Справа № 805/1533/14
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 р.
Справа №805/1533/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 11 год. 34
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Череповський Є.В.

секретар судового засідання
Демішев А.О.

за участю:

представник позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Перехода В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Донецької обласної
ради, Департаменту житлово -
комунального господарства Донецької
обласної адміністрації України,
Головного управління державної
казначейської служби України у
Донецький області про визнання
незаконною бездіяльності, вчинення
певних дій та стягнення моральної
шкоди -

В С Т А Н О
В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду із
позовом до Донецької обласної ради,
Департаменту житлово - комунального
господарства Донецької обласної
адміністрації України, Головного
управління державної казначейської
служби України у Донецький області
про визнання незаконною бездіяльності
посадових осіб Донецької обласної ради
при розгляді заяви від 09.12.13 р., визнання
незаконними дій посадових осіб
Департаменту житлово - комунального
господарства Донецької обласної
адміністрації України щодо
перевищення своїх посадових обов'язків
при наданні відповіді на заяву від 09.12.13
р. та стягненні моральної шкоди в сумі 25
000,00 грн.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що 09.12.2013 року він звернувся
до відповідача з заявою про
зобов'язання посадових осіб КП "Вода
Донбасу" провести роботи по проведенню
каналізаційної сітки до норм СНІПов -
встановити оглядовий колодязь для змін
направлення каналізації та оформити це
проектом, або відновити прийняту
раніше до експлуатації схему відводу
каналізаційних стоків.

В ходе судового розгляду позивачу
стало відомо, що 08.01.2014 року Департамент
житлово - комунального господарства
Донецької обласної адміністрації
України надав відповідь на його
звернення.

При цьому, позивач вважає, що при
надісланні відповіді Департаментом
житлово - комунального господарства
Донецької обласної адміністрації
України, останній перевищив свої
повноваження.

Представник позивача у судовому
засіданні наполягав на задоволені
позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача (Донецька
обласна рада) у судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
позовних вимог та надала письмові
заперечення, в яких зазначила, що на
адресу Донецької обласної ради
надійшла заява ОСОБА_3 з питання
оскарження дій Шахтарського ВУВКГ КП
«Компанія «Вода Донбасу» (вх.№ Р-0654-27-1.1
від 11.12.2013).

Відповідно до рішення обласної ради
від 14.09.2011 № 6/6-150 повноваження щодо
управління комунальним підприємством
«Компанія «Вода Донбасу» Донецька
обласна рада делегувала Донецькій
облдержадміністрації, а саме,
координацію діяльності КП «Компанія
«Вода Донбасу» здійснює Департамент
житлово-комунального господарства
облдержадміністрації.

За дорученням керівництва обласної
ради звернення позивача було
розглянуто Департаментом житлово -
комунального господарства Донецької
обласної адміністрації України і
надана відповідь листом від 08.01.2014 року.

Також, представник відповідача
зазначила, що звернення ОСОБА_3 до
Донецької обласної ради від 09.12.2013 (вх.№
Р-0654-27-1.1 від 11.12.2013) додатково
розглянуто обласною радою і надана
відповідь рекомендованим листом від
28.03.2014 № Р-0654-27-1.1. На підставі
викладеного просила відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача (Департамент
житлово - комунального господарства
Донецької обласної адміністрації
України) у судове засідання не з'явився,
про час, дату та місце судового
розгляду повідомлений належним чином,
про що свідчить розписка, яка є в
матеріалах справи. Клопотань про
відкладення розгляду справи до суду не
надходило. Думка стосовно заявлених
позовних вимог суду невідома.

Представник відповідача (Головне
управління державної казначейської
служби України у Донецький області) у
судове засідання не з'явився, про час,
дату та місце судового розгляду
повідомлений належним чином, про що
свідчить розписка, яка є в матеріалах
справи. 17 квітня 2014 року через відділ
діловодства та документообігу
Донецького окружного
адміністративного суду надав
заперечення проти позову в яких
зазначив, що відповідно до п. З
Постанови Пленуму Верховного суду
України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" під
моральною шкодою слід розуміти витрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Пунктом 5 вище вказаної Постанови
Пленуму Верховного суду України
встановлено, що відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної шкоди
підлягають: наявність шкоди,
протиправність діяння її заподіювана,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювана та вини останнього в її
заподіянні.

Крім того відповідач, зазначив, що
позивач не надав доказів та
підтверджень наявності причинного
зв'язку між шкодою та протиправним
діянням відповідача та вини останніх в
її заподіянні. На підставі викладеного
просить відмовити в задоволені
позовних вимог та розглянути справу
без участі представника.

На підставі частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд визнав за можливе вирішити справу
на підставі наявних у ній доказів.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
яку правову норму належить застосувати
до цих правовідносин, суд встановив
наступне.

Так, судом встановлено, що 09.12.2013 року
ОСОБА_3 за допомогою поштового зв'язку
відправив звернення на адресу
Донецької обласної ради з приводу
незаконних дій Шахтарського ПУВКХ КП
"Вода Донбасу", притягнення посадових
осіб до відповідальності, перенесення
каналізаційного колодязя.

Як зазначив відповідач дане звернення
позивача він отримав 11.12.2013 року за
вхідним № Р-0654-27-1.1.

Після цього, Донецька обласна рада,
направила звернення позивача для
розгляду до Департаменту житлово -
комунального господарства Донецької
обласної адміністрації України.

08.01.2014 року Департаментом житлово -
комунального господарства Донецької
обласної адміністрації України за
вихідним № 01-2757-07, ОСОБА_3 була надана
відповідь, в якій зазначено що,
відповідно з пунктами 1.3, 1.9, 11.1 та 11.2
Правил користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 27 червня 2008
року № 190, (далі - Правила), для приймання
стічних вод з внутрішньо будинкової
мережі водовідведення
використовуються дворові мережі
водовідведення, а для випуску їх у
вуличну мережу водовідведення -
каналізаційні з'єднувальні лінії.
Каналізаційні з'єднувальні лінії та
дворові мережі водовідведення
будуються споживачами за власний
рахунок.

Виробник обслуговує вуличні,
квартальні та дворові мережі
водопостачання та водовідведення, які
перебувають у нього на балансі або на
які є відповідний договір на
обслуговування із споживачем. Межею
вуличної мережі водовідведення, яку
обслуговує виробник, є контрольний
колодязь на ній включно, а межею
дворової мережі водовідведення -
перший від будинку колодязь включно.

23.03.2014 року за вихідним № Р-0654-27-1.1
ОСОБА_3 була надана відповідь Донецькою
обласною радою, в якій було зазначено,
що рішенням сесії облради делеговані
повноваження облдержадміністрації з
управління об'єктами спільної
власності , де комунальне підприємство
«Компанія «Вода Донбасу», закріплено
за Департаментом житлово -комунального
господарства ОДА. На підставі подання
облдержадміністрації був укладений
контракт з керівником «Вода Донбасу». З
порушених у Вашому зверненні питань,
Департаментом ЖКГ не вносилися
пропозиції про притягнення до
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності керівника «Вода
Донбасу» і керівника Шахтарського
ВУВКГ.

Шахтарське ВУВКГ є структурним
підрозділом «Вода Донбасу» та
звільнення керівника підрозділу не
відноситься до компетенції обласної
ради. Згідно зі статутом «Вода Донбасу»
призначення і звільнення керівників
підрозділів здійснюється генеральним
директором підприємства.

За інформацією наданою КП
«Компанія «Вода Донбасу» ділянку
каналізаційної мережі зазначений у
зверненні, є власністю домовласників і
відповідно не знаходиться на балансі
Шахтарського ВУВКГ. Тобто ВУВКГ
обслуговує тільки зовнішню
каналізаційну систему і не несе витрат
на обслуговування мереж перебувають у
користуванні приватних осіб.

Також, в відповіді зазначено, що
техніка ( трактор) Шахтарського ВУВКГ
при відновленні (приватної)
каналізаційної мережі ( різання
асфальту ) від будинку АДРЕСА_1 , задіяна
не була і відповідно витрат ВУВКГ не
несло.

Відповідь від 28.03.2014 року Донецької
обласної ради на звернення позивача
від 09.12.2013 року, була підписана
виконуючим обов'язки голови обласної
ради Кравцовим А.А., тобто, першою
особою керівництва відповідача.

Закон України "Про звернення громадян"
від 02.10.1996 року № 393/96-ВР регулює питання
практичної реалізації громадянами
України наданого їм Конституцією
України права вносити в органи
державної влади, об'єднання громадян
відповідно до їх статуту пропозиції
про поліпшення їх діяльності,
викривати недоліки в роботі,
оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів. Закон
забезпечує громадянам України
можливості для участі в управлінні
державними і громадськими справами,
для впливу на поліпшення роботи
органів державної влади і місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, для відстоювання своїх
прав і законних інтересів та
відновлення їх у разі порушення.

Як встановлено ст. 4 цього Закону до
рішень, дій (бездіяльності), які можуть
бути оскаржені, належать такі у сфері
управлінської діяльності, внаслідок
яких:

- порушено права і законні
інтереси чи свободи громадянина (групи
громадян);

- створено перешкоди для
здійснення громадянином його прав і
законних інтересів чи свобод;

- незаконно покладено на
громадянина які-небудь обов'язки або
його незаконно притягнуто до
відповідальності.

Як встановлено ч. 2 ст. 14 цього Закону
пропозиції (зауваження) Героїв
Радянського Союзу, Героїв
Соціалістичної Праці, інвалідів
Великої Вітчизняної війни
розглядаються першими керівниками
державних органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ і
організацій особисто.

ОСОБА_3 є інвалідом першої групи ВОВ та
має право на пільги встановлені для
інвалідів Вітчизняної війни, що
підтверджується відповідним
посвідченням.

Згідно ст. 20 цього Закону звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до ст. 19 цього Закону органи
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані:

об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження
доступу громадянина до відповідної
інформації при розгляді заяви чи
скарги скласти про це мотивовану
постанову;

на прохання громадянина запрошувати
його на засідання відповідного органу,
що розглядає його заяву чи скаргу;

відміняти або змінювати оскаржувані
рішення у випадках, передбачених
законодавством України, якщо вони не
відповідають закону або іншим
нормативним актам, невідкладно вживати
заходів до припинення неправомірних
дій, виявляти, усувати причини та умови,
які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених
прав, реальне виконання прийнятих у
зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у
встановленому законом порядку
матеріальних збитків, якщо їх було
завдано громадянину в результаті
ущемлення його прав чи законних
інтересів, вирішувати питання про
відповідальність осіб, з вини яких було
допущено порушення, а також на прохання
громадянина не пізніш як у місячний
термін довести прийняте рішення до
відома органу місцевого
самоврядування, трудового колективу чи
об'єднання громадян за місцем
проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі
розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти
стан розгляду заяв чи скарг громадян,
вживати заходів до усунення причин, що
їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи.

Судом встановлено, що на звернення
позивача від 09.12.13 р., Донецька обласна
рада надала відповідь лише 28.03.14 р.,
тобто з порушенням граничного строку
(місячного) надання відповіді заявнику
встановленого ст. 20 ЗУ «Про звернення
громадян», а отже позов в частині
визнання бездіяльності протиправною -
підлягає задоволенню.

При цьому як вже зазначалося, 28.03.14 р.
Донецька обласна рада надала відповідь
позивачу, а отже позовна вимога про
зобов'язання Донецької обласної ради
надати відповідь на звернення від 09.12.13
р. задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги до Департаменту
житлово - комунального господарства
Донецької обласної адміністрації
України, стосовно перевищення останнім
своїх повноважень при надані відповіді
на звернення позивача, то слід
зазначити, що позивач безпосередньо із
заявою не звертався до Департаменту
житлово - комунального господарства
Донецької обласної адміністрації
України, а тому відсутній предмет спору
щодо надання відповіді останнім, а отже
в цій частині позову слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення
моральної шкоди у розмірі 25000,00 грн., суд
зазначає наступне.

Ст. 23 Цивільного кодексу України
(надалі ЦК України) встановлено, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Пунктом 2 вказаної норми також
встановлено, що моральна шкода полягає
зокрема у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів;

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Статтею 1167 ЦК України встановлені
підстави відповідальності за завдану
моральну шкоду.

Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала:

якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки;

якщо шкоди завдано фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою
або підписки про невиїзд, незаконного
затримання, незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт;

в інших випадках, встановлених законом.

З наведеного вбачається, що моральна
шкода підлягає відшкодуванню
незалежно від майнової шкоди,
зазначеними нормами не встановлено ні
мінімального, ні максимального розміру
відшкодування моральної шкоди.

Відшкодуванню підлягає моральна шкода
завдана внаслідок порушення прав
особи.

Перелік критеріїв оцінки розміру
моральної шкоди не є вичерпним. Вони
повинні надавати можливість вимірити
глибину та тривалість страждань
людини.

З змісту ст. 56 Конституції вбачається,
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" № 6
від 27.03.1992 шкода, заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи (п.2).

Суд вважає, що необхідною умовою
виникнення відповідальності у вигляді
обов'язку відшкодувати заподіяну
майнову і немайнову шкоду є
неправомірність дій або бездіяльність
особи, яка заподіяла шкоду, причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
особи і шкодою, вини особи у заподіянні
шкоди. Відсутність хоча б однієї з
обов'язкових складових
відповідальності за заподіяння шкоди
взагалі виключає її настання.

В ході судового розгляду справи,
позивачем суду не доведено причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
відповідача і моральною шкодою.

Крім того, позивач не надав жодних
доказів у підтвердження завданої
моральної шкоди з боку Донецької
обласної ради.

Отже позовні вимоги в цій частині не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71,
79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162,
163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Донецької обласної ради, Департаменту
житлово - комунального господарства
Донецької обласної адміністрації
України, Головного управління
державної казначейської служби
України у Донецький області про
визнання незаконною бездіяльності
посадових осіб Донецької обласної ради
при розгляді заяви від 09.12.13 р., визнання
незаконними дій посадових осіб
Департаменту житлово - комунального
господарства Донецької обласної
адміністрації України щодо
перевищення своїх посадових обов'язків
при наданні відповіді на заяву від 09.12.13
р. та стягненні моральної шкоди в сумі 25
000,00 грн. - задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність
Донецької обласної ради, щодо не
надання ОСОБА_3, в установлений ст. 20 ЗУ
«Про звернення громадян» строк,
відповіді на звернення за заявою від
09.12.13 р.

В іншій частині позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
та проголошена її вступна та
резолютивна частини у судовому
засіданні 20 травня 2014 року.

Повний текст постанови буде складений
26 травня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня її проголошення,
апеляційної скарги. У разі
застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У випадку подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
Череповський Є.В.