Справа № 9101/60581/2011
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2013 рокусправа № 2а-10112/10/0870

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Шкуропадська В.М.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - Коваленко С. В.
(дов. від 20.11.2012 р. №3670/10-014)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

клопотання Державної податкової
інспекції у Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя про поновлення
строку апеляційного оскарження

постанови Запорізького окружного
адміністративного суду від 06 січня 2011
року

у справі № 2а-10112/10/0870

за позовом приватного підприємства
«Маринка»

до Державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 25.11.10 № 001632308,-

встановила:

Приватне підприємство «Маринка»
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя, в якому, з
урахуванням заяви про зміну позовних
вимог, просив скасувати частково
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 25.11.2010 №001632308, а
саме: у частині застосування штрафу у
розмірі 6224,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем належним чином ведеться
облік товарно-матеріальних цінностей
на складах та/або за місцем їх
реалізації, що підтверджується
наявними в бухгалтерії підприємства
товарними накладними. Позивач
стверджує, що посилання відповідача на
обов'язкову наявність на місці
реалізації товарів оригіналів
накладних, не ґрунтується на нормах
законодавства, навпаки, такі документи
повинні зберігатись в бухгалтерії в
спеціальних приміщеннях відповідно до
приписів Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку. Крім того,
позивач вказує, що книга обліку доходів
і витрат необхідна для ведення саме
доходів та витрат позивача, а не для
обліку його товарних запасів.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 06 січня 2011
року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від
25.11.2010 №001632308 частково в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 6224 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати постанову суду та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій прийнято
відповідачем правомірно, оскільки при
проведенні перевірки встановлено факт
порушення позивачем обліку товарних
запасів на місці реалізації товарів та
відсутність оригіналів первинних
бухгалтерських документів, які повинні
знаходитись в місці реалізації
товарів. Дії відповідача щодо
фактичного вибіркового знаття
залишків товарно-матеріальних
цінностей передбачені Наказом ДПА
України від 12.08.2008 №534 та відповідають
чинному законодавству.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі.

Представники позивача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений судом
належним чином..

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, відповідачем
проведено перевірку за дотриманням
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій господарської
одиниці позивача - закусочної, за
результатами якої складено акт
№0574/08/29/23/32372506 від 17.11.2010.

Перевіркою встановлено наступні
порушення:

- невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку або його
незберігання в книзі обліку
розрахункових операцій, що є
порушенням п.9 ст.3 Закону України
№265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»;

- неведення або ведення з порушенням
встановленого порядку обліку товарів
за місцем їх реалізації та зберігання,
що є порушенням п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР;

- невідповідність суми готівкових
коштів на місці проведення
розрахунків, сумі коштів, яка зазначена
у денному Х-звіті РРО, що є порушенням
п.13 ст.3 Закону №265/95-ВР.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій №001632308 від 29.11.2010, яким до
позивача застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 7949,25 грн.

Судом першої інстанції встановлено та
позивачем не заперечується факт
порушення п.9 та п.13 Закону №265/95-ВР та,
відповідно, застосування відповідачем
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
365,25 грн., але не погоджується з
застосуванням відповідачем штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 6224,00 грн.

Колегія суддів, виходячи з фактичних
обставин справи, норм діючого
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, погоджується з судом
першої інстанції, зважаючи на наступне.

Пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР
передбачено, що суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 6 Закону №265/95-ВР визначено, що
облік товарних запасів фізичною особою
- суб'єктом підприємницької діяльності
ведеться у порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

За приписами статті 21 Закону №265/95-ВР до
суб'єктів підприємницької діяльності,
що не ведуть або ведуть з порушенням
встановленого порядку облік товарів за
місцем реалізації та зберігання,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Статтею 6 цього ж Закону передбачено, що
облік товарних запасів фізичною особою
- підприємцем ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.

Згідно ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік - процес виявлення, вимірювання,
реєстрації, накопичення, узагальнення,
зберігання та передачі інформації про
діяльність підприємства зовнішнім та
внутрішнім користувачам для прийняття
рішень.

Відповідно до Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 9 «Запаси»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України № 246 від 20.10.1999,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02.11.1999 за N 751/4044, яке
визначає методологічні засади
формування у бухгалтерському обліку
інформації про запаси і розкриття її у
фінансовій звітності, розроблена
методологія та порядок визнання та
первісної оцінки запасів, оцінки
запасів на дату балансу та розкриття
інформації про запаси в примітках до
фінансової звітності.

Вказане Положення (стандарт) визначає
що запаси - це активи, які, зокрема, і
утримуються для подальшого продажу за
умов звичайної господарської
діяльності. Придбані (отримані) або
вироблені запаси зараховуються на
баланс підприємства за первісною
вартістю.

Разом з тим цим Положенням (стандартом)
безпосередньо не регламентовано
порядок організації та обліку запасів.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» питання
організації бухгалтерського обліку на
підприємстві належать до компетенції
його власника (власників) або
уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів.

Підприємство самостійно визначає за
погодженням з власником (власниками)
або уповноваженим ним органом
(посадовою особою) відповідно до
установчих документів облікову
політику підприємства; обирає форму
бухгалтерського обліку як певну
систему регістрів обліку, порядку і
способу реєстрації та узагальнення
інформації в них з додержанням єдиних
засад, встановлених цим Законом, та з
урахуванням особливостей своєї
діяльності і технології обробки
облікових даних; затверджує правила
документообороту і технологію обробки
облікової інформації, додаткову
систему рахунків і регістрів
аналітичного обліку; може виділяти на
окремий баланс філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік, з наступним
включенням їх показників до фінансової
звітності підприємства.

Зважаючи на наявність в матеріалах
справи копій накладних на товар, які
підтверджують факт ведення позивачем
обліку товарних запасів, колегія
суддів приходить до відсутність
порушень позивачем ст.21 Закону №265/95-ВР.

Щодо відсутності оригіналів накладних
в приміщення позивача, де проводилась
перевірка, колегія суддів зазначає
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується відповідачем, оригінали
первинних документів зберігались у
бухгалтера позивача, який здійснює
бухгалтерський облік.

Відповідно до п.6.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Мінфіну №88 від 24.05.1995, первинні
документи та облікові регістри, що
пройшли обробку, бухгалтерські звіти і
баланси до передачі їх до архіву
підприємства, установи повинні
зберігатися в бухгалтерії у
спеціальних приміщеннях або зачинених
шафах під відповідальністю осіб,
уповноважених головним бухгалтером.

Зберігання первинних документів та
облікових регістрів, що пройшли
обробку і були підставою для складання
звітності, а також бухгалтерських
звітів і балансів, оформлення і
передачу їх до архіву забезпечує
головний бухгалтер підприємства,
установи (п.6.7 Наказу №88).

Отже, зберігання первинних документів
на товар у бухгалтера позивача є
законним та повністю узгоджується з
частиною сьомою статті дев'ятої Закону
№996-XIV, якою передбачено обов'язок
підприємства забезпечувати належне
зберігання первинних документів і
регістрів бухгалтерського обліку
протягом встановленого строку.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що належне
оприбуткування товарів підприємством
підтверджено наявними в матеріалах
справи документами, внаслідок чого
відповідачем безпідставно
кваліфіковано відсутність облікових
документі у місці фактичної реалізації
товарів як порушення вимог пункту 12
статті 3 Закону №265/95-ВР.

Щодо відсутності у позивача книги
обліку доходів і витрат, колегія суддів
вказує наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач перебуває на спрощеній системі
оподаткування, про що свідчить
свідоцтво про сплату єдиного податку
№433290 від 14.12.2009.

Пунктом першим Порядку ведення книги
обліку доходів і витрат, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№1269 від 26.09.2001, передбачено, що книга
обліку доходів і витрат ведеться
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється згідно із
законодавством з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (у тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку), а також
особами, які мають пільговий торговий
патент для продажу товарів (крім
підакцизних) (надання послуг)
відповідно до законодавства з питань
патентування деяких видів
підприємницької діяльності, якщо такі
особи не є платниками податку на додану
вартість згідно із законодавством
(далі - суб'єкти підприємницької
діяльності).

При цьому, в пункті п'ятому вказаного
Порядку зазначено, що суб'єктом
підприємницької діяльності до книги
заносяться такі відомості: порядковий
номер запису; дата здійснення операції,
пов'язаної з проведеними витратами
і/або отриманим доходом; сума витрат за
фактом їх здійснення, в тому числі
заробітна плата найманого працівника;
сума вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) - з
підсумком за день.

Отже, зважаючи на дані, які містить
вказана книга обліку доходів і витрат,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що вона призначена саме для
обліку доходів та обліку витрат
позивача, а не для обліку товарів за
місцем реалізації та зберігання.

Відтак, посилання відповідача на
відсутність у позивача книги обліку
доходів і витрат як на доказ порушення
останнім порядку ведення обліку
товарів за місцем зберігання та
реалізації, не приймаються колегією
суддів до уваги, зважаючи на їх
безпідставність.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
відповідно до наданих доказів у їх
сукупності з дотриманням норм права,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення.

Передбачені ст.202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстави для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 06 січня 2011
року у справі №2а-10112/10/0870 залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
шляхом подання касаційної скарги в
порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко