Справа № 250/1179/14-а
Суддя: Бичков П. Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №250/1179/14-а
Номер провадження2-а/250/89/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
м. Ясинувата

Ясинуватський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

головуючий суддя Бичков П.Ю.,

при секретарі Костенко
Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора взводу дорожньо –
патрульної служби Державної
автомобільної інспекції Макіївського
міського управління у Донецькій
області ОСОБА_2 про скасування
постанови,-

В С Т А Н О В
И В :

28 квітня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
з адміністративним позовом до
інспектора взводу дорожньо –
патрульної служби Державної
автомобільної інспекції Макіївського
міського управління у Донецькій
області ОСОБА_2 про скасування
постанови.

В позовній заяві вказано, що 23 квітня 2014
року о 14 год. 15 хв. він керуючи
транспортним засобом ВАЗ 21011 державний
номер НОМЕР_1, рухаючись у м. Макіївка по
вул. 250-річчя Донбасу зі швидкістю
приблизно 30 - 35 км год, під'їжаючи до
Чайкінського кільця, побачив дорожній
знак «Дати дорогу». Внаслідок цього він
почав зменшувати швидкість щоб
пропускати транспорт, що рушить по
кільцю. Коли він під'їхав до кільця, то
побачив зліва транспортний засіб ВАЗ,
що рухався по головній дорозі, по
кільцю зі сторони вул. Магістральна із
приблизною швидкістю 10-15 км/ год. Він
зменшив швидкість приблизно до 5 км/год,
перейшов на 1 передачу та став
зупинятись. Автомобіль, що рушив по
головній дорозі, по Чайкінському
кільцю, мав їхати не зупиняючись,
оскільки в нього була перевага в русі,
однак, даний транспортний засіб
зупинився на кільці, не під'їжджаючи до
дороги 250-річчя Донбасу десь 2 метри. Він
розцінив це так, що його пропускають, та
почав рухатись. Після перетину кільця
його зупинив інспектор ДПС, який вказав
на те, що ним було порушено п. 16.11 ПДД та
притягнув його до відповідальності за
ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вважає, що постанова винесена з
порушенням його прав, передбачених ст.
268 КпАП України; крім того, обставини,
зазначені у протоколі не відповідають
фактичним обставинам. Він не порушив п.
16.11 ПДД, оскільки надав перевагу в русі
транспортному засобу, що рухався по
головній дорозі. Водій вказаного
автомобіля ввів його в оману, оскільки
він зупинив свій автомобіль, не
під'їхавши до дороги 250-річчя Донбасу,
тобто до місця злиття двох потоків,
десь за 2 метри. Вказане було розцінене
ним, як те, що його пропускають,
оскільки по вул. 250-річчя Донбасу, якою
він рчхався, був величезний затор через
блокпост. Тому він продовжив рух.
Оскільки транспортний засіб, що рушить
головною дорогою, повинен рухатись без
зупинок, він прийняв рішення, що
зупинка автомобілю ВАЗ була
усвідомлена та виважена, задля того щоб
пропустити його автомобіль. Саме це він
пояснював інспектору ДПС, проте дані
факти не були прийняті до уваги.

Відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні.

Згідно з п.10 ч.1 ст. 3 КАС України,
письмове провадження - розгляд і
вирішення адміністративної справи в
суді першої, апеляційної чи касаційної
інстанції без виклику осіб, які беруть
участь у справі, та проведення судового
засідання на основі наявних у суду
матеріалів у випадках, встановлених
цим Кодексом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
участі не приймав, надав суду заяву про
розгляд справи без його участі, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач інспектор взводу дорожньо
– патрульної служби Державної
автомобільної інспекції Макіївського
міського управління у Донецькій
області ОСОБА_2, який належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду справи, не
використав наданого законом права на
особисту участь свого представника в
судовому засіданні, не повідомив про
причину неявки та не надав письмової
заяви про розгляд справи за його
відсутність. За таких обставин суд за
згодою позивача вважає за можливе
розглянути скаргу у відсутності
відповідача по матеріалам справи.

З огляду на приписи ч. 4 ст. 128 КАС
України щодо наслідків неприбуття у
судове засідання відповідача –
суб’єкта владних повноважень суд
вирішує справу на підставі наявних
доказів.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази,
суд установив наступне.

Постановою від 23 квітня 2014 року серії
ПС 1 № 145257, винесеною інспектором ДПС
взводу ДПС ДАЇ Макіївського МУ ОСОБА_2,
водія транспортного засобу ОСОБА_1
визнано винним у порушенні пункту 16.11
Правил дорожнього руху, у вчиненні
правопорушення, передбаченого
частиною 2 статті 122 КпАП України, та
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 425
гривень.

У змісті постанови зазначено, що гр..
осадчий ОСОБА_3 транспортним засобом
ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_1 23.04.2014
року о 14 години 15 хвилин м. Макіївка,
кільце Чайкіно, вул. 250 річчя Донбасу не
надав перевагу в русі транспортним
засобом, який рухався по головній
дорозі, чим порушив п. 16.11 (е) ПДР
України, чим скоїв адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122
КпАП України.

Приписами статті 9 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна чи необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Відповідно до вимог статті 293 КпАП
України і роз’яснень, викладених в
пункті 7 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24 червня 1988 року № 6
«Про практику розгляду судами скарг на
постанови у справах про
адміністративні правопорушення» орган
(посадова особа) при розгляді скарги
або протесту на постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови.
Суд повинен перевірити: чи накладено
адміністративне стягнення правомочним
органом; чи є в діях даної особи ознаки
проступку, за який законом передбачена
адміністративна відповідальність, і
вина у його вчиненні; чи не сплив строк
давності для притягнення до
адміністративної відповідальності; чи
правильні висновки органу (посадової
особи), який виніс постанову, про
тяжкість вчиненого проступку і
обтяжуючі обставини; чи враховані
пом’якшуючі обставини, майновий стан
винного.

Вивченням судом матеріалів справи про
адміністративне правопорушення та
наданих сторонами доказів встановлено,
що постанова про адміністративне
правопорушення за ознаками частини
другої статті 122 КпАП України стосовно
ОСОБА_1 винесена правомочною на те
посадовою особою органу внутрішніх
справ, в межах її компетенції та строку
накладення адміністративного
стягнення.

Разом з тим зміст постанови по справі
про адміністративне правопорушення
від 24 квітня 2014 року не відповідає
вимогам статті 283 КпАП України:

Пунктом 16.11 Правил дорожнього руху
(затверджені постановою Кабінету
Міністрів України від 10 жовтня 2001 року
№ 1306) на перехресті нерівнозначних
доріг водій транспортного засобу, що
рухається по другорядній дорозі,
повинен дати дорогу транспортним
засобам, які наближаються до даного
перехрещення проїзних частин по
головній дорозі, незалежно від
напрямку їх подальшого руху.

Адміністративним правопорушенням за
правилами частини другій статті 122
КпАП України визнається , зокрема,
порушення водіями транспортних
засобів правил проїзду перехресть,
зупинок транспортних засобів
загального користування, проїзд на
заборонений сигнал світлофора.

Виходячи із закріпленого в частині 4
статті 129 Конституції України принципу
змагальності і рівності сторін у
судочинстві, обов’язок доказування
законності застосування
адміністративного стягнення при
розгляді скарги громадянина в суді
покладається на орган (посадову особу),
яким винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до вимог статті 10 КпАП
України вина є обов’язковою умовою
адміністративної відповідальності,
юридичний факт, який є підставою для
притягнення до відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень суб’єкта
владних повноважень обов’язок щодо
доказування правомірності свого
рішення покладається на відповідача.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що всупереч вимогам статей 251, 255 КпАП
України у справі не зібрано достатніх,
беззаперечних доказів, на підставі
яких можна було б зробити достовірний
висновок про наявність в діях ОСОБА_1
ознак адміністративного
правопорушення, передбаченого
частиною 2 статті 122 КпАП України, тому
скарга підлягає задоволенню, а
постанова від 23 квітня 2014 року
скасуванню.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 9, 10, 38, 247, 251, 255, 258, 283, 293 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И
В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
інспектора взводу дорожньо –
патрульної служби Державної
автомобільної інспекції Макіївського
міського управління у Донецькій
області ОСОБА_2 про скасування
постанови - задовольнити повністю.

Визнати неправомірною постанову в
справі про адміністративне
правопорушення серії ПС 1 № 145257 від 23
квітня 2014 року відносно накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 425 гривень відносно
ОСОБА_1.

Скасувати Постанову в справі про
адміністративне правопорушення від 23
квітня 2014 року серії ПС 1 № 145257 про
накладення на ОСОБА_1 за вчинення
правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2
КпАП України, винесену інспектором
взводу дорожньо – патрульної служби
Державної автомобільної інспекції
Макіївського міського управління у
Донецькій області ОСОБА_2.

Провадження по справі закрити.

Постанова є остаточною і апеляційному
оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_4