини щодо придбання
позивачем товарно-матеріальних
цінностей у ТОВ «Антиком Груп» та
послуг з виконання ремонту у ТОВ
«Магнум Інвест», сплати сум податку
постачальнику та підряднику в ціні
придбання цих послуг та
товарно-матеріальних цінностей,
підтвердження господарських операцій
первинними бухгалтерськими
документами, а суми ПДВ - податковими
накладними, що відповідає вимогам
підпункту 7.2.1 пункту 7.2 ст. 7 Закону №
168/97-ВР, висновок судів першої та
апеляційної інстанцій про наявність
підстав для скасування спірного
податкового повідомлення-рішення
відповідає обставинам справи та
правильному застосуванню норм
матеріального і процесуального права.

Крім того, суд касаційної інстанції
погоджується із доводами суду, що жодна
норма законодавства не ставить у
залежність формування податкового
кредиту платником податків від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентами
податку до бюджету. При цьому, якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це не тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи,
зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника права на
віднесення сум до складу податкового
кредиту.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Феодосійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Автономної Республіки Крим
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
17.04.2012 та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17.10.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
Г.К. Голубєва М.В. Сірош