Справа № 817/1344/14
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1344/14

26 травня 2014 року 11год. 52хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Жуковської Л.А. за
участю секретаря судового засідання
Мельничук О.А. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:

позивача:представник Ткачук Л.В.,

відповідача: представник Тімуш А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом:

Рівненського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів

доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Фапомед Україна"
про стягнення санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ :

Рівненське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулося до Рівненського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фапомед Україна" про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів на загальну суму 67 528, 34 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані
наступними обставинами.

Вказує, що відповідно до звіту
середньооблікова кількість штатних
працівників відповідача становить 278
осіб, середньорічна заробітна плата
штатного працівника складає 22 321, 94 грн.
Згідно із ст. 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" кількість штатних
працівників, яким встановлена
інвалідність і мають працювати на
робочих місцях - 11 осіб, а
працевлаштовано лише 8 осіб.

Зазначає, що суму
адміністративно-господарських санкцій
в графі 06 звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2013 рік,
відповідачем не проставлено. Таким
чином,вважає, що відповідачем порушено
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів. З огляду
на це, у відповідності до ч.1 ст. 20 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
відповідач повинен сплатити
адміністративно-господарську санкцію
в сумі 66 965, 82 грн. Крім того, було
порушено термін сплати санкцій, у
зв'язку з чим йому було нараховано пеню
у розмірі 562, 52 грн.

Відповідач позов не визнав про що подав
відповідне письмове заперечення (вх.
№10429/14 від 26.05.2014 р.).

У своєму запереченні вказує, що
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фапомед Україна"
створено і облаштовано робочі місця
для працевлаштування працівників, в
тому числі і нвалідів.

Звертає увагу на той факт, що 24.02.2012
року відповідачем подано звіт позивачу
за .формою 10-ПІ, в якому вказано, що
середньооблікова кількість
працівників за рік - 278 осіб, з них
середньооблікова кількість
працевлаштованих працівників, яким
відповідно до законодавства
встановлено інвалідність - 8, тобто на 2
особи більше ніж в 2012 році.

Протягом 2013 року товариство щомісячно
подавало звіти за формою 3-ПН про
наявність вакансій, що затверджені
Наказом Мінпраці від 19.12.2005 року № 420, а
з серпня 2013 року Звітність /інформація
про попит на робочу сил (вакансії),
затверджен Наказом Міністерства
соціальної політики України від 31
травня 2013 року №316, в яких вказувалося
про наявність вакансій швачки, в тому
числі серед додаткових вимог про
створення вакантного робочого місця
зазначало про створення робочого місця
для окремих категорій громадян -
інвалідів(від 4х до 8 чол.щомісяця), було
вказано у звіті також розмір оплати (1500
грн.) та режим роботи (II зміни) на
створеному вакантному робочому місці
для інваліда та інші характеристики
конкретного робочого місця створеного
для працевлаштування інвалідів.

Зазначає, що відповідачем вжито всіх
заходів для створення в 2012 році робочих
місць для інвалідів та
працевлаштування інвалідів на ці
робочі місця. Вини відповілача у
непрацевлаштуванні 3 інвалідів до
визначеного законом нормативу немає,
так як вжито всіх заходів для
недопущення порушення.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримала повністю з
підстав, викладених у позовній заяві,
просила його задовольнити.

У судовому засіданні представник
відповідача позов заперечила у повному
обсязі з підстав, викладених у
письмовому запереченні, просила у
позові відмовити повністю

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд прийшов до висновку, що в
задоволені адміністративного позову
слід відмовити повністю з наступних
підстав.

Як встановлено судом, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Фапомед
Україна" подало до Рівненського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звіт про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік форми № 10-ПІ, де
зазначило, що середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу становить 278 осіб
(рядок 01), з них середньооблікова
кількість штатних працівників, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність - 8 особи
(рядок 02), кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" - 11 особи (рядок 03),
фонд оплати праці штатних працівників
складає 6205, 50 грн. (рядок 04),
середньорічна заробітна плата
штатного працівника складає 22 321, 94 грн.
(рядок 05), сума
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих
місць для працевлаштування інваліді -
відсутня (рядок 06) (а.с.6).

Відповідно до повідомлення
Гощанського районного центру
зайнятості від 20.05.2014 р. №608, Товариство
з обмеженою відповідальністю "Фапомед
Україна" на протязі 2013 року щомісяця
подавало звіт за формою №3-ПН з
вакансіями «швачка» для
працевлаштування інвалідів. Крім того,
вказаним листом стверджується, що
відмови підприємства у
працевлаштуванні інвалідів не було.

Матеріалами справи стверджується, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фапомед Україна"
дійсно на протязі 2013 року щомісяця
подавало звіти за формою №3-ПН (а.с.20-36).

Суд не погоджується з висновками
позивача про те, що відповідачем
порушено норматив робочих місць
працевлаштування інвалідів, за що до
нього було застосовано
адміністративно-господарську санкцію
та пеню, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" №875-XII від 21.03.1991 року (далі -
Закон України № 875) закріплено, що
інваліди в Україні володіють усією
повнотою соціально-економічних,
політичних, особистих прав і свобод,
закріплених Конституцією України,
законами України та міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст. 18 Закону України № 875
встановлено, що підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них
умови праці з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації і
забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

З аналізу даної норми слідує, що
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, однак до
їхніх обов'язків не входить пошук
підходящої роботи для інвалідів.
Оскільки, згідно із ч.3 ст. 18-1 цього
Закону Державна служба зайнятості
здійснює пошук підходящої роботи
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань.

З досліджених доказів випливає, що
відповідачем по справі вжито всіх
необхідних заходів для створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів. Більше того, матеріалами
справи підтверджується той факт, що
підприємство займалося пошуком
інвалідів для працевлаштування, а
також вживало всіх необхідних заходів
для працевлаштування інвалідів,
направлених Гощанським районним
центром зайнятості.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України № 875 для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Відповідно до ч.1 ст. 20 цього Закону
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до ч.2 ст. 20 Закону України №
875 порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Оскільки, в силу вимог з ч.1 ст. 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання,
а учасник господарських відносин
відповідає, зокрема за порушення
правил здійснення господарської
діяльності, якщо не доведе, що ним вжито
усіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Слідує, що нарахування
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті інвалідами робочі місця є
заходом впливу до правопорушника у
сфері господарювання, у зв'язку зі
скоєнням правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України від
02.04.2013 року, 16.04.2013 року, які в силу вимог
ч.1 ст. 244-2 КАС України є обов'язковими
для всіх судів України. Згідно
вказаних постанов, обов'язок
підприємства зі створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком займатися пошуком
інвалідів для працевлаштування.

Так, судом встановлено, що в ході
судового розгляду справи відповідачем
надано всі необхідні докази щодо
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів. Крім того,
він подавав до центру зайнятості звіти
про наявність вільних робочих місць,
займався пошуком інвалідів для
працевлаштування, а також вживав всіх
необхідних заходів для
працевлаштування інвалідів,
направлених Кузнецовським міським
центром зайнятості.

Таким чином, на думку суду, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Фапомед
Україна" вчинило всі передбачені
Законом України № 875 заходи для
працевлаштування інвалідів згідно
нормативу, передбаченого статтею 19
Закону № 875 протягом 2013 року, що
свідчить про відсутність складу
правопорушення в його діях.

Позивачем не доведено факту, що з боку
відповідача мало місце порушення вимог
Закону України № 875, а тому вимоги
Рівненського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
щодо стягнення таких санкцій та пені є
необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до положень статті 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
неупередженості.

Виходячи з вимог ст. 2 КАС України, суд у
кожному випадку перевіряє рішення
суб'єктів владних повноважень, а саме:
чи прийнято воно обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення та
зобов'язаний вживати передбачених
законом заходів до всебічного, повного
й об'єктивного з'ясування обставин.

Відповідно до положень частини 1 статті
71 КАС України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необґрунтованість
позовних вимог, а відтак - про відмову в
задоволенні позову.

Відповідно до статті 94 КАС України
підстави для розподілу судових витрат
відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Рівненському обласному
відділенню Фонду соціального захисту
інвалідів відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Жуковська Л.А.