Справа № 9101/116324/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2013 рокусправа № 2-6640/10
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М.
(доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за апеляційною
скаргоюуправління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Запоріжжя

на рішення Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 13.09.2010 р. у справі №
2-6640/10

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Ленінському районі м. Запоріжжя

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

23.07.2010 року позивач звернувся до
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії
відповідача щодо виплати позивачу
соціальної допомоги у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
як невиконання Закону України та
рішень Конституційного суду № 6-рп/2007
від 09.07.2070 р. та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р.;

- стягнути з відповідача недоплачену
суму виплат дитині війни 4 326,50 грн. за
строк, вказаний в заяві або з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року до чинного
часу.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 13.09.2010 р. позов позивача
задоволено, а саме:

- зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплатити позивачу
підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період часу, з 09 липня
по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31
грудня 2008 року, а також протягом всього
2009 року, з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач оскаржив її в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та постановити нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог.

Апеляційний перегляд даної справи
проводиться за нормами КАС України з
урахуванням положень Закону України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
підвідомчості справ, пов'язаних із
соціальними виплатами» від 18 лютого 2010
року, що були чинними на час виникнення
спірних правовідносин, Рішення
Конституційного Суду України від 09
вересня 2010 року № 19-рп/2010 та відповідно
до Закону України «Про внесення змін до
розділу ХII «Прикінцеві положення
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» щодо передачі справ,
пов'язаних із соціальними виплатами,
який набрав чинності 30.12.2010 року.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог, суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що

позивач, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" має статус "дитини війни".

Статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", яка
набрала чинності з 01.01.2006 року,
передбачено, що «дітям війни» пенсії
або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідно до якої
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність.
Положення ч. 3 вказаної статті не є
перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
статті, мінімального розміру пенсії за
віком.

Згідно з п. 12 ст. 71 Закону України "Про
державний бюджет України на 2007 рік",
зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Рішенням Конституційного Суду України
№ 6-рп від 09.07.2007р. положення п.12 ст.71 та
ст. 111 Закону України "Про державний
бюджет України на 2007 рік" визнано
неконституційними.

Відповідно до ст. 152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність. Саме з 09.07.2007р.
такій категорії осіб, як "діти війни",
поновлено право на отримання пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, на протязі 2007 року з
підвищенням на 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком.

У 2008 році механізм реалізації положень
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" врегульовано
шляхом внесення змін до цієї статті
Законом України "Про державний бюджет
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", згідно
якого до пенсії виплачується
підвищення в розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни, а
саме - 10 відсотків від прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22.05.2008р. були визнані
неконституційними положення пункту 41
розділу 2 Закону України "Про державний
бюджет на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України".
Отже, з цього часу позивач набув право
на отримання щомісячної доплати до
основної пенсії в розмірі 30 відсотків
від мінімальної пенсії за віком на
протязі періоду з 22.05.2008 року по 31.12.2008
року.

Питання також було врегульоване
постановою Кабінету Міністрів України
"Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян" № 530 від
28.05.2008р. Проте, судом першої інстанції
обґрунтовано не було прийнято до уваги
вказану постанову, оскільки вона не
може бути застосована виходячи із
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами.

У 2009 та 2010 роках дія ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" не
призупинялась, а зміст цієї статті не
змінювався.

Відповідачем, в порушення норми ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", надбавка до пенсії
позивачу, як «дитині війни»,
виплачувалась у меншому розмірі
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України "Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян" № 530 від 28.05.2008 року.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов висновку, що
права позивача були порушені.

Однак, вирішуючи спірні правовідносини
суд першої інстанції не прийняв до
уваги наступне.

Пунктом 3 резолютивної частини рішення
Конституційного Суду України № 19-рп/2010
від 09 вересня 2010 року встановлено, що
положення Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо підвідомчості справ,
пов'язаних із соціальними виплатами»
від 18 лютого 2010 року та ЦПК України,
визнані неконституційними та такими,
що втратили чинність з 09 вересня 2010
року, тобто, з дня ухвалення
Конституційним Судом України
вказаного рішення.

З вказаного слідує, що з 09.09.2010 року
відновлено положення п.3 ст.18 КАС
України в попередній редакції, яка
діяла до набрання чинності Закону
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
підвідомчості справ, пов'язаних із
соціальними виплатами» , отже, з
указаного часу розгляд усіх
адміністративних справ у спорах
фізичних осіб із суб'єктом владних
повноважень з приводу обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання

пенсійних виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням та інших
соціальних виплат, доплат, соціальних
послуг проводиться в порядку
адміністративного судочинства та за
нормами КАС України.

Суд першої інстанції вказані положення
Закону не врахував, постановив рішення
за нормами ЦПК України, що свідчить про
порушення судом норм процесуального
права і, у відповідності до п.4 ч.1 ст.202
КАС України є підставою для скасування
такого рішення та ухвалення нової
постанови по суті заявлених вимог.

Вирішуючи питання щодо строків
проведення перерахунку, суд зазначає,
що звернення особи до суду з позовною
заявою до ухвалення Конституційним
судом України рішення від 09 вересня 2009
року у справі за конституційним
поданням Верховного суду України щодо
відповідності Конституції України
положень Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо підвідомчості справ,
пов'язаних із соціальними виплатами», є
поважною причиною пропуску строку
звернення до адміністративного суду та
є підставою для його поновлення у межах
трирічного строку, встановленого ст.257
ЦК України, що діяв на час звернення
позивача до суду першої інстанції.

Тому, суд вважає, що з урахуванням дати
звернення позивача до суду першої
інстанції з позовом та позовних вимог,
рішення суду першої інстанції
необхідно скасувати та прийняти нову
постанову, якою визнати протиправною
бездіяльність та зобов'язати
відповідача здійснити нарахування та
виплату позивачу підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
починаючи з 23.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з
22.05.2008 р. по 23.07.2010 р., з урахуванням
раніше здійснених виплат. Позовні
вимоги з 09.07.2007 р. по 22.07.2007 р. включно
слід залишити без розгляду у зв'язку із
пропуском строку звернення до суду.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.205,
ст.207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя- задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 13.09.2010 р. у справі № 2-6640/10 -
скасувати.

Позов ОСОБА_1 в частині визнання
неправомірною бездіяльність та
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Запоріжжя здійснити перерахунок та
виплату підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 09.07.2007 р. по 22.07.2007 р. - залишити
без розгляду.

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк
звернення до суду з 23.07.2007 р.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя щодо
нездійснення перерахунку та виплати
підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 23.07.2007 р.
по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 23.07.2010 р.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Запоріжжя здійснити перерахунок
пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та провести
відповідні виплати за період з 23.07.2007 р.
по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 23.07.2010 р., з
урахуванням раніше здійснених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун