Справа № 2а-1596/12/2670
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/59658/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Дарницького
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві, третя особа -
ОСОБА_4 про визнання протиправними дій
та зобов'язання здійснити реєстрацію
місця проживання, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Дарницького
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві, третя особа -
ОСОБА_4 про визнання неправомірними дії
відповідача щодо відмови реєстрації
місця проживання доньки позивача
ОСОБА_5; зобов'язання здійснити
реєстрацію місця проживання ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
лютого 2012 позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року було скасовано постанову суду
першої інстанції та ухвалено нову
постанову, якою відмовлено позивачу у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції у справі,
ОСОБА_3 звернулася з касаційною
скаргою, в якій просить постанову суду
апеляційної інстанції скасувати та
залишити в силі постанову суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_5 проживає за
адресою: АДРЕСА_1 разом із батьком
ОСОБА_4 При цьому, зазначена квартира
належить ОСОБА_4 на праві власності.

07 грудня 2011 року ОСОБА_5 звернулась до
ОСББ «КУТ» із заявою до Відділу
громадянства, імміграції і реєстрації
фізичних осіб Дарницького РУГУ МВС
України в м. Києві про реєстрацію її
місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.
Однак, зазначена заява була повернута
заявнику з відміткою проте, що
реєстрація буде здійснена після
надання згоди батьків, згідно ст. 160
Сімейного кодексу України.

За приписами ч. 3 ст. 160 Сімейного
кодексу України визначено, що якщо
батьки проживають окремо, місце
проживання дитини, яка досягла
чотирнадцяти років, визначається нею
самою.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_5 є дитиною, яка
досягла чотирнадцятирічного віку та
самостійно обрала місце проживання з
батьком за адресою: АДРЕСА_1 при цьому
зазначений факт сторонами не
оспорюється.

Згідно статті 6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» громадянин
України, а також іноземець чи особа без
громадянства, які перебувають в
Україні на законних підставах,
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.

Для реєстрації особа подає: письмову
заяву. Діти віком від 15 до 18 років
подають заяву особисто. У разі якщо
особа з поважної причини не може
самостійно звернутися до
уповноваженого органу, реєстрація може
бути здійснена за зверненням іншої
особи на підставі доручення,
посвідченого в установленому порядку;
паспортний документ. Якщо дитина не
досягла 16-річного віку, подається
свідоцтво про народження або свідоцтво
про належність до громадянства
України. Іноземець та особа без
громадянства додатково подають
посвідку на постійне або тимчасове
проживання; квитанцію про сплату
державного мита або документ про
звільнення від його сплати; два
примірники талона зняття з реєстрації.

Забороняється вимагати для реєстрації
місця проживання подання особою інших
документів.

Заява особи про реєстрацію місця
проживання є єдиною підставою для
реєстрації місця проживання особи.

Зразки заяви та інших документів,
необхідних для реєстрації місця
проживання особи, затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 липня 2004 року № 985 Про
затвердження зразків документів,
необхідних для реєстрації місця
проживання в Україні, затверджено,
зокрема, зразок заяви про реєстрацію
місця проживання в Україні. Згідно
установленого зразка заява, про
реєстрацію місця проживання повинна
містити згоду власника/співвласників
житла або їх уповноважених органів,
наймача та членів його сім'ї на
реєстрацію місця проживання заявника у
разі відсутності документів,
зазначених як підстава для реєстрації.
При цьому, згідно примітки, підпис
власника/співвласників житла або їх
уповноважених органів, наймача та
членів його сім'ї не потрібен у разі
вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей.

Як було встановлено судом апеляційної
інстанції, копії заяви про реєстрацію
місця проживання від 07 грудня 2011 року,
ОСОБА_5, яка є неповнолітньою особою,
при її складанні не було заповнено всіх
граф, а саме не було заповнено пункту
щодо надання чи ненадання згоди
власника/співвласників житла або їх
уповноважених органів, наймача та
членів його сім'ї на реєстрацію місця
проживання заявника.

Таким чином, враховуючи, що складена
ОСОБА_5, заява не відповідала вимогам
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що відповідач
відмовляючи у реєстрації місця
проживання останньої діяв в межах, у
спосіб та на підставах наданих йому
чинним законодавством повноважень.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що постанова суду першої інстанції
скасована судом апеляційної інстанції,
а в справі ухвалено нове законне
рішення, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду
апеляційної інстанції залишити без
змін, оскільки вона прийнята з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана правильно, а
доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: