Справа № 814/2327/13-а
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/2327/13-а

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В., Шляхтицького О.І.,

секретаря Жукової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Баштанської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 26
вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Софія-Граніт" до Новобузького
відділення Баштанської міжрайонної
державної податкової інспекції у
Миколаївській області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

22.05.2013р. товариство з обмеженою
відповідальністю "Софія-Граніт"
звернулося до суду з позовом до
Баштанської міжрайонної державної
податкової інспекції у Миколаївській
області Державної податкової служби
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 30.11.2012 року
№№, .

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2013 року позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду скасувати та ухвалити
нову про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 09.11.2012 року по 14.11.2012 року посадовою
особою відповідача була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка позивача щодо підтвердження
господарських із платником податків
ТОВ «Арагон Торг» за період квітень 2012
року, за результатами якої складений
акт перевірки №16/22-35156965 від 14.11.2012 року.
/а.с.11-32/

Здійснюючи перевірку податковий орган
дійшов до висновку, що спірні правочини
з контрагентом ТОВ «Арагон Торг» мали
на меті виключно отримання податкової
вигоди, а тому має місце безпідставне
формування позивачем податкового
кредиту.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем було прийнято податкові
повідомлення-рішення від 30.11.2012 року
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств на суму 87219грн.,
застосування штрафної (фінансової)
санкції в розмірі 21805грн.; № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з ПДВ на суму 83066грн. та застосування
штрафної (фінансової) санкції в розмірі
41533грн. /а.с.33,35/

Разом з тим, відповідно до пункту 14.1
статті 4 Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно розділу V цього
Кодексу.

Пунктами 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з, зокрема,
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу
України передбачено, що сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом, а при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду (пункти
200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу
України).

Згідно з п.200.4 ст.200 Податкового кодексу
України, якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно п. 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу (п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України).

Отже, підставами для формування
податкового кредиту є наявність
належно оформленої податкової
накладної, сплата грошових коштів
контрагенту, в сумі визначеній в
податковій накладній, а також фактичне
виконання господарської операції, за
наслідками якої у платника ПДВ виникає
право на податковий кредит.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з пп.. 139.1.9 п. 139.1 статті 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Реальність здійснення господарських
операції за спірним договором поставки
підтверджується первинними
документами: податковими, видатковими
накладними; рахунками-фактурами;
платіжними документами. /а.с.42-48/

Укладений між сторонами договір не
визнавався недійсним в судовому
порядку. Позивачем було надано належні
та допустимі докази, які підтверджують
правові наслідки вчинених правочинів,
реальність господарських операцій,
використання придбаного товару в
господарській діяльності.

ТОВ "Софія-Граніт" та ТОВ «Арагон Торг»,
на час здійснення господарських
операцій, були зареєстровані в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців та
знаходились за зареєстрованим
місцезнаходженням, перебували на
податковому обліку, мали свідоцтво
платника податку на додану вартість.

Отже, суми податку на додану вартість
були внесені позивачем до реєстру
отриманих податкових накладних від ТОВ
«Арагон Торг», включені до складу
податкового кредиту відповідних
податкових періодів, відображені у
реєстрах отриманих податкових
накладних, та відповідають даним
податкової декларації з податку на
додану вартість.

На підставі викладеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
вірно застосував норми матеріального
закону та вирішив справу по суті
правильно, тому постанова суду першої
інстанції в порядку ст.200 КАС України
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - залишенню без
задоволення.

Керуючись, ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України,
суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Баштанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області -
залишити без задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
негайно після її проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: