Справа № 9101/120465/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

"26" грудня 2013 р. справа №
2а-2736/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Жовтоводської
міської ради

на постанову Жовтоводського міського
суду Дніпропетровської області від
11.11.2011 р.,

у справі № 2а-2736/2011

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Жовтоводської міської ради,

про визнання протиправними дій,-

встановив:

У липні 2011 року позивач звернувся до
суду першої інстанції з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Жовтоводської міської ради, в
якому просив визнати протиправними дії
відповідача щодо неповного
нарахування та виплати щорічної
допомоги на оздоровлення, як учаснику
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи за 2008-2010 роки; стягнути з
відповідача недоплачену щорічну
допомогу на оздоровлення за 2008-2010 роки
на загальну суму 11150 грн.

Ухвалою Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області від 17.08.2011
року позивачу відмовлено в поновленні
пропущеного строку для звернення до
адміністративного суду із
адміністративним позовом за 2008, 2009
роки.

Постановою Жовтоводського міського
суду Дніпропетровської області від
11.11.2011 року позовні вимоги позивача
задоволено частково - визнано дії
відповідача щодо неповного
нарахування та виплати позивачеві, як
учаснику ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії,
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік; зобов'язано відповідача
провести перерахунок та забезпечити
виплату позивачеві, як учаснику
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС 2 категорії, щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат станом на 25 січня 2011
року, з урахуванням раніше виплачених
сум.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку у відповідача як
учасник ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Вирішуючи спірні правовідносини та
приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач у 2010 році має
право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення в розмірі,
встановленому статтею 48 Закону України
"Про соціальний статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" - п'ять мінімальних
заробітних плат.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з наступних підстав.

Законом України «Про державний бюджет
України на 2010 рік» не надано право
Кабінету Міністрів України на 2010 рік
встановлювати розмір соціальних
виплат передбачених ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, в 2010 році відповідач
повинен виплачувати позивачу допомогу
на оздоровлення в розмірі,
встановленому статті 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", тобто в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат.

Відповідачем за 2010 рік щорічна
допомога на оздоровлення позивачу
виплачена відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 562 від 12
липня 2005 року "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", якою встановлено щорічну
допомогу ліквідаторам наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 2
категорії у розмірі 100 гривень.

Разом з тим, пунктом 6 частини 1 статті 92
Конституції України встановлено, що
виключно законами визначаються,
зокрема, основи соціального захисту.

Так, основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, умов проживання і трудової
діяльності на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Законом України "Про державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії" визначено
правові засади формування та
застосування державних соціальних
стандартів і нормативів, спрямованих
на реалізацію закріплених
Конституцією України та законами
України основних соціальних гарантій.
Статтею 19 цього Закону встановлено, що
виключно законами України
визначається, зокрема, мінімальний
розмір заробітної плати.

Так, мінімальний розмір заробітної
плати, з розрахунку якої виплачується
щорічна допомога на оздоровлення,
згідно із Законом України "Про
встановлення мінімальної заробітної
плати" та Законом України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» в
значно більший, ніж встановлений
постановою Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12 липня 2005 року, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення.

Таким чином, аналіз наведених норм
правових актів дає підстави дійти
висновку, що встановлений постановою
Кабінету Міністрів України № 562 від 12
липня 2005 року фіксований розмір
щорічної допомоги на оздоровлення
суперечить статті 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", якою
встановлено більший розмір такої
допомоги з розрахунку п'яти
мінімальних заробітних плат.

Отже, постанова Кабінету Міністрів
України № 562 від 12 липня 2005 року, яка
істотно звужує обсяг встановлених
Конституцією та Законами України прав,
застосуванню не підлягає.

Таким чином, враховуючи викладене, а
також виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
відповідач у 2010 році повинен виплатити
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення відповідно до статті 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
тобто в розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат, встановлених на
момент виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції приходить висновку, що судом
першої інстанції повно встановлені
обставини справи та надана правильна
юридична оцінка, у зв'язку з чим
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 204, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Жовтоводської
міської ради - залишити без
задоволення.

Постанову Жовтоводського міського
суду Дніпропетровської області від
11.11.2011 р. у справі № 2а-2736/2011 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку, визначеному ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун