Справа № 2-а-225/09/1813
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2009-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2009 р. Справа № 2-а-225/09/1813Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського
В.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Управління
праці та соціального захисту населення
Охтирської міської ради Сумської
області та ОСОБА_1 на постанову
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 22.01.2009р. по справі
№ 2-а-225/09/1813

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Охтирської міської
ради Сумської області

про визнання бездіяльності
неправомірною, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплатити недосплачену
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Охтирської міської ради Сумської
області (далі за текстом - відповідач),
та, з урахуванням уточнених позовних
вимог, просила постановити рішення,
згідно якого відновити пропущений
строк звернення до суду з
адміністративним позовом про визнання
протиправною бездіяльність
відповідача щодо недовиплати суми
грошової допомоги по нагляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку та стягнення заборгованості за
період з 06.04.2007р. по 31.12.2007р. з дня, коли
їй стало відомо про дані порушення з
засобів масової інформації,
телебачення та радіомовлення - 1.12.2008р.;
визнати протиправною бездіяльність
відповідача за період з 06.04.2007р. по
31.12.2007р. щодо не донарахування та
недовиплати щомісячних сум грошової
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до частини 1 статті 15 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
встановленого ст.62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок і виплатити суму
заборгованості грошової допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до частини 1
статті 15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" у розмірі
прожиткового мінімуму, встановленого
ст.62 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік»щомісячно за
період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 31.12.2007 року;
визнати неправомірною бездіяльність
відповідача за 2008 рік щодо не
донарахування та недовиплати сум
грошової допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років відповідно до ст.58 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» і
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок і виплатити їй грошову
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
щомісячно у розмірі, встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років відповідно до
ст.58 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України».

Відповідач надав до суду письмові
заперечення, в яких, посилаючись на
необґрунтованість позовних вимог,
просив в задоволені позову відмовити.

Постановою Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 22.01.2009р.
позовні вимоги задоволено частково:
визнано бездіяльність Управління
праці та соціального захисту населення
Охтирської міської ради Сумської
області щодо не донарахування та
недовиплати ОСОБА_1 сум грошової
допомоги по догляду за дитиною за
період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 31.12.2007 року
протиправною; зобов'язано Управління
праці та соціального захисту населення
Охтирської міської ради Сумської
області здійснити перерахунок ОСОБА_1
допомоги по догляду за дитиною - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст.15 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" в розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
встановленого ст.62 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік" від
19.12.2006 року та провести відповідні
виплати за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по
31.12.2007 року. В іншій частині позову
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову суду скасувати,
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на прийняття
оскаржуваної постанови з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а саме: ст. 4, 21, 22, 23, Бюджетного
кодексу України, ст. 56, 71 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік», ст.15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», ст.ст. 99, 100
КАС України, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Позивач, також не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подала апеляційну скаргу, в якій
просить оскаржувану постанову в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог скасувати та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі. При цьому,
позивач посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, а саме: ст.ст.22, 46, 64 Конституції
України, ст.17 Закону України "Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії", ст.5
Закону України "Основи законодавства
України про загальнообов'язкове
соціальне страхування".

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції, відповідно до ч.1
ст.195 Кодексу адміністративного
судочинства України (в межах
апеляційних скарг), та доводи
апеляційних скарг, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню,
а апеляційна скарга Управління праці
та соціального захисту населення
Охтирської міської ради Сумської
області підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у
позивача народилася донька ОСОБА_2, що
підтверджується копією відповідного
свідоцтва про народження (а.с.5) та, що
позивач перебуває на обліку у
відповідному управлінні праці та
соціального захисту населення, яке є
відповідачем по справі, що визнається
сторонами по справі та підтверджується
відповідною довідкою (а.с.19).

Відповідно до ст. 15 «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" в редакції
Закону від 22 березня 2001 року N 2334-III,
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Згідно п.14 ст.71 Закону України «Про
державний бюджет на 2007 рік», на 2007 рік
зупинено дію ч.1 ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Відповідно до абзацу 3 ч.2 ст. 56 Закону
України «Про Державний бюджет на 2007
рік», у 2007 році допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку здійснюється за рахунок коштів
відповідної субвенції з державного
бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що
дорівнює різниці між 50 відсотками
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, для застрахованих
осіб, у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем нараховувалась та
сплачувалась позивачці у 2007 році
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку саме у
розмірах, передбачених абзацом 3 ч.2 ст.
56 Закону України «Про Державний бюджет
на 2007 рік», що визнається сторонами по
справі та вбачається з відповідної
довідки.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з Рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року за № 6-рп/2007, яким визнано
неконституційним положення статей 29, 36,
п.14 ст.71 та інших та абз. 3 ч.2 ст. 56
Закону України «Про Державний бюджет
на 2007 рік" щодо встановлення допомоги
по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку, як різницю між 50
відсотками прожиткового мінімуму для
працездатних осіб та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 90 грн. для незастрахованих
осіб та не менше 23 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатних осіб, для
застрахованих осіб, у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що,
відповідно до зазначеного рішення
Конституційного Суду України,
відповідач з 06 квітня 2007 року повинен
був діяти у відповідності з нормою ст.
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми». Призначувати
та здійснювати позивачу нарахування
допомоги у розмірі встановленого
законом, на рівні прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Колегія суддів частково погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 року, у
справі за поданням 46 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч.
1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46,
ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік»(справа про соціальні гарантії
громадян), визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) положення п. 14 ст. 71
Закону України «Про Державний бюджет
на 2007 рік», яким зупинено дію статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" та положення абз.3 ч.2
ст.56 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», якою
встановлено розмір допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку менший, ніж ч.1 ст. 15
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Рішення Конституційного Суду України у
цій справі має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначеного закону, що визнані
неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, лише з 09.07.2007 року
відповідач повинен був призначити,
нараховувати та сплачувати позивачу
відповідну допомогу, у розмірі
визначеному ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», яка
набула чинності із зазначеної дати,
оскільки з моменту ухвалення
Конституційним Судом України рішення
щодо неконституційності пункту 14
статті 71 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік», ця норма
втратила чинність та не підлягала
застосуванню, а тому колегія суддів
вважає помилковим висновок суду про
протиправність бездіяльності
відповідача щодо не донарахування та
недовиплати ОСОБА_1 сум грошової
допомоги по догляду за дитиною за
період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 08.07.2007 року, у
зв'язку з чим постанова суду першої
інстанції в цій частині підлягає
скасуванню.

Крім того, статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлений річний строк звернення до
адміністративного суду.

Статтею 100 Кодексу адміністративного
судочинства України визначені
наслідки пропущення строків звернення
до адміністративного суду.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою
для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Якщо суд визнає причину пропущення
строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається
і вирішується в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Позивачка звернулася до суду з позовом
11.12.2008 року, про що свідчить відповідний
штамп реєстрації вхідної
кореспонденції суду першої інстанції,
а тому, враховуючи річний строк на
звернення до адміністративного суду,
права позивача підлягають захисту з
11.12.2007 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
суд першої інстанції дійшов висновку,
що порушення прав позивача мають
триваючий характер. Проте, з такими
висновками суду погодитися не можна,
оскільки дане порушення не
характеризується безперервним
здійсненням єдиного діяння, а має
характер окремих протиправних дій, що
полягають у не нарахуванні та не
виплаті позивачці відповідної
допомоги у законодавчо встановленому
розмірі кожного місяця окремо.

Колегією суддів не приймаються до
уваги посилання позивача на поважність
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду, бо доводи щодо
необізнаності не є поважною причиною
пропуску строку звернення до суду,
оскільки поважними причинами
визнаються лише такі обставини, які є
об'єктивно непереборними, не залежать
від волевиявлення особи та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного звернення
до суду та підтверджені належними
доказами.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач наполягав на відмові в
задоволенні позову з підстав
пропущення строку для звернення до
адміністративного суду, встановленою
ст.99 Кодексу адміністративного
судочинства України (а.с.12), та зазначив
про це в апеляційній скарзі, а поважних
причин пропуску даного строку
позивачем не наведено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позивачем без поважних причин
пропущено строк звернення до суду з
позовом про визнання протиправною
бездіяльності Управління праці та
соціального захисту населення
Охтирської міської ради Сумської
області щодо не донарахування та
недовиплати ОСОБА_1 сум грошової
допомоги по догляду за дитиною за
період з 09.07.2007 року по 10.12.2007 року та
про зобов'язання відповідача провести
донарахування та виплату недотриманої
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 09 липня 2007 по 10 грудня 2007 року,
але судом першої інстанції не взято
дану обставину до уваги, а тому
постанова в цій частині також підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позову.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1
та обґрунтування вимог про
зобов'язання відповідача провести
донарахування та виплату недотриманої
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за 2008
рік, які полягали у її посиланні на ст.17
Закону України "Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії", ст.5 Закону України "Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове соціальне
страхування", то вони не приймаються до
уваги колегією суддів, виходячи з
наступного.

Відповідно до підпункту 7 пункту 23
розділу ІІ Внесення змін до деяких
законодавчих акті України Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", частину
першу статті 15 "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" викладено в новій
редакції, згідно якої допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 (у справі
за конституційними поданнями
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 65 розділу I, пунктів 61, 62, 63, 66
розділу II, пункту 3 розділу III Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" і 101
народного депутата України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень статті 67
розділу I, пунктів 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 розділу
II Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України")
вищезазначені положення (підпункту 7
пункту 23 розділу ІІ Внесення змін до
деяких законодавчих акті України)
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
не були визнані такими, що не
відповідають Конституції України, а
отже, були чинні на момент нарахування
та виплати позивачу допомоги по
догляду за дитиною впродовж 2008 року.

Таким чином, враховуючи викладене, у
відповідача у 2008 році не було підстав
нараховувати та сплачувати позивачеві
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, оскільки згідно Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" частину 1
ст.15 "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" було викладено в новій
редакції, та саме цим керувався
відповідач, здійснюючи нарахування та
виплату відповідної допомоги у 2008 році
в зазначеному розмірі, що визнається
сторонами по справі.

При цьому, надаючи перевагу Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", колегія
суддів виходить з того, що закони є
актами єдиного органу законодавчої
влади - Верховної Ради України.
Конституція України не встановлює
пріоритету в застосуванні того чи
іншого закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
такого закону України, який би
регулював питання подолання колізії
норм законів, що мають однакову
юридичну силу.

Конституційний Суд України у п. 3
мотивувальної частини рішення від
03.10.1997 року № 4-зп (справа про набуття
чинності Конституцією) зазначив:
„Конкретна сфера суспільних відносин
не може бути водночас врегульована
однопредметними нормативними
правовими актами однакової сили, які за
змістом суперечать один одному.
Звичайною є практика, коли наступний у
часі акт містить пряме застереження
щодо повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є те, що
з прийняттям нового акта, якщо інше не
передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше".

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 щодо
зобов'язання відповідача провести
донарахування та виплату недотриманої,
на думку позивача, допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за 2008 рік.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, з
зазначених вище підстав, висновків
суду першої інстанції не спростовує, а
тому її апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду в цій частині підлягає залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 3 ст. 198, п. 4
ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Охтирської міської ради Сумської
області задовольнити частково.

Постанову Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 22.01.2009р. по
справі № 2-а-225/09/1813 в частині визнання
протиправною бездіяльності Управління
праці та соціального захисту населення
Охтирської міської ради Сумської
області щодо не донарахування та
недовиплати ОСОБА_1 сум грошової
допомоги по догляду за дитиною за
період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 10.12.2007 року та
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Охтирської міської ради Сумської
області здійснити перерахунок ОСОБА_1
допомоги по догляду за дитиною - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст.15 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" в розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
встановленого ст.62 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік" від
19.12.2006 року та провести відповідні
виплати за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по
10.12.2007 року скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом місяця з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бенедик А.П.Судді
Кононенко З.О. Калиновський В.А.