Справа № 820/7800/14
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 р.
№ 820/7800/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

при секретарі судового засідання -
Пшеничному В.О.,

за участю представника позивача -
Лещенко Н.О.,

представника відповідача - Сокирко Т.Г.
за довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Харкові
адміністративну справу за позовом
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
приватного підприємства "Нікопласт"
про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Харківське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулося до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просить суд стягнути з
відповідача (юридична адреса: 61052, м.
Харків, Полтавський шлях, 56, , МФО 350716, рр 21 у Харківській
філії Акціонерного банку
"Експрес-Банк") на користь позивача (61022,
м. Харків, Держпром, 1 під., 1 пов., к.16, , одержувач: рр 0003, МФО
851011, код одержувача: 37999654, УДКСУ у
Дзержинському районі м. Харкова)
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
7212,5 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідно до статті 20
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" (далі
-Закон) підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Згідно звіту відповідача за
2013 рік середньооблікова кількість
штатних працівників у 2013 році
становила 12 осіб, з них
середньооблікова чисельність фактично
працюючих інвалідів - 0 осіб, а
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону - 1 особа.
Відповідач за незайняті робочі місця
інвалідами повинен сплатити
адміністративно господарські санкції
у розмірі 7212,5 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував в
повному обсязі, та надав до суду
письмові заперечення, в яких зазначив,
що згідно частини 3 статті 18-1 Закону,
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань здійснює державна служба
зайнятості. На виконання вимог
законодавства ПП "Нікопласт" щомісячно
протягом 2013 року направляло до
Харківського міського центру
зайнятості відповідну звітність з
інформацією про наявність вакантних
робочих місць для окремих категорій
громадян, тобто інвалідів. Але
уповноважений орган протягом 2013 року
не направляв інвалідів з метою
працевлаштування до відповідача.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку про
відмову в задоволенні позову, виходячи
з наступного.

Спеціальним законом, який визначає
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
для участі в економічній, політичній і
соціальній сферах життя суспільства,
створення необхідних умов, які дають
можливість інвалідам ефективно
реалізувати права та свободи людини і
громадянина та вести повноцінний
спосіб життя згідно з індивідуальними
можливостями, здібностями і інтересами
є Закон України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" № 875-XII
від 21.03.1991 року (далі -Закон).

Статтею 19 Закону встановлено, що для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно статті 20 Закону, підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Частиною 3 статті 20 Закону визначено, що
сплату адміністративно-господарських
санкцій і пені підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
проводять відповідно до закону за
рахунок прибутку, який залишається в їх
розпорядженні після сплати всіх
податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Згідно статті 18 Закону, забезпечення
прав інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.2005
№ 420 "Про затвердження форм звітності
та інструкцій щодо їх заповнення"
встановлена форма звітності
роботодавців про наявність вакантних
місць, в тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів № 3-ПН "Звіт
про наявність вакансій", яка відповідно
до пункту 4 статті 20 Закону України "Про
зайнятість населення" (в редакції від
20.11.2012 року Закону №5492-VI) подається
роботодавцями до державної служби
зайнятості щомісячно.

Відповідно до статті 18-1 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", інвалід, який не
досяг пенсійного віку, не працює, але
бажає працювати, має право бути
зареєстрованим у державній службі
зайнятості як безробітний. Рішення про
визнання інваліда безробітним і взяття
його на облік для працевлаштування
приймається центром зайнятості за
місцем проживання інваліда на підставі
поданих ним рекомендації МСЕК та інших
передбачених законодавством
документів.

Державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Державна служба зайнятості може за
рахунок Фонду соціального захисту
інвалідів надавати дотацію
роботодавцям на створення спеціальних
робочих місць для інвалідів,
зареєстрованих у державній службі
зайнятості, а також проводити
професійну підготовку, підвищення
кваліфікації і перепідготовку цієї
категорії інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з пунктом 2 статті 19 Закону
України "Про зайнятість населення",
Державна служба зайнятості має право
направляти для працевлаштування на
підприємства, в установи і організації
всіх форм власності при наявності там
вільних робочих місць (вакантних посад)
громадян, які звертаються до служби
зайнятості, відповідно до рівня їх
освіти і професійної підготовки, а
інвалідів, крім того, - відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у них
кваліфікації і знань та з урахуванням
їх побажань.

Частина 3 статті 18-1 Закону вказує, що
державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Наведене свідчить про те, що обов'язок
підприємства щодо створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком підбирати і
працевлаштовувати інвалідів на
створені робочі місця. Такий обов'язок
покладається на органи
працевлаштування, що перелічені в
частині 1 статті 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні".

Згідно звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік,
що надавався відповідачем до
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу
підприємства у 2013 році становила 12
осіб, з них середньооблікова
чисельність фактично працюючих
інвалідів - 0 осіб, а кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених, відповідно до вимог статті 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" - 1
особа.

Судом встановлено, що на адресу
Харківського міського центру
зайнятості відповідачем вчасно
направлялись звіти за формою 3-ПН про
наявність вакансій, якими підприємство
інформувало орган державної служби
зайнятості про наявність вакантних
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Крім того, з листа Харківського
міського центру зайнятості за вих. №
ХМЦЗ-031246822/14 від 07.05.2014 року вбачається,
що відповідачем надавалися звіти форми
3-ПН. Харківським міським центром
зайнятості в листі також зазначено, що
відмов від працевлаштування особам з
обмеженими фізичними можливостями за
результатами направлень центру
зайнятості не було.

На підставі викладеного, суд приходить
висновку, що відповідачем в повному
обсязі виконані вимоги Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" щодо вжиття
заходів для працевлаштування
інвалідів, у зв'язку з чим позовні
вимоги Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів є необґрунтованими.

Керуючись статтями 14, 160-163, 164, 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 30
травня 2014 року.

Суддя
А.С. Мороко