Справа № 805/4223/14
Суддя: Бишов М. В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Скріпнік А.І.
Суддя-доповідач - Бишов М. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
справа №805/4223/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Бишова М.В.

суддів
Шальєвої В.А., Компанієць І.Д.

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в Гірницькому
районі м. Макіївки Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2014
року по адміністративній справі
№805/4223/14 за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного Фонду України в Гірницькому
районі м. Макіївки Донецької області
про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Гірницькому районі м. Макіївки
Донецької області про скасування
вимоги від 17.04.2013 року № Ф-283 про сплату
боргу в сумі 398,01 грн та визнання
позивача як пенсіонера «за віком».

В обґрунтування позову зазначив,
що У відповідності до вимог Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI позивач знаходиться на обліку у
відповідача, як платник єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, крім того,
позивачем обрано спрощену форму
оподаткування, відповідно до чого він є
платником єдиного податку. На
виконання вимог Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI та у відповідності до Порядку
формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 08 жовтня 2010 року № 22-2
позивачем, як фізичною особою -
підприємцем до відповідача було подано
звіт про суми нарахованого доходу
застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску за звітний
період. 17.04.2013 року відповідачем було
сформовано вимогу № Ф-283 про сплату
позивачем боргу в сумі 398,01 грн, яку
позивач вважає протиправною.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволений
частково, внаслідок чого скасовані
вимогу Управління Пенсійного фонду
України в Гірницькому районі м.
Макіївки Донецької області №Ф-283 від
17.04.2013р. про сплату недоїмки на суму 398,01
грн.

Присуджено з Державного бюджету
України на користь позивача витрати,
пов'язані зі сплатою судового збору, в
сумі 91,35 грн.

Відповідач подав апеляційну
скаргу на постанову суду першої
інстанції, в якій просить скасувати
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2014
року та постановити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

В скарзі зазначив, що при розгляді
та вирішенні адміністративного позову
судом першої інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права
і неповно з'ясовані обставини справи,
що призвело до неправильного її
вирішення. Позивач ОСОБА_2 отримує
пільгову пенсію за віком, пенсійного
віку, передбаченого ст.26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» не досяг, у
зв'язку із чим не звільнений від сплати
єдиного внеску за себе.

Позивач та представник відповідача в
судове засідання не з'явилися, хоча
належним чином були повідомлені про
час та місце розгляду справи, що
підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення, що дає
суду право розглянути справу у
відсутність сторін в порядку
письмового провадження на підставі
ст.197 ч.1 п.2 КАС України.

Колегія суддів, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований як фізична
особа - підприємець 31.05.2005 року
Виконавчим комітетом Макіївської
міської ради Донецької області,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, про що
свідчить Свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
Серії НОМЕР_2, є платником єдиного
податку.

Позивач перебуває на обліку як
платник єдиного внеску до Пенсійного
фонду.

Згідно пенсійного посвідчення
серії НОМЕР_3, копія якого міститься в
матеріалах справи, ОСОБА_2 призначена
пенсія за віком.

17.04.2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України в Гірницькому
районі м. Макіївки Донецької області
було винесена вимога №Ф-283 про сплату
недоїмки.

Як вбачається з вимоги, станом на
01.04.2013 року заборгованість зі сплати
єдиного внеску ОСОБА_3 становить 398,01
гривень.

Наявність публічно-правового
спору обумовлена різним тлумаченням
сторонами поняття «пенсіонер за
віком», вжитого в ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», в той час, коли
позивач виходить з буквального
тлумачення вказаного поняття,
відповідач застосовує його звужене
тлумачення, приходячи до висновку, що
від сплати єдиного внеску звільняються
лише ті фізичні особи-підприємці, які
перебувають на спрощеній системі
оподаткування і яким пенсія за віком
призначена на загальних, а не на
пільгових, умовах.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначені
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від 8
липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, є платниками єдиного
внеску.

Законом України «Про внесення
змін до Податкового кодексу України та
деяких інших законодавчих актів
України щодо вдосконалення окремих
норм Податкового кодексу України» від 7
липня 2011 року № 3609-VI стаття 4 Закону №
2464 доповнена ч.4 наступного змісту:
«Особи, зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування».

Таким чином, на час виникнення
спірних правовідносин ч. 4 ст. 4 Закону №
2464 було передбачено звільнення
фізичних осіб-підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування, від
сплати єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком та отримують
відповідно до закону пенсію.

Поняття «пенсіонер за віком»
чинним законодавством не визначене.

Згідно з ст. 1 Закону № 1058
пенсіонер - особа, яка відповідно до
цього Закону отримує пенсію, довічну
пенсію, або члени її сім'ї, які
отримують пенсію в разі смерті цієї
особи у випадках, передбачених цим
Законом; пенсія - щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом, а
також зазначає, що умови призначення
пенсії за віком визначені ст. 26 цього
Закону.

Ст. 1 Закону № 1058 визначене
значення термінів «пенсіонер» та
«пенсія», в якому вони вживаються саме
в цьому Законі, про що свідчить абз. 1 ч. 1
ст. 1 Закону № 1058, отже, згадані
дефініції не є загальними для всіх
інших законодавчих та підзаконних
нормативно-правових актів.

Крім того, правовою нормою, яка
міститься в ч. 4 ст. 4 Закону № 2464, рівно
як і іншими нормами права, не
встановлено, що звільненню від сплати
єдиного внеску підлягають лише ті
фізичні особи-підприємці, які є
пенсіонерами за віком відповідно до
Закону № 1058.

Відповідно до абз. 2 п. 16
Прикінцевих положень Закону №1058
положення Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі -
Закон №1788) застосовуються в частині
визначення права на пенсію за віком на
пільгових умовах і за вислугу років.

Пенсія позивачу призначена на
підставі ст. 13 Закону №1788. Види
державних пенсій, які призначаються за
Законом №1788, визначені ст.2 цього
Закону.

За змістом п. «а» ч. 1 ст. 2 Закону №
1788 трудові пенсії поділяються на
пенсії за віком, по інвалідності, в разі
втрати годувальника та за вислугу
років.

З системного аналізу положень ст.
ст. 12-18 Закону №1788 слідує, що
законодавець розрізнив пенсії за віком
в залежності від умов їх призначення,
визначивши загальні умови призначення
пенсії за віком, (ст. 12), пільгові умови
призначення пенсії за віком, (ст. 13), а
також особливі умови призначення цього
виду пенсії окремим категоріям
громадян (працівникам, зайнятим на
підземних і відкритих гірничих роботах
та в металургії, громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, інвалідам, учасникам війни,
сім'ям загиблих (померлих)
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, багатодітним
матерям і матерям інвалідів з
дитинства тощо).

Колегія суддів зауважує, що
позивачу призначений такий вид пенсії
як «пенсія за віком», незважаючи на
характер умов її призначення, отже він
є «пенсіонером за віком» на якого
розповсюджується норма ч. 4 ст. 4 Закону
№ 2464.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 на
платника єдиного внеску покладений
обов'язок своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464
встановлено, що платник єдиного внеску
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок; подавати
звітність до територіального органу
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом за погодженням з відповідними
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону № 2464
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Оскільки позивач є пенсіонером за
віком, на якого розповсюджується норма
ч. 4 ст. 4 Закону №2464, він може бути
платником єдиного внеску виключно за
умови добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Докази добровільної участі
позивача у загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванні
суду не надані.

Отже, позивач не є платником
єдиного внеску, а тому не зобов'язаний
дотримуватися вимог п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону
№ 2464, а саме: своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок, а також
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
часткове задоволення позову. Доводи
апеляційної скарги відповідача не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження,
колегія суду не встановила таких
порушень судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які б при звели до неправильного
вирішення справи по суті, які були
предметом розгляду і заявлені в суді
першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 1951, 196-198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в Гірницькому
районі м. Макіївки Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2014
року по адміністративній справі
№805/4223/14 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2014
року по адміністративній справі
№805/4223/14 - залишити без змін.

Ухвала суду за наслідками
розгляду у письмовому провадженні
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі, і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Колегія суддів
М.В. Бишов

В.А. Шальєва

І.Д. Компанієць