Справа № 813/2531/14
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/2531/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого - судді
секретаря судового засідання
Бойка Т.М., Нагурної Н.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
Львівського комунального підприємства
«Львівавтодор» до Державної
фінансової інспекції у Львівській
області про визнання протиправними та
скасування вимоги і акту,-
Львівське комунальне підприємство
«Львівавтодор» (надалі -ЛКП
«Львіватодор») звернулось до
Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної фінансової інспекції у
Львівській області в якому з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог просить :
- скасувати акт позапланової ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача №06-24/3 від 20.02.2014р.;
- скасувати рішення №06-15м/1694 від 13.03.2014р.
про обов'язкові вимоги за результати
ревізії, в частині притягнення осіб
винних у допущенні порушень до
В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що Державною
фінансовою інспекцією у Львівській
області (надалі - ДФІ у Львівській
області) було проведено позапланову
ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності
ЛКП «Львівавтодор», результати якої
оформлено актом №06-24/3 від 20.02.2014р.
Позивач, не погодившись з висновками
акта ревізії подав заперечення, однак
за результати розгляду таких
відповідач склав висновок та прийняв
рішення №06-15м/1694 від 13.03.2014р. про
обов'язкові вимоги за результати
ревізії, в тому числі, про притягнення
осіб винних у допущенні порушень до
відповідальності. ЛКП «Львівавтодор»
вважає, що жодних порушень чинного
законодавства ним допущено не було, а
тому просить скасувати вищезазначений
акт та рішення у вказаній частині.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав викладених у позовній заяві та
просив позов задовольнити у повному
обсязі.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечили
повністю з підстав викладених у
письмових запереченнях. Зазначили, що
акт перевірки не є рішенням суб'єкта
владних повноважень у розумінні ст. 17
КАС України, не зумовлює виникнення
будь-яких прав і обов'язків для об'єкта
контролю, тому його висновки не можуть
бути предметом спору. Окрім того
зазначили, що перевіркою встановлено
ряд порушень, які не спростовані
позивачем, а тому ДФІ у Львівській
області правомірно надіслано позивачу
обов'язкові вимоги для усунення таких
порушень.

Суд, заслухав пояснення представників
сторін, дослідив матеріали справи та
подані документи, всебічно і повно
з'ясував всі фактичні обставини справи,
на яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінив докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті та дійшов
висновку, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Правові та організаційні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні визначені Законом
України від 26 січня 1993 року № 2939-XII «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні».

Відповідно до статті 1 Закону України
від 26 січня 1993 року 2939-XII «Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
здійснення державного фінансового
контролю забезпечує центральний орган
виконавчої влади, уповноважений
Президентом України на реалізацію
державної політики у сфері державного
фінансового контролю (далі - орган
державного фінансового контролю).
Орган державного фінансового контролю
у своїй діяльності керується
Конституцією України, цим Законом,
іншими законодавчими актами, актами
Президента України та Кабінету
Міністрів України.

Головними завданнями органу
державного фінансового контролю
відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України від 26 січня 1993 року 2939-XII «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Згідно із частинами 2 та 3 статті 2
Закону України від 26 січня 1993 року 2939-XII
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» державний фінансовий
контроль забезпечується органом
державного фінансового контролю через
проведення державного фінансового
аудиту, перевірки державних закупівель
та інспектування. Порядок проведення
органом державного фінансового
контролю державного фінансового
аудиту, інспектування та перевірок
державних закупівель установлюється
Кабінетом Міністрів України.

Інспектування здійснюється органом
державного фінансового контролю у
формі ревізії та полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті (частина 1
статті 4 Закону України від 26 січня 1993
року 2939-XII «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні»).

Статтею 8 Закону України від 26 січня 1993
року 2939-XII «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні» визначені основні
функції державного фінансового
контролю. Зокрема, орган державного
фінансового контролю: 1) здійснює
державний фінансовий контроль та
контроль за: виконанням функцій з
управління об'єктами державної
власності; цільовим використанням
коштів державного і місцевих бюджетів;
цільовим використанням і своєчасним
поверненням кредитів (позик), одержаних
під державні (місцеві) гарантії;
складанням бюджетної звітності,
паспортів бюджетних програм та звітів
про їх виконання (у разі застосування
програмно-цільового методу у
бюджетному процесі), кошторисів та
інших документів, що застосовуються в
процесі виконання бюджету; станом
внутрішнього контролю та внутрішнього
аудиту у розпорядників бюджетних
коштів; усуненням виявлених недоліків
і порушень; 2) розробляє пропозиції щодо
усунення виявлених недоліків і
порушень та запобігання їм у
подальшому; 3) вживає в установленому
порядку заходів до усунення виявлених
під час здійснення державного
фінансового контролю порушень
законодавства та притягнення до
відповідальності винних осіб; 4)
здійснює інші повноваження, визначені
законами України та покладені на нього
Президентом України.

Частиною 5 статті 11 вказаного Закону
визначено порядок проведення ревізії
органами фінансового контролю,
зокрема, зазначено, що позаплановою
виїзною ревізією вважається ревізія,
яка не передбачена в планах роботи
органу державного фінансового
контролю і проводиться за наявності
хоча б однієї з таких обставин:

- підконтрольною установою подано у
встановленому порядку скаргу про
порушення законодавства посадовими
особами органу державного фінансового
контролю під час проведення планової
чи позапланової виїзної ревізії, в якій
міститься вимога про повне або
часткове скасування результатів
відповідної ревізії;

- у разі виникнення потреби у перевірці
відомостей, отриманих від особи, яка
мала правові відносини з
підконтрольною установою, якщо
підконтрольна установа не надасть
пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий
письмовий запит органу державного
фінансового контролю протягом десяти
робочих днів з дня отримання запиту;

- проводиться реорганізація
(ліквідація) підконтрольної установи;

- у разі надходження доручення щодо
проведення ревізій у підконтрольних
установах від Кабінету Міністрів
України, органів прокуратури, органів
доходів і зборів, Міністерства
внутрішніх справ України, Служби
безпеки України, в якому містяться
факти, що свідчать про порушення
підконтрольними установами законів
України, перевірку додержання яких
віднесено законом до компетенції
органів державного фінансового
контролю;

- у разі, коли вищестоящий орган
державного фінансового контролю в
порядку контролю за достовірністю
висновків нижчестоящого органу
державного фінансового контролю
здійснив перевірку актів ревізії,
складених нижчестоящим органом
державного фінансового контролю , та
виявив їх невідповідність вимогам
законів. Позапланова виїзна ревізія в
цьому випадку може ініціюватися
вищестоящим органом державного
фінансового контролю лише у тому разі,
коли стосовно посадових або службових
осіб нижчестоящого органу державного
фінансового контролю, які проводили
планову або позапланову виїзну ревізію
зазначеної підконтрольної установи,
розпочато службове розслідування або у
випадку повідомлення їм про підозру у
вчиненні кримінального
правопорушення.

Позапланова виїзна ревізія може
здійснюватися лише за наявності
підстав для її проведення на підставі
рішення суду. Позапланова ревізія
підконтрольної установи не може
проводитися частіше одного разу на
квартал. Позапланові виїзні ревізії
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені цим Законом до
підконтрольних установ, проводяться
органами державного фінансового
контролю за рішенням суду, ухваленим на
підставі клопотання слідчого,
прокурора для забезпечення
розслідування під час кримінального
провадження.

За приписами частини 2 статті 15 Закону
України від 26 січня 1993 року № 2939-XII «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
службові особи органу державного
фінансового контролю є представниками
органів виконавчої влади. Законні
вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються.

Судом встановлено, що ДФІ у Львівській
області відповідно до вказаних вище
положень законодавства, на підставі
ухвали Личаківського районного суду
міста Львова від 23.01.2014р. проведено
позапланову ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності
ЛКП «Львівавтодор» за період з01.01.2013р.
по 01.01.2014р. За результатами вказаної
перевірки відповідачем складено акт,
яким встановлено ряд порушень вимог
бюджетного законодавства та
законодавства яке регулює порядок
здійснення державних закупівель.

Даний акт, підписано об'єктом контролю
із запереченнями (надалі по тексту Акт
ревізії).

Не погоджуючись з висновками
викладеними в Акті ревізії позивачем
було подано заперечення, які
відповідачем відхилені та прийнято
рішення про обов'язкові вимоги за
результати ревізії. Зокрема, позивача
зобов'язано: при проведенні в
подальшому закупівель товарів, робіт
та послуг за державні кошти неухильно
дотримуватись вимог діючих
нормативно-правових актів; при
розгляді пропозицій конкурсних торгів
учасників, неухильно дотримуватись
вимог ст. 29 Закону № 2289; оприлюднення
документів та інформації про закупівлю
товарів, робіт та послуг за державні
кошти, проводити відповідно до вимог
ст. 10 Закону № 2289; відобразити по
бухгалтерському обліку розрахунки з ПП
ОСОБА_4 та вартість
проектно-кошторисної документації в
сумі 500,00 грн.; осіб, винних у допущенні
зазначених в акті порушень притягнути
до відповідальності.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам в контексті заявлених
позовних вимог суд зазначає наступне:

Щодо позовних вимог про скасування
акта ревізії:

Згідно з пунктом 3 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України N 550 від 20 квітня 2006
року (надалі по тексту Порядок), акт
ревізії - документ, який складається
особами, що проводили ревізію, фіксує
факт її проведення та результати.

Пунктом 35 цього Порядку передбачено, що
Результати ревізії оформляються актом,
який складається на паперовому носії
державною мовою і повинен мати
наскрізну нумерацію сторінок. На
першому аркуші акта ревізії, який
оформляється на бланку контролюючого
органу, зазначається назва документа
(акт), дата і номер, місце складення
(назва міста, села чи селища). Акт
ревізії містить: вступну частину, в
якій зазначаються підстава для
проведення ревізії, тема ревізії, повна
назва об'єкта контролю, його
місцезнаходження, відомості про
організаційно-правову форму та форму
власності, дати початку і закінчення
ревізії, період, який підлягав ревізії,
перелік посадових осіб контролюючого
органу та залучених спеціалістів, що
проводили ревізію, перелік посадових
осіб, які відповідали за
фінансово-господарську діяльність
об'єкта контролю у період, що підлягав
ревізії; констатуючу частину, в якій
наведено інформацію про результати
ревізії в розрізі кожного питання
програми із зазначенням, за який
період, яким способом (вибірковим,
суцільним) та за якими документами
перевірено ці питання, висновок про
наявність або відсутність порушень
законодавства, а також у разі наявності
визначений в установленому
законодавством порядку розмір збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю
внаслідок таких порушень. Виявлені
допущені об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції
контролюючого органу, фіксуються в
констатуючій частині акта ревізії з
обов'язковим посиланням на норми
законів чи інших нормативно-правових
актів, які порушено, та зазначенням
винних у їх допущенні осіб. За
результатами проведення ревізії з
окремих питань програми посадовими
особами контролюючого органу та
залученими спеціалістами, що проводили
ревізію в складі групи, можуть за
рішенням керівника групи складатися
довідки, які підписуються відповідною
посадовою особою контролюючого органу
чи спеціалістом та працівниками
об'єкта контролю, що є відповідальні з
цих питань. Довідки складаються в
одному примірнику, видаються керівнику
групи для прийняття рішення щодо
включення до акта ревізії викладених в
них фактів та долучаються до
матеріалів ревізії. На вимогу об'єкта
контролю йому можуть бути видані копії
довідок.

Пунктом 46 Порядку передбачено, що якщо
вжитими в період ревізії заходами, не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, органом служби у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів
порушення законодавства цей об'єкт
контролю у строк, визначений вимогою
про їх усунення, повинен інформувати
відповідний орган служби з поданням
завірених копій первинних, розпорядчих
та інших документів, що підтверджують
усунення порушень.

Правовий акт це акт волевиявлення
(рішення) уповноваженого суб'єкта
права, що регулює суспільні відносини
за допомогою встановлення (зміни,
скасування, зміни сфери дії) правових
норм, а також визначення (зміни,
припинення) на основі цих норм прав і
обов'язків учасників конкретних
правовідносин.

При цьому, критерієм розмежування
понять нормативного правового акта і
ненормативного (індивідуального)
правового акта є сфера його дії за
суб'єктивним складом, оскільки правові
акти індивідуальної дії, на відміну від
нормативних, поширюють свою дію на
конкретно визначеного суб'єкта.

Як нормативний, так і ненормативний
правовий акт завжди виражають волю
(волевиявлення) уповноваженого
суб'єкта права, його владні приписи;
мають офіційний характер, обов'язковий
до виконання; спрямовані на
регулювання суспільних відносин;
встановлюють правову норму чи
конкретне правовідношення;
оформляються у визначеній формі; є
юридичними фактами, що спричиняють
певні правові наслідки.

Ненормативні (індивідуальні) акти
породжують права і обов'язки у тих
конкретних суб'єктів, яким вони
адресовані, у конкретному випадку.

Правові акти індивідуальної дії своїми
приписами мають породжувати права і
обов'язки конкретних осіб, на яких
спрямована їхня дія. У такому випадку
реалізується компетенція видавця
цього акту як суб'єкта владних
повноважень, уповноваженого управляти
поведінкою іншого суб'єкта і
відповідно інший суб'єкт зобов'язаний
виконувати його вимоги.

Тобто, особливою відмінністю правового
акту від інших управлінських актів є
наявність в ньому змісту управління
певної особи шляхом встановлення прав
і обов'язки для інших суб'єктів.

Самі по собі акти ревізії, документи
перевірок тощо не породжують жодних
правових наслідків чи обов'язків та не
мають ознак рішень
(нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії),
оскарження яких здійснюється за
нормами КАС України, такі документи
стверджують факт проведення перевірок
за дотриманням вимог законодавства і є
лише носіями доказової інформації, а
тому, вимога позивача про скасування
акта відповідача за результатами
позапланової ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності
позивача №06-24/3 від 20.02.2014р є
безпідставною.

Аналогічна позиція викладена в Ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 28 березня 2013 року від К/9991/40548/11 та в
Постанові Верховного Суду України 10
вересня 2013 року.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача в частині скасування
акту №06-24/3 від 20.02.2014р. позапланової
ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності
ЛКП «Львівавтодор» не підлягають
задоволенню.

Щодо позовних вимог про часткове
скасування рішення №06-15м/1694 від 13.03.2014р.
про обов'язкові вимоги за результатами
ревізії.

Позивачем оскаржується вимога
відповідача щодо притягнення винних у
допущенні зазначених в акті перевірки
порушень до відповідальності.

Актом позапланової ревізії окремих
питань фінансово-господарської
діяльності ЛКП «Львівавтодор»
встановлено наступні порушення вимог
бюджетного законодавства та
законодавства, яке регулює порядок
здійснення державних закупівель за
державні кошти:

- ЛКП «Львівавтодор» всупереч ч.2 ст. 16,
ч.2 ст.22 Закону України «Про здійснення
державних закупівель» не визначено
спосіб документального підтвердження
виконання аналогічних договорів
учасниками конкурсу.

- комітетом з конкурсних торгів
допущено до оцінки пропозицію ТзОВ
«Комфорт і безпека», яка не відповідала
вимогам документації конкурсних
торгів та відповідно до ст. 29 Закону
України «Про здійснення державних
закупівель» від 01.06.2013 № 2289-V1 повинна
бути відхилена, зокрема всупереч п.3.12
Додатку 1 документації конкурсних
торгів, ТзОВ Комфорт і безпека» до
пропозиції конкурсних торгів, яка має
бути прошита, пронумерована та
скріплена печаткою, не надано копії
звіту про рух грошових коштів за
попередній звітний період та не надано
підтвердження з посиланням на норми
відповідних законодавчих актів
України про те, що його фінансова
звітність не містить даного звіту.

- всупереч Додатку 4 «Технічні вимоги»
документації конкурсних торгів в
пропозиції ТзОВ «Комфорт і безпека» -
розрахунку ціни (49 768,00 грн.) пропозиції
конкурсних торгів включено 4
фіксованих стовпчики загальною
вартістю 1 1600,00 грн., встановлення яких
не передбачено вказаними технічними
вимогами.

- в порушення абз.9 п.1 ст.10 Закону
України №2289 ЛКП «Львівавтодор»
оприлюднено оголошення про результати
проведення торгів в державному
офіційному друкованому виданні з
питань державних закупівель з
перевищенням встановлених термінів, а
саме на 15-й день від дати укладення
договору поставки та встановлення
(монтажу).

- всупереч абз.1 1 п.1 ст.10 Закону України
№2289 відповідно до наданої ЛКП
«Львівавтодор» інформації, звіт про
результати проведення процедури
закупівлі станом на 03.02.2014р. не
оприлюднено на веб-порталі
Уповноваженого органу.

- перевіркою відповідності умов
укладеного договору поставки від
26.03.2013р. № 26/06/13-1 з переможцем торгів
ТзОВ «Перипротект» вимогам
документації конкурсних торгів та
пропозиції ТзОВ «Перипротект»
встановлено розбіжність між
документацією конкурсних торгів,
пропозицією учасника та умовами
укладеного договору в частині
попередньої оплати за поставлений
товар, чим порушено ч. 5 ст.40 Закону
України .

- п. 3.2 договору передбачено місце
поставки товару та роботи
постачальником за наступною адресою: м.
Львів, вул. Руська в'їзд з вулиці
Підвальної (кількість боллардів: два);
м. Львів, вул. П.Беринди в'їзд з
проспекту Свободи (кількість
боллардів: два); м. Львів, вул. Братів
Рогатинців в'їзд з вулиці Театральна
(кількість боллардів: один), а додатком
№ 4 документації конкурсних торгів та
пропозицією учасника передбачено
наступні місця встановлення (монтажу)
боллардів, а саме: вул. Руська в'їзд з
вулиці Підвальної - 2 шт, вул. П.Беринди
в'їзд з проспекту Свободи - 2 шт, вул.
Л.Українки в'їзд з вулиці Підвальної- 1
шт.

- по даних бухгалтерського обліку ЛКП
«Львівавтодор» не відображено
розрахунки з ПП ОСОБА_4 та не
оприбутковано вартість
проектно-кошторисної документації на
встановлення (монтаж) боллардів па суму
500,0 грн., виготовленої відповідно до
договору від 18.09.2012р. №91/201, укладеного
між ЛКП «Львівавтодор» та ПП ОСОБА_4
Вказане суперечить п. 1 ст. 9 Закону
України від 16.07.1999р. 96-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та призвело до
заниження кредиторської
заборгованості по розрахунках з ПП
ОСОБА_4 та заниження вартості
капітальних інвестицій на вищевказану
суму.

Судом встановлено, що долучені
позивачем до матеріалів справи докази
не спростовують в повній мірі
виявлених в ході перевірки порушень.
При цьому, судом враховано, що вимога
відповідача щодо притягнення винних у
допущенні порушень осіб до
відповідальності стосується всіх
порушень, а тому висловлені
представником позивача в судовому
засіданні заперечення з приводу
окремих порушень, не звільняє його від
обов'язку опрацювати акт ревізії в
цілому та вирішити питання про
притягнення винних осіб до
відповідальності по кожному з порушень
за наявності на це підстав.

Вказане узгоджується з положенням
пункту 50 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №550 від
20.04.2006 року, відповідно до якого за
результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав контролюючі органи
вживають заходів для забезпечення:
притягнення до адміністративної,
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності винних у допущенні
порушень працівників об'єктів
контролю; порушення перед відповідними
державними органами питання про
визнання недійсними договорів,
укладених із порушенням законодавства;
звернення до суду в інтересах держави
щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів, а
також стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або
порушенням вимог законодавства.

З урахуванням вищевикладеного суд
вважає, що ДФІ у Львівській області у
рішенні №06-15м/1694 від 13.03.2014р. правомірно
зазначено про необхідність
притягнення осіб винних у допущенні
порушень до відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно з ст. 86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку свій обов'язок
відповідач виконав, оскільки довів
правомірність та обґрунтованість
прийнятого ним оскаржуваного рішення.

Натомість, твердження позивача про
протиправність оскарженого рішення, на
думку суду, не ґрунтуються на
положеннях законодавства та не
підтверджується належними та
допустимими доказами, а відтак
враховуючи наведене, проаналізувавши
норми законодавства та надавши оцінку
наявним доказам у справі, суд приходить
до висновку, про необґрунтованість
позовних вимог та відсутність підстав
для їх задоволення.

На підставі ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, здійснені позивачем судові
витрати не підлягають компенсації.

Керуючись статтями. 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

в задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на постанову суду
першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, виготовленої в
повному обсязі. Апеляційна скарга
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Кузан Р.І.