Справа № 805/4222/14
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голубова Л.Б.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
справа №805/4222/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого – судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Бишова М.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Гірницькому районі м. Макіївки
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 17.04.2014 р. в
справі № 805/4222/14 за позовом управління
Пенсійного фонду України в Гірницькому
районі м. Макіївки Донецької області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі м. Макіївки Донецької області
про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Гірницькому районі м. Макіївки
Донецької області (далі – УПФУ)
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі м. Макіївки Донецької області
про стягнення заборгованості в сумі
693,36 грн. за період з 01.01.2014 р. по 28.02.2014 р.,
в обґрунтування якого зазначило про
неприйняття відповідачем до заліку сум
пенсій по втраті годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, виплачених позивачем
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 17.04.2014 р.
позовні вимоги задоволені.

Відповідачем подана апеляційна скарга,
в який він просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову. Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального права, невідповідністю
висновків суду обставинам справи.
Відповідач вказує, що особи, яким
сплачено пенсії, не мають право на такі
виплати у зв’язку із втратою
годувальника, оскільки ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 на момент встановлення
пенсії були повнолітніми, одруженими
та не були членами родини померлих.

Особи, які беруть участь у справі, до
судового засідання не з’явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, у зв’язку
з чим у відповідності до вимог ст. 197
КАС України справа розглянута в
порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи
апеляційної скарги матеріалами справи,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 01.01.2014 р. по 28.02.2014 р. позивачем
сплачені пенсії по втраті годувальника
ОСОБА_2 в сумі 260,54 грн., ОСОБА_3 в розмірі
144,28 грн., ОСОБА_5 в сумі 266,24 грн. та
ОСОБА_4 в розмірі 22,30 грн. Ці суми
включені позивачем до відповідних
актів щомісячної звірки витрат по
особовим справам потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв’язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, але відповідачем не
прийняті до заліку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
вищезазначені особи мають право на
отримання пенсії у зв’язку із втратою
годувальника в порядку, встановленому
Законом, пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, а тому
належним страховиком, який повинен
надавати застрахованій особі
матеріальну допомогу чи соціальні
послуги, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивачем призначена
та виплачується пенсія у зв’язку з
втратою годувальника ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом
третьої групи з дитинства, призначена
пенсія по втраті годувальника, який
помер внаслідок професійного
захворювання 20.04.2000 р., ОСОБА_6 - батька
ОСОБА_7;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є інвалідом ІІ
групи з дитинства, призначена пенсія у
зв’язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві на підставі акту про
нещасний випадок на виробництві № 114
від 21.12.1965 р., ОСОБА_8 - батька ОСОБА_3;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є інвалідом
дитинства ІІІ групи, призначена пенсія
по втраті годувальника, батька ОСОБА_9,
який загинув внаслідок нещасного
випадку на виробництві 19.10.1974 р., що
підтверджується актом про нещасний
випадок на виробництві № 90/20 від 19.10.1974
р.;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка є інвалідом
дитинства ІІІ групи, призначена пенсія
по втраті годувальника, батька, ОСОБА_10,
який загинув внаслідок нещасного
випадку на виробництві 26.10.1968 р., що
підтверджується актом про нещасний
випадок № 47 від 27.10.1968 р.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ,
за страхуванням від нещасного випадку
на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсія у
зв’язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, належним
страховиком, тим, хто має надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги,
відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що
також передбачено статтею 21 Закону
України «Про загальнообов’язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(далі - Закон № 1105-XIV), яка визначає
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплене
частиною другою статті 24 Закону № 1105-XIV,
відповідно до пункту 5 якої якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Згідно з абзацом другим пункту 4
Порядку відшкодування витрат,
розробленого та затвердженого ПФУ і
Фондом відповідно до Закону № 1105-XIV та
законів України «Про страхові тарифи
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та «Про пенсійне
забезпечення», відшкодуванню Фондом
підлягають, зокрема, виплачені суми
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Статтями 21, 28 Закону № 1105-XIV
встановлено, що у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку виплатити
особам, які мають на це право, зокрема,
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно із ст. 33 Закону № 1105-XIV у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом «д» пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання.

Пунктами 1 та 3 ч. 2 ст. 33 цього Закону
встановлено, що непрацездатними
особами, зокрема, є діти, які не досягли
16 років; діти з 16 до 18 років, які не
працюють, або старші за цей вік, але
через вади фізичного або розумового
розвитку самі не спроможні заробляти;
діти, які є учнями, студентами
(курсантами, слухачами, стажистами)
денної форми навчання - до закінчення
навчання, але не більш як до досягнення
ними 23 років, та інваліди - члени сім'ї
потерпілого на час інвалідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону особи,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Таким чином, відшкодуванню підлягають
витрати по виплаті основної пенсії
ОСОБА_2 на суму 260,54 грн., витрати по
виплаті основної пенсії ОСОБА_3 на
суму 144,28 грн., ОСОБА_5 на суму 266,24 грн. та
ОСОБА_4 на суму 22,30 грн. на загальну суму
693,36 грн.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи апелянта
стосовно відсутності права
пенсіонерів на виплати (встановлення
інвалідності дитинства після
повноліття, а не на момент смерті
годувальника), та погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
зазначені особи є інвалідами з
дитинства, що не потребує додаткового
висновку МСЕК саме на дату смерті
годувальника.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198,
200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі м. Макіївки Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 17.04.2014 р. в
справі № 805/4222/14 залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 17.04.2014 р. в
справі № 805/4222/14 за позовом управління
Пенсійного фонду України в Гірницькому
районі м. Макіївки Донецької області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі м. Макіївки Донецької області
про стягнення заборгованості залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п’ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий
суддя:

Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць І.Д.

ОСОБА_11