Справа № 2а/2570/1424/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/69896/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Новгород-Сіверської районної
державної адміністрації Чернігівської
області про визнання незаконним і
скасування розпорядження, поновлення
на посаді та стягнення середнього
заробітку, касаційне провадження в
якій відкрито за касаційною скаргою
Новгород-Сіверської районної
державної адміністрації Чернігівської
області на постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Новгород-Сіверської районної
державної адміністрації Чернігівської
області в якому просила: визнати
незаконним та скасувати розпорядження
Новгород-Сіверської районної
державної адміністрації Чернігівської
області від 15.03.2012 року № 9-ОС; поновити
її на посаді спеціаліста І категорії
відділу освіти Новгород-Сіверської
районної державної адміністрації
Чернігівської області; стягнути з
відповідача її середній заробіток за
час вимушеного прогулу.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2012
року позов ОСОБА_3 залишено без
задоволення.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2012
року постанова суду першої інстанції
скасована та прийнята нова, якою позов
ОСОБА_3 задоволено, а саме: визнано
незаконним та скасовано розпорядження
відповідача № 9-ОС від 15.03.2012 року та
поновлено ОСОБА_3 на посаді спеціаліста
І категорії відділу освіти
Новгород-Сіверської районної
державної адміністрації Чернігівської
області, з виплатою середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з 19
березня 2012 року по час встановлення на
роботі.

У касаційній скарзі на постанову суду
апеляційної інстанції відповідач
ставить питання про скасування
оскаржуваної постанови в зв'язку з
неправильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права
та залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

Позивач надала заперечення на
касаційну скаргу, в якому просила
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції - без змін,
оскільки воно ухвалено відповідно до
норм матеріального права та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що ОСОБА_3 була звільнена в зв'язку
зі змінами у штатному розписі й
скороченням посади, а тому її незаконно
звільнили за п. 1 ст. 40 Кодексу законів
про працю в Україні.

З таким висновком суду апеляційної
інстанції не можна погодитися з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01.08.2003 року ОСОБА_3 була
призначена на посаду спеціаліста І
категорії відділу освіти
Новгород-Сіверської РДА як така, що
пройшла за конкурсом, з шестимісячним
випробувальним терміном та прийняла
присягу державного службовця, про що
свідчить запис в трудовій книжці, а
04.02.2008 року їй було присвоєно 13 ранг
державного службовця.

В 2012 році в Новгород-Сіверській
районній державній адміністрації
Чернігівської області відбулось
скорочення чисельності та штату
працівників, а саме згідно розшифровки
до штатного розпису управління,
відділів Новгород-Сіверської районної
державної адміністрації з 1 січня 2012
року затверджено головою
райдержадміністрації штат в кількості
27 штатних одиниць, посад відділу освіти
3 начальник відділу освіти, та два
спеціаліста І категорії. Відповідно
розшифровки до штатного розпису
управління, відділів
Новгород-Сіверської районної
державної адміністрації з 1 квітня 2012
року головою райдержадміністрації
затверджено штат в кількості 26 штатних
одиниць, посад відділу освіти 3
начальник відділу освіти, спеціаліст І
категорії та головний спеціаліст.
Тобто, відбулось як скорочення
чисельності так і скорочення штатних
одиниць.

Крім того, судом першої інстанції було
встановлено, що 17.11.2011 року
атестаційною комісією
Новгород-Сіверської РДА проведено
атестацію ОСОБА_3 За рішенням
атестаційної комісії було визнано, що
вона не відповідає займаній посаді та
рекомендовано звільнити її з займаної
посади. Позивачці було запропоновано
посаду методиста районного
методичного кабінету відділу освіти
Новгород-Сіверської РДА від якої вона
відмовилась. 25.11.2011 року ОСОБА_3
звернулася до голови
Новгород-Сіверської РДА з заявою про
оскарження висновків атестаційної
комісії. У зв'язку з цим, 04.01.2012 року
відбулась повторна атестація ОСОБА_3
атестаційною комісією в іншому складі.
Рішенням атестаційної комісії знову
було визнано, що позивачка не
відповідає займаній посаді та
рекомендовано звільнити її з займаної
посади. Також, позивачці пропонувалась
посада методиста районного
методичного кабінету відділу освіти
Новгород-Сіверської РДА від якої вона
відмовилась.

Розпорядженням Новгород-Сіверської
РДА № 9-ОС від 15.03.2012 року про звільнення
ОСОБА_3 її звільнено 19.03.2012 року з посади
спеціаліста І категорії відділу освіти
Новгород-Сіверської РДА у зв'язку зі
змінами у штатному розписі й
скороченням посади, пункт 1 статті 40
Кодексу законів про працю в Україні.

Відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу
законів про працю України трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Згідно статті 42 Кодексу законів про
працю України при скороченні
чисельності чи штату працівників у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці переважне право на
залишення на роботі надається
працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці
і кваліфікації перевага в залишенні на
роботі надається: сімейним - при
наявності двох і більше утриманців;
особам, в сім'ї яких немає інших
працівників з самостійним заробітком;
працівникам з тривалим безперервним
стажем роботи на даному підприємстві, в
установі, організації; працівникам, які
навчаються у вищих і середніх
спеціальних учбових закладах без
відриву від виробництва; учасникам
бойових дій, інвалідам війни та особам,
на яких поширюється чинність Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту";
авторам винаходів, корисних моделей,
промислових зразків і
раціоналізаторських пропозицій;
працівникам, які дістали на цьому
підприємстві, в установі, організації
трудове каліцтво або професійне
захворювання; особам з числа
депортованих з України, протягом п'яти
років, з часу повернення на постійне
місце проживання до України;
працівникам з числа колишніх
військовослужбовців строкової служби
та осіб, які проходили альтернативну
(невійськову) службу, - протягом двох
років з дня звільнення їх зі служби.
Перевага в залишенні на роботі може
надаватися й іншим категоріям
працівників, якщо це передбачено
законодавством України.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Отже, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що розпорядження про
звільнення ОСОБА_3 № 9-ОС від 15.03.2012 року
прийняте відповідачем з дотриманням
вимог чинного законодавства України та
з урахуванням усіх обставин, що мали
значення для його прийняття, тобто є
правомірним.

Крім того, застосовуючи пункт 1 статті 40
Кодексу законів про працю України при
ухваленні оскаржуваної постанови
судом апеляційної інстанції було
допущено вільне тлумачення вказаної
норми в зв'язку з чим суд дійшов хибного
висновку щодо неправомірності
постанови Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2012
року.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Зважаючи на те, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а рішення суду першої
інстанції - законним, однак помилково
скасованим, колегія суддів вважає за
необхідне скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Новгород-Сіверської
районної державної адміністрації
Чернігівської області задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2012
року скасувати, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2012
року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: