Справа № 803/912/14
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року Справа № 803/912/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання
Головатій І.В.,

за участю представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача Амулієва
Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до другого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Волинської області,
третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області про визнання
протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся з
адміністративним позовом до другого
відділу державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
Волинської області, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Волинській області про
визнання протиправними та скасування
постанов обґрунтовуючи свої позовні
вимоги тим, що в порушення ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження»,
другий відділ державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції виніс постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №38133788 від 28
травня 2013 року на підставі документу,
який не набрав законної сили та не
повідомив позивача про винесення
зазначеної постанови. Не ознайомивши
позивача з постановою про відкриття
виконавчого провадження, державний
виконавець не надав можливість
позивачу добровільно виконати
постанову, та 12.05.2014 року незаконно
виніс постанову №ВП №38133788 про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження. Про існування
постанови про відкриття виконавчого
провадження позивач дізнався через
рік, а тому не міг добровільно виконати
постанову. Позивач просить визнати
протиправними та скасувати зазначені
постанови.

В судовому засіданні представники
позивача адміністративний позов
підтримали з підстав викладених у
позовній заяві, просили
адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача
адміністративний позов не визнав та
пояснив, що в постанові в справі про
адміністративне правопорушення
відображено, що вона набрала законної
сили 11.05.2014 року, а тому винесена
державним виконавцем 28.05.2013 року
постанов про відкриття виконавчого
провадження є законною. У зв'язку з тим,
що боржник не отримав постанову про
відкриття виконавчого провадження,
15.05.2014 року державним виконавцем
винесена постанов про відкладення
провадження виконавчих дій та
поновлено термін для добровільного
виконання постанови боржнику до 25.05.2014
року. Враховуючи, що штраф в
добровільний термін боржником було не
сплачено 12.05.2014 року державним
виконавцем було винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження. Вважає
постанови законними, а тому просить в
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази у справі
суд вважає, що адміністративний позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 травня 2013
року до другого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Волинської області
поступила заява про примусове
виконання постанови по справі про
адміністративне правопорушення №70 від
26 квітня 2013 року інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області щодо притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_4 у вигляді штрафу у сумі 6800 грн.

28 травня 2013 року державним
виконавцем другого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Волинської області
було винесено постанову ВП №38133788 про
відкриття виконавчого провадження

Надаючи правову оцінку постанові від 28
травня 2013 року суд зазначає наступне.

Правовідносини у сфері примусового
виконання судових рішень регулюються
Законом України "Про виконавче
провадження" та прийнятими на його
виконання нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Як передбачає частина 2 статті 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець зобов'язаний
здійснювати заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 17 цього
Закону примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом,
якими є: виконавчі листи, що видаються
судами, і накази господарських судів, у
тому числі на підставі рішень
третейського суду та рішень
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних,
кримінальних справах та справах про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; судові
накази; виконавчі написи нотаріусів;
посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень таких комісій;
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу; рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу; рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини".

Отже, відповідно до цього Закону
підлягають виконанню державною
виконавчою службою, зокрема, постанови
органів (посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом (п.6 ч.2 ст. 17 Закону
України "Про виконавче провадження").

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
19 Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлені
вимоги до виконавчого документа. Так,
передбачено, що у виконавчому
документі зазначаються: 1) назва і дата
видачі документа, найменування органу,
прізвище та ініціали посадової особи,
що його видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо; 4)
резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; 6) строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Отже, законодавець чітко встановив
вимоги до виконавчого документа,
примусове виконання якого
здійснюється державною виконавчою
службою у відповідності до Закону
України "Про виконавче провадження",
зокрема, і щодо дати набрання законної
(юридичної) сили рішенням, оскільки до
примусового виконання може бути
звернуто лише те рішення, яке набрало
законної сили.

З постанови №70 по справі про
адміністративне правопорушення від 26
квітня 2013 року вбачається, що постанова
набирає законної сили 11 травня 2013 року.

У зв'язку з цим суд враховує норму
Закону України "Про виконавче
провадження", яка визначає обов'язок
державного виконавця відкрити
виконавче провадження шляхом
прийняття постанови про відкриття
виконавчого провадження у разі
надходження заяви стягувача про
примусове виконання виконавчого
документа, яким в даному випадку є
постанова інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області, при цьому жодна
норма Закону України "Про виконавче
провадження" не зобов'язує державного
виконавця перевіряти дату набрання
чинності такої вимоги, яку визначає
орган державної влади, котрий видав
виконавчий документ.

За таких обставин постанова про
відкриття виконавчого провадження
відповідає вимогам чинного
законодавства, підстав для визнання
постанови протиправною та її
скасування суд не знаходить.

Суд не бере до уваги твердження
позивача про те, що постанова про
відкриття виконавчого провадження
відкрита по постанові, яка не набрала
законної сили, оскільки позивачем не
надано доказів, які б свідчили, про
зазначене, а подання позивачем скарги
на постанову з пропущенням
десятиденного строку на оскарження
постанови (строк оскарження до 6.05.2013
року) - 13 травня 2013 року не може свідчити
про те, що постанова не набрала
законної сили.

Постанова другого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції про арешт
майна боржника та заборони на його
відчуження № ВП 38133788 від 12 травня 2014
року є протиправною та підлягає
скасуванню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постанова
про відкриття виконавчого провадження
від 28 травня 2013 року ОСОБА_4 не була
отримана, у зв'язку з чим державним
виконавцем другого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції 15 травня 2014 року
було винесено постанову про
відкладення провадження виконавчих
дій та цією постановою було поновлено
боржнику термін для добровільного
виконання постанови до 25 травня 2014
року.

За таких обставин, коли ОСОБА_4
було поновлено термін для
добровільного виконання постанови до 25
травня 2014 року, суд вважає, що є
передчасною винесення другим відділом
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції постанови
від 12 травня 2014 року №38133788 про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, оскільки
відповідно до частини 1 статті 27 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець на наступний день
після закінчення строку для
добровільного виконання постанови
розпочинає примусове виконання
рішення.

Враховуючи викладене, постанова
другого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції про арешт майна боржника та
заборони на його відчуження № ВП 38133788
від 12 травня 2014 року є протиправною та
підлягає скасуванню.

Керуючись частиною третьою статті
160, статтями 162, 163 КАС України, на
підставі Закону України "Про
виконавче провадження", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову другого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції про арешт майна
боржника та заборони на його
відчуження № ВП 38133788 від 12 травня 2014
року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі до 30 травня
2014 року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.Д. Ковальчук