Справа № 9101/123116/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2014 рокусправа № 2а-534/10
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М.

суддів: Чередниченко
В.Є. Коршуна А.О.

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за апеляційною
скаргоюуправління Пенсійного фонду
України в Томаківському районі
Дніпропетровської області

на постанову Томаківського районного
суду Дніпропетровської області від
19.10.2010 р., прийняту у порядку
скороченого провадження,

у справі № 2а-534/10

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Томаківському районі
Дніпропетровської області

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

06.10.2010 року позивач звернувся до
Томаківського районного суду
Дніпропетровської області з позовом, в
якому просив: поновити позивачу строк
для звернення з позовом до суду;
визнати незаконною відмову
відповідача у здійсненні виплати та
перерахунку надбавки до пенсії, як
дитині війни, у розмірі 30 % від
мінімальної пенсії за віком;
зобов'язати відповідача здійснити
нарахування та виплати позивачу,
надбавку до пенсії, як дитині війни, за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року у розмірі 30 % від мінімальної
пенсії за віком; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
надбавки до пенсії позивачу, як дитині
війни, за період з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2008 року і з 1 січня 2009 року по
день винесення постанови суду та
виплатити недоплату надбавки до пенсії
у розмірі різниці між 30 % від
мінімальної пенсії за віком та
фактично проведеним виплатами за
вказаний вище період часу.

Постановою Томаківського районного
суду Дніпропетровської області від
19.10.2010 р. позов задоволено, а саме:
поновлено позивачу строк для звернення
з позовом до суду; визнано незаконною
відмову відповідача у здійсненні
виплати та перерахунку надбавки до
пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 %
від мінімальної пенсії за віком;
зобов'язано відповідача здійснити
нарахування надбавки до пенсії та
забезпечити виплату надбавки до
пенсії, як дитині війни позивачу, за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року і з 1 січня 2009 року по день
ухвалення постанови суду, тобто по 19
жовтня 2010 року відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», ч. 1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» у розмірі
різниці між 30 % від мінімальної пенсії
за віком та фактично проведеними
виплатами за вказаний вище період часу.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись при цьому на порушення
судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" має статус дитини війни і має
право відповідно до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

При цьому суд погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Право позивача на підвищення до пенсії
у 2007 та 2008 роках обмежувалось
положеннями Закону України «Про
державний бюджет» на відповідні роки.

Проте, рішеннями Конституційного Суду
України № 6-рп від 9 липня 2007 року та №
10-рп від 22 травня 2008 року положення
даних законів визнані
неконституційними.

Отже, права відповідача відновлені
відповідно з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року.
Проте відповідні перерахунки у 2007 та 2008
роках відповідач не здійснював.
Підстави для перерахунку за період з
січня 2007 по 09.07.2007 року, а також з січня
2008 року по 22.05.2008 року - були відсутні,
оскільки дії відповідача щодо
невиплати у цей період підвищення до
пенсії ґрунтувалися на Законі України
"Про Державний бюджет України на 2007
рік", та Закону України "Про державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" відповідно, які діяли на
той час.

У період з 06 квітня 2010 року по 19 жовтня
2010 року дія ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" не
призупинялася.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку, що
права позивача були порушені.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
недоплати суми за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008
року по 05 квітня 2010 року, суд першої
інстанції не правильно застосував
норми процесуального права.

Так, відповідно до ч.2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

Враховуючи, що про своє порушене право
позивач мав відомості під час
щомісячного отримання пенсії, то
поважні причини пропуску звернення до
суду за висновком колегії суддів
відсутні, тому наслідки пропуску
строку звернення до суду підлягають
застосуванню.

У зв`язку зі зверненням позивача до
суду першої інстанції 06.10.2010 року суд
вважає за необхідне позовні вимоги
позивача за період з 09 липня 2007 року по
31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по
05 квітня 2010 року залишити без розгляду.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст.198, ст. ст.202, 205, 207 КАС
України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Томаківському районі
Дніпропетровської області -
задовольнити частково.

Постанову Томаківського районного
суду Дніпропетровської області від
19.10.2010 р. у справі № 2а-534/10 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 в частині визнання
неправомірною бездіяльність та
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Томаківському районі
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за період з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 05
квітня 2010 року - залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Томаківському районі
Дніпропетровської області щодо
нездійснення перерахунку та виплати
підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 06
квітня 2010 року по 19 жовтня 2010 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Томаківському районі
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати за період з 06 квітня 2010 року по
19 жовтня 2010 року, з урахуванням раніше
здійснених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
відповідно до ст. 254 КАС України та
оскарженню відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС
України не підлягає.

Головуючий:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун