Справа № 9101/149055/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" березня 2014 р. справа №
2а-10186/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за апеляційною
скаргоюуправління Пенсійного фонду
України в м. Кіровограді
Кіровоградської області

на постанову Кіровського районного
суду м.Кіровограда від 01.09.2011 р.,
прийняту у порядку скороченого
провадження,

у справі № 2а-10186/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в м. Кіровограді Кіровоградської
області

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

18.03.2011 року позивач звернувся до
Кіровського районного суду
м.Кіровограда з позовом, в якому просив:

- поновити пропущений строк позовної
давності для захисту порушеного права
на доплату пенсії;

- визнати неправомірною бездіяльність
відповідача щодо недоплаті підвищення
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, передбаченої ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»;

- зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату підвищення
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, передбачену ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», з урахуванням норм ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 09 липня 2007 р.
по 31 грудня 2007 р., з 22 травня 2008 р. по 31
грудня 2008 р., з 01 січня 2009 р. по 31 грудня
2009 р., з 01 січня 2010 р. по 30 червня 2010 р.

Постановою Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 01.09.2011 р. позов
задоволено, а саме:

- визнано дії відповідача щодо відмови
у здійсненні перерахунку та виплаті
щомісячної грошової надбавки до пенси
позивачу, як особі, що має статус дитини
війни, за період з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31
грудня 2009 року, з 01 січня 2010 року по 30
червня 2010 року, відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» - протиправними;

- зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату щомісячної
грошової надбавки до пенсії, як особі,
що має статус дитини війни, позивачу
починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня
2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня
2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009
року, з 01 січня 2010 року по 30 червня 2010
року, відповідно до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
з

урахуванням норм ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
раніше виплачених позивачу сум.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись при цьому на порушення
судом норм матеріального права.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" має статус дитини війни і має
право відповідно до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

При цьому суд погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Право позивача на підвищення до пенсії
у 2007 та 2008 роках обмежувалось
положеннями Закону України «Про
державний бюджет» на відповідні роки.

Проте, рішеннями Конституційного Суду
України № 6-рп від 9 липня 2007 року та №
10-рп від 22 травня 2008 року положення
даних законів визнані
неконституційними.

Отже, права відповідача відновлені
відповідно з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року.
Проте відповідні перерахунки у 2007 та 2008
роках відповідач не здійснював.
Підстави для перерахунку за період з
січня 2007 по 09.07.2007 року, а також з січня
2008 року по 22.05.2008 року - були відсутні,
оскільки дії відповідача щодо
невиплати у цей період підвищення до
пенсії ґрунтувалися на Законі України
"Про Державний бюджет України на 2007
рік", та Закону України "Про державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" відповідно, які діяли на
той час.

У період у 2009 та 2010 роках дія ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" не призупинялася, а застосування
відповідачем положень постанови КМ
України № 530 від 28.05.2008 року щодо
визначення розміру підвищення пенсії є
безпідставним, оскільки розмір
підвищення пенсії визначений Законом
України "Про соціальний захист дітей
війни", який має вищу юридичну силу, ніж
постанова КМ України.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку, що
права позивача були порушені.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції не правильно
застосував норми процесуального права.

Так, відповідно до ч.2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

Враховуючи, що про своє порушене право
позивач мав відомості під час
щомісячного отримання пенсії, то
поважні причини пропуску звернення до
суду за висновком колегії суддів
відсутні, тому наслідки пропуску
строку звернення до суду підлягають
застосуванню.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, а позов залишенню
без розгляду.

Керуючись п.4 ч.1 ст.198, ст.203, ст.205,
ст.206 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області -
задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 01.09.2011 р. у справі №
2а-10186/11 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду з
моменту постановлення та оскарженню
відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України не
підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун