Справа № 826/4638/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2014 року № 826/4638/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва в складі головуючого судді
Качура І.А., при секретарі судового
засідання Хрімлі К.О., за участю
представників сторін:
від позивача: Петренко О.С. (дов. від
25.12.2013р. №129)
від відповідача: Коваленко А.О. (дов.
від 04.07.2013р. №391/9)
від третьої особи: ОСОБА_3 (дов. від
10.04.2014р. №3668/15/10-14)
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Київ-Дніпровське
міжгалузеве підприємство промислового
залізничного транспорту» до ДПІ у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
ОСОБА_4 інфраструктури України про
визнання дій та вимоги від 02.04.2014р.
На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 29.05.2014 року в 14 год. 14
хв. проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Виготовлення
постанови у повному обсязі відкладено,
про що повідомлено сторін після
проголошення вступної та резолютивної
частини постанови в судовому засіданні
з урахуванням вимог ч.2 ст. 167 КАС
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Приватне акціонерне
товариство «Київ-Дніпровське
міжгалузеве підприємство промислового
залізничного транспорту» (далі по
тексту також - позивач) з позовом до ДПІ
у Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
(надалі також - відповідач), третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
ОСОБА_4 інфраструктури України в якому
просило визнати дії та вимогу №1018-25 від
02.04.2014 року ДПІ у Дніпровському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві щодо сплати податкового боргу
Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов задоволенню не підлягає з
огляду про наступне.
Матеріалами справи встановлено,
що Державною податковою інспекцією у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача.
За результатами перевірки
складено акт №1259/22-221-04737111 від 11.04.2013р.
«Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ПАТ
«Київ - Дніпровське МППЗТ» з дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ «Стан» (код за
30.06.2012 року, яким встановлено заниження
податку на прибуток на загальну суму 46
056 031,00 грн. та заниження податку на
додану вартість що підлягає сплаті до
бюджету за перевіряємий період на
загальну суму 45 910 494,00 грн.
За результатами перевірки
повідомлення-рішення від 26.04.2013 року
Не погоджуючись з винесеними
податковими повідомленнями рішеннями
ПАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ» позивач
оскаржив їх у судовому порядку.
Так, Окружним адміністративним
судом м. Києва 25.06.2013р. розглянуто
адміністративну справу №826/6904/13-а за
позовною заявою Приватного
акціонерного товариства «Київ -
Дніпровське МППЗТ» до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
винесено постанову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовлено в повному
Київським апеляційним
адміністративним судом 06.03.2014 року
розглянуто апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Київ - Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 25.06.2013 року по
адміністративні справі №826/6904/13-а про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень рішень від
винесено ухвалу, якою апеляційну
скаргу залишено без задоволення,
рішення суду першої інстанції без змін.

В подальшому, відповідачем 02.04.2014
року було винесено податкову вимогу
№1018-25 про сплату податкового боргу з
податку на додану вартість по
вітчизняних товарах у розмірі 47 110 320,00
грн. та з податку на прибуток в розмірі
45 592 258,00 грн.

Позивач категорично не
погоджується з правомірністю
податкової вимоги 02.04.2014 року №1018-25,
вважає її такою, що суперечить вимогам
податкового законодавства та завдає
шкоди охоронюваних правам та законним
інтересам позивача, з огляду про що
звернувся з даним позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва.
При цьому, в обґрунтування
неправомірності спірної вимоги
позивач покликається на те, що
надіслання вимоги податковим органом
відбулося до остаточного узгодження з
платником податку нарахованого
грошового зобов'язання. Викладені
обставини підтверджуються відкритим
24.03.2014р. касаційним провадженням Вищого
адміністративного суду України у
справі щодо визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 26.04.2013, а саме рішень якими
нараховані неузгоджені грошові
зобов'язання.

Проте суд звертає увагу на те, що
такі доводи позивача є помилковими та
спростовуються наступними приписами
чинного законодавства України.

Відповідно до абз.5 ч.18 ст.56
Податкового кодексу України при
зверненні платника податків до суду з
позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Як встановлено ст. 124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.5 ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

Разом з тим, в межах розгляду
даної справ встановлено, що позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з клопотанням про
зупинення виконання постанови
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 25.06.2013 року та ухвали
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2014 року
по адміністративні справі №826/6904/13-а,
проте суд касаційної інстанції
розглянувши дане клопотання дійшов
висновку, що відсутні підстави у його
задоволені та ухвалою від 24.03.2014 року
№КУ800/15262/14 відмовив ПАТ
«Київ-Дніпровське МППЗТ» у його
задоволені.

Згідно пп. 14.1.153. п. 14.1 ст. 14 ПК
України податкова вимога - письмова
вимога контролюючого органу до
платника податків щодо погашення суми
податкового боргу.

У відповідності до п. 59.1. ст. 59 ПК
України, у разі коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання, в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

У відповідності до вимог п. 57.3 ст.
57, п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу
України контролюючий орган має право
надіслати (вручити) платнику податку
податкову вимогу, якщо платник
податків не сплатив узгоджену суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, наступних за днем
узгодження.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи вищевикладені
обставини справи, в силу норм ст. 124
Конституції України, ч. 2 ст. 14, ч. 5 ст. 254,
ч. 1 ст. 255 Кодексу адміністративного
судочинства України постанова
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2014р. на
момент винесення спірної податкової
вимоги набрала законної сили, а відтак
грошове зобов'язання є узгодженим з
06.03.2014 року, тому податкова вимога від
02.04.2014 року №1018-25 про сплату
податкового боргу контролюючим
органом направлена правомірно.

Як встановлено ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Разом з тим, згідно приписів ст. 255 КАС
України, постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

За таких обставин, виходячи з
системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про те, що позовні вимоги позивача є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Керуючись положеннями статей 69-71,
160-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
І.А. Качур