Справа № 2а-175/11/1370
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 р.
Справа № 12376/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Заверухи
О.Б.,

суддів - Курильця А.Р.,
Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Дрогобичі Львівської
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 26
січня 2011 року у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дрогобичі Львівської області до
Відділу державної виконавчої служби
Дрогобицького міськрайонного
управління юстиції Львівської області
про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

05.01.2011 року Управління Пенсійного фонду
України в м. Дрогобичі Львівської
області звернулось до суду з позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Дрогобицького міськрайонного
управління юстиції Львівської області,
в якому просило скасувати постанову
державного виконавця № 23059182 від 21.12.2010
року про накладення штрафу на позивача
в розмірі 340, 00 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26 січня 2011
року в позові відмовлено повністю.
Постанова мотивована тим, що судові
рішення в адміністративних справах, що
набрали законної сили, в порядку
передбаченому ст. ст. 254, 255 КАС України,
є обов'язковими для позивача і
підлягають виконанню на всій території
України. Позивачем не доведено та не
надано належних доказів наявності
підстав для обов'язкового зупинення
виконавчого провадження. Покликання
позивача на звернення до суду з заявою
про роз'яснення рішення не беруться
судом до уваги в силу ст. 34 Закону
України «Про виконавче провадження».
Таким чином, постанова державного
виконавця про накладення на Управління
Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі
Львівської області штрафу за
невиконання судового рішення у
встановлений державним виконавцем
строк в розмірі 340, 00 грн. відповідає
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження», а відтак суд не вбачає
підстав для задоволення позовних
вимог.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив позивач, вважає, що при її
прийнятті судом порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, судом неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, а висновки суду не відповідають
обставинам справи. Просить постанову
скасувати та прийняти нову, якою позов
задовольнити повністю. На
обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що судове рішення
Управління не могло виконати з
поважних причин, оскільки зверталось
до суду із заявою про його роз'яснення,
про що повідомило відповідача і
просило зупинити в зв'язку з цим
виконавче провадження. Відповідно до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» фінансування виплат,
передбачених цим Законом, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету, а
кошти Пенсійного фонду України не
включаються до складу Державного
бюджету України. Крім того, фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій здійснювалось в розмірах,
передбачених Законами України «Про
Державний бюджет України» на
відповідний рік та в межах
передбачених на це видатків. Також
апелянт зазначає, що розмір
мінімальної пенсії за віком
передбачений лише ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а
згідно з частиною третьої цієї статті
цей розмір застосовується лише для
обчислення розміру пенсій, призначених
відповідно до цього Закону, тому не
може застосовуватись для обчислення
розміру підвищення до пенсії, яке слід
виплачувати.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, хоч були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, тому на підставі п.
2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про виконавче провадження» (тут і далі
в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
виконавчих документів, визначених цим
законом, зокрема підлягають до
виконання виконавчі листи, що
видаються судами, накази господарських
судів, у тому числі на підставі рішень
третейського суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії; державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Відповідно до ст. 87 цього Закону у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу в розмірі від двох до десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, на посадових осіб - від десяти
до двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян і на
боржника - юридичну особу - від двадцяти
до тридцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
призначає новий строк для виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає штраф на боржника у
подвійному розмірі.

Як встановлено судом, постановою
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дрогобицького міськрайонного
управління юстиції Львівської області
від 06.12.2010 року ВП № 23059182 було відкрите
виконавче провадження відповідно до
виконавчого листа № 2-6033/2009 року,
виданого 22.10.2010 року Дрогобицьким
міськрайонним судом Львівської
області. Боржнику встановлено строк
добровільного виконання рішення суду
до 12.12.2010 року.

В зв'язку з невиконанням боржником
судового рішення у встановлений
термін, 21.12.2010 року державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Дрогобицького
міськрайонного управління юстиції
Львівської області було винесено
постанову ВП № 23059182 про накладення на
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дрогобичі Львівської області штрафу
в розмірі 340, 00 грн.

Позивач не заперечує факту невиконання
у зазначений державним виконавцем
строк судового рішення, а свої дії
обґрунтував тим, що подав до суду заяву
про роз'яснення судового рішення, яке
виконується, в зв'язку з чим звернувся
до Відділу державної виконавчої служби
Дрогобицького міськрайонного
управління юстиції Львівської області
із заявою про зупинення вказаного
виконавчого провадження. В даному
клопотанні боржник також вказував, що в
законодавстві наявні прогалини, які
унеможливлюють виконання цього
рішення та про відсутність коштів для
виплати стягувачу підвищення до
пенсії.

Колегія суддів вважає, що доводи
позивача, якими він обґрунтовує
неправомірність дій та постанови
державного виконавця, а саме що на
законодавчому рівні не визначено
поняття «мінімальна пенсія за віком»
як розрахункова величина для
підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», відсутній механізм обчислення
підвищення до пенсії дітям війни та
кошти для виконання судового рішення,
вже були предметом дослідження при
розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дрогобичі Львівської області щодо
нарахування та виплати щомісячної
надбавки до пенсії як дитині війни
судом першої та апеляційної інстанцій,
і не можуть бути визнані причинами
невиконання судового рішення.

При цьому колегія суддів не бере до
уваги доводів апелянта про подання ним
відповідно до ст. 170 Кодексу
адміністративного судочинства України
заяви про роз'яснення постанови у даній
справі, оскільки зазначені обставини
не стосуються предмету доказування в
даній адміністративній справі, а
відповідно до положень Закону України
«Про виконавче провадження» подання до
суду заяви про роз'яснення судового
рішення, що виконується, не є підставою
для обов'язкового зупинення
виконавчого провадження.

Враховуючи наведені вище обставини та
правові норми, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про правомірність
оскаржуваних дій та постанови
відповідача.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі
Львівської області залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26 січня 2011
року у справі № 2а-175/11/1370 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
О.Б. Заверуха

Судді
А.Р. Курилець

О.І. Мікула