Справа № 405/2631/14-а
Суддя: Циганаш І. А.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/2631/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року Ленінський районний
суд м. Кіровограда в складі:

головуючого – судді: Циганаш І.А.

при секретарі – Возлюбленій А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
старшого інспектора ДАІ Кам’янського
РВ УМВС України в Черкаській області
ОСОБА_2 про визнання протиправною та
скасування постанови в справі про
адміністративне правопорушення , -

В С Т А Н О В И В :

21 березня 2014 року позивач звернувся
до суду з вищевказаним
адміністративним позовом. Вказав, що
11.03.2013 року він рухаючись на автомобілі
марки Тoyota модель Lexus RX350, державний
номер НОМЕР_1, який належить на праві
приватної власності ОСОБА_3, зі
швидкістю в межах 60 км./год. поблизу
міста Кам’янка Черкаської області по
автодорозі Київ – Знам’янка у
напрямку м. Кіровограда та був
зупинений відповідачем. Причиною
зупинки відповідачем названо
перевищення швидкості руху. На цій
підставі стосовно нього було складено
протокол про адміністративне
правопорушення серії АГ2 №430862 від
11.03.2014 року та винесено постанову в
справі про адміністративне
правопорушення серії СА1 №002063 від
11.03.2014 року, за нібито порушення ним п.
12.4 Правил дорожнього руху, за що
передбачена адміністративна
відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Зазначена постанова серії СА1 №002063 від
11.03.2014 року винесена з порушенням норм
чинного законодавства зв’язку з чим є
незаконною, через що підлягає
скасуванню. Так, 11.03.2014 року приблизно о
12:30 год. він рухаючись зі швидкістю в
межах 60 км./год. згідно приладу для
вимірювання швидкості руху на
транспортному засобі марки Тoyota модель
Lexus RX350, державний номер НОМЕР_1, в потоці
інших автомобілів поблизу міста
Кам’янка Черкаської області. На
відстані не менше 1 км. від початку
даного населеного пункту, виїжджаючи з
автозаправки та набираючи швидкість,
він був зупинений відповідачем, який
тримав в руках прилад, схожий для
вимірювання швидкості, пересікав (
перебігав ) суцільну лінію розмітки
проїзної частини та рухався йому на
зустріч. Патрульний автомобіль ДАІ був
розміщений поза межами видимості з
проїжджої частини дороги, без
увімкненого світлового сигналу та
розташований на протилежній частині
дороги. Після зупинення автомобіля, на
якому він рухався, відповідач спочатку
попросив його документи, і лише після
їх отримання назвав причину зупинки –
перевищення швидкості. Зі слів
інспектора він перевищив встановлену
швидкість руху в населеному пункті, що
зафіксовано за допомогою пристрою «
Візир » №0812548. В разі незгоди із
порушенням, відповідач запропонував
йому оскаржити постанову в суді. На
його прохання показати фото та/або
відеофіксацію скоєного ним
адміністративного правопорушення,
відповідач категорично відмовився та
сказав, що є нібито фотознімок його
перевищення швидкості руху. Він
пояснив інспектору, що швидкість руху
він не перевищував, а рухався в потоці
інших автомобілів, зі швидкістю 60
км./год. Крім того, на автодорозі не було
улаштовано дорожній знак « Населений
пункт», у зв’язку з чим не можливо
точно ідентифікувати місце
фотофіксації автомобіля, за кермом
якого він перебував. Ідентифікувати
місце скоєного правопорушення, а саме
наявність на ділянці дороги, яка
зафіксована нібито на фотографії,
дорожнього знаку, який регламентує
населений пункт ( п. 12.4 ПДР України ) не
можливо та будь - які докази з приводу
скоєного ним правопорушення, у
відповідача відсутні. Просить визнати
неправомірними дії старшого
інспектора ДАІ Кам’янського РВ УМВС
України в Черкаській області ОСОБА_2
щодо винесення постанови в справі про
адміністративне правопорушення серії
СА1 №002063 від 11.03.2014 року; визнати
протиправною та скасувати постанову
серії СА1 №002063 від 11.03.2014 року в справі
про адміністративне правопорушення
щодо притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позові.

В судове засідання відповідач не
з’явився, про час та місце слухання
справи повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що
адміністративний позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 11 березня 2014 р.
старшим інспектором ДАІ Кам’янського
РВ УМВС України в Черкаській області
ОСОБА_2 було складено протокол про
адміністративне правопорушення серія
АГ2 №430862 та на підставі нього винесено
постанову в справі про адміністративне
правопорушення серія СА1 №002063, якою
притягнуто до адміністративної
відповідальності за порушення правил
дорожнього руху та накладено
адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у
вигляді штрафу в сумі 255 грн., а саме за
те, що 11 березня 2014 року о 12 год. 37 хв. в
м. Кам’янка на 232 км. а/д Київ –
Знам’янка ОСОБА_1 керуючи автомобілем
марки Тoyota модель Lexus RX350, державний
номер НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 94
км./год., чим перевищив дозволену
швидкість руху на 34 км./год., чим порушив
п. 12.4 ПДР України, за що передбачена
відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Швидкість руху вимірювалася приладом «
Візир » №0812548.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

В матеріалах справи відсутні
будь-які докази, які б вказували на те,
що позивач порушив вимоги п. 12.4 ПДР
України.

Так інспектором при винесенні
постанови порушено положення ст. 280
КУпАП, достеменно не встановлено чи
винен позивач у вчиненому
правопорушенні, враховуючи, що крім
протоколу будь-яких інших доказів не
наведено.

Доказом вчинення позивачем
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП є протокол про адміністративне
правопорушення серії АГ2 №430862 від 11
березня 2014 року, в якому не зазначено
свідків з приводу зазначеного в
протоколі правопорушення, крім того, на
запит суду про надання відповідачем
фотофіксації адміністративного
правопорушення, що зазначена в
протоколі в якості доказу, а також
свідоцтва про те чи пройшов належним
чином повірку прилад « Візир » №0812548, за
допомогою якого було зафіксовано
адміністративне правопорушення,
вчинене ОСОБА_4 11 березня 2014 року о 12:37
год. в м. Кам’янка Черкаської області,
відповідач суду не надав.

У відповідності до п. 12.4 ПДР України у
населених пунктах рух транспортних
засобів дозволяється із швидкістю не
більше 60 км/год.

Незважаючи на те, що згідно ст. 251
КУпАП, доказами по справі є також
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності, у
постанові прийнятій відповідачем не
наведено будь-якої оцінки вказаного
доказу.

Виходячи із норм викладених в ст. 71
КАС України встановлено, що за
загальним правилом, що випливає з
принципу змагальності, кожна сторона
повинна подати докази на підтвердження
обставин, на які вона посилається, або
на спростування обставин, про які
стверджує інша сторона. При розгляді
справи щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень встановлена презумпція
його винуватості.

Пунктом 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 “
Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки руху та
експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті “ встановлено, що зміст
постанови має відповідати вимогам,
передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній,
зокрема необхідно навести докази, на
яких ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилається порушник, чи встановлених
останнім доводів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та
враховуючи, що доказом вчинення
позивачем правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у
оскаржуваній постанові є протокол про
адміністративне правопорушення, який
не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а
саме відсутні пояснення свідків, які б
підтвердили факт вчинення позивачем
правопорушення, на запит суду про
надання відповідачем фото, яке
зазначено в протоколі в якості доказу,
а також свідоцтва про те чи пройшов
належним чином повірку прилад « Візир »
№0812548, за допомогою якого було
зафіксовано адміністративне
правопорушення, вчинене ОСОБА_4 11
березня 2014 року о 12:37 год. в м. Кам’янка
Черкаської області, відповідач суду не
надав, крім того, ОСОБА_1 згідно
протоколу вину у вчиненні
правопорушення не визнав, тому суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню,
а провадження по справі закриттю в
зв’язку з скасуванням акту, який
встановлює адміністративну
відповідальність.

Керуючись ст. ст. 251, 280, 283, 293 КУпАП, ст.
ст. 71, 72, 158 -163, 171-2 КАС України, суд,-

П О С
Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 –
задовольнити в повному обсязі.

Визнати дії старшого інспектора ДАІ
Кам’янського РВ УМВС України в
Черкаській області ОСОБА_2
неправомірними щодо винесення
постанови серії СА1 №002063 в справі про
адміністративне правопорушення від 11
березня 2014 року відносно ОСОБА_1 за ч.1
ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову серії СА1 №002063 в
справі про адміністративне
правопорушення від 11 березня 2014 року
відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у
вигляді штрафу у розмірі 255 грн.,
провадження по справі закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Суддя Ленінського районного

суду м.
Кіровограда

ОСОБА_5