Справа № 9101/166672/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"13" серпня 2013 р. справа №
1170/2а-1098/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чабаненко С.В.,
Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
06.09.2012 р. у справі № 1170/2а-1098/12
(головуючий в першій інстанції -
Притула К.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДІТ"

до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби

про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення, -

встановив:

У квітні 2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДІТ" (далі - позивач)
звернулось до суду першої інстанції з
позовом до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби (далі - відповідач)
про скасування визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення відповідача від
02.12.2011 року № .

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 06.09.2012 року
позов задоволено повністю, а саме:
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
відповідача № від 02 грудня 2011
року, яким визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 5267 грн. та застосовано
штрафну санкцію в розмірі 01 грн.

Постанова мотивована тим, що
відповідач не довів суду належними та
достатніми доказами нікчемність угоди,
укладеної позивачем з контрагентом,
відсутність реального здійснення
господарських операцій та
безпідставність збільшення валових
витрат позивача і формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач
посилається на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права. Зокрема,
відповідач зазначає, що в ході
перевірки не підтверджено наявність
поставок товарів (послуг) від ПП
«Інбудтраст" підприємствам - покупцям,
що свідчить про те, що правочини між ПП
«Інбудтраст" та покупцями здійснені
без мети настання реальних наслідків.
Отже, зазначені правочин відповідно до
пп.1, 2 ст.215, пп.5 ст.203 Цивільного кодексу
України є нікчемними, і в силу

ст.215 Цивільного кодексу України не
створюють юридичних наслідків.
Укладені ТОВ Фірма „ДІТ" з ПП
«Інбудтраст» угоди на придбання товару
мають протиправний характер, занижують
податкові зобов'язання з податків та
зборів, та по суті спрямовані на
незаконне заволодіння майном держави,
суперечать інтересам держави,
суспільства, є такими, що порушують
публічний порядок, а, отже, згідно з
частиною 2 статті 228 ЦК України, є
нікчемними.

Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нову про
відмову у задоволенні позову.

Позивач та відповідач, повідомлені
належним чином, у судове засідання не
з'явились, що не перешкоджає розгляду
справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що у листопаді 2011
року відповідачем було здійснено
позапланову документальну невиїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства в
частині правомірності нарахування
податкового кредиту з податку на
додану вартість та правомірності
декларування валових доходів та
валових витрат з податку на прибуток по
взаємовідносинах з ПП «Інбудтраст» за
період з 01.01.2011 по 31.01.2011 року.

Перевіркою встановлено, що за січень
позивачем задекларовано податковий
кредит з податку на додану вартість по
операціях з ПП «Інбудтраст» в сумі 5267
грн.

Відповідно до акту перевірки № 21/23/3518958
від 16.03.2011 року ПП «Інбудтраст» за
юридичною та фактичними адресами не
знаходиться. Операції ПП «Інбудтраст»
не підтверджуються стосовно
врахування реального часу здійснення
операцій, місцезнаходження майна,
наявності трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів.

Враховуючи наведене, відповідачем
зроблено висновок, що
фінансово-господарська діяльність ПП
«Інбудтраст» не направлена на реальне
настання правових наслідків, правочини
між позивачем та ПП «Інбудтраст» є
нікчемними, тому ТОВ «ДІТ» завищено
суму податкового кредиту на 5267 грн.

За результатами перевірки складено акт
від 14.11.2011 року №151/23-1/20636467.

02 грудня 2011 року на підставі акту
перевірки відповідачем прийняте
податкове повідомлення-рішення
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податку на додану вартість в розмірі 5268
грн., з яких 5267 грн. - основний платіж та 1
грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем, згідно поданих декларацій
по податку на додану вартість
задекларовано податкового кредиту з
податку на додану вартість по
операціях з ПП «Інбудтраст» за січень
2011 року у загальній сумі 5267 грн.

Так, позивачем, відповідно до договору
купівлі-продажу від 31.01.2011 року №000034,
отримано від контрагента насоси
молочні в кількості 12 шт. на суму 31600
грн., з них 5266,67 грн. ПДВ., та здійснено
виплату вказаної суми.

На підтвердження реальності
здійснення господарських операцій
матеріали справи містять копії
видаткових та податкових накладних,
рахунку-фактури. (а.с.72, 77-79, 92, 93).

В акті перевірки 14.11.2011 року №151/23-1/20636467
відповідачем взагалі не

наведено даних про угоду між позивачем
та ПП «Інбудтраст», не визначено
предмет цього договору, а, відповідно,
не досліджувалась реальність
господарської операції.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
протиправність податкового
повідомлення-рішення відповідача з
наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Отже, нікчемність правочину
встановлюється саме законом, а не актом
податкової перевірки, якій не містить
доказової бази, які б факти у цьому акті
не були відображені. Довести
нікчемність правочину можна одним
єдиним способом: навести норму закону,
в якій чітко сказано, що правочин є
нікчемним.

Відповідно до частини 3 статті 228 ЦК
України чи статті 207 Господарського
кодексу України доводити недійсність
правочинів (господарських зобов'язань)
органи державної податкової служби
зобов'язані виключно у судовому
порядку. Посилання відповідача на
частину 5 статті 203, ч.1 ст. 215 є
безпідставними, так як зазначені норми
можуть використовуватися лише при
визнанні правочинів недійсними в
судовому порядку.

Фактів спрямованості правочинів між
позивачем та його контрагентами на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним,
податковим органом в ході перевірки не
досліджувалось та в акті перевірки не
наводиться. Рішення суду про визнання
зазначених правочинів недійсними
через недодержання вимог щодо його
відповідності інтересам держави і
суспільства, моральним засадам,
податковим органом суду не надано, в
акті перевірки про наявність таких
рішень не зазначено.

За викладених обставин до набуття
законної сили рішенням суду про
визнання недійсним правочину,
відображення в акті перевірки
висновків про вчинення таким платником
порушення податкового законодавства
щодо правильності та повноти
справляння податків за цим правочином
є передчасним.

Крім того, з огляду на діюче податкове
законодавство про відсутність
реального характеру відповідних
операцій можуть свідчити підтверджені
доказами доводи податкового органу,
зокрема, про наявність таких обставин:
неможливість здійснення платником
податку зазначених операцій з
урахуванням часу, місця знаходження
майна або обсягу матеріальних
ресурсів, економічно необхідних для
виробництва товарів, виконання робіт
або послуг, нездійснення особою, яка
значиться виробником товару,
підприємницької діяльності,
відсутність у платника податку
необхідних умов для досягнення
результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності в силу відсутності
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів, облік для цілей
оподаткування тільки тих
господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
права на податковий кредит або
бюджетне відшкодування, якщо для
даного виду діяльності також потрібне
здійснення і облік інших господарських
операцій, здійснення операцій з
товарно-матеріальними цінностями, які
не вироблялися або не могли бути
вироблені в обсязі, зазначеному
платником податку в документах обліку.

В даному випадку проведення позивачем
оплати в повному обсязі та реальність
зазначених операцій документально
підтверджено, та не спростовано
відповідачем.

Наявність ознак фіктивності правочину
є лише підставою для визнання його
недійсним в судовому порядку.

Частиною 1 статті 228 ЦК України
передбачено, що правочин вважається
таким, що порушує публічний порядок,
якщо він був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Зміст наведеної норми свідчить на
користь висновку, що законодавець
відокремив порушення публічного
порядку від інших підстав нікчемності
правочинів та передбачив наявність
умислу сторін (сторони) на незаконний
результат, а також суперечність його
публічно-правовим актам держави.

Зважаючи на те, що публічний порядок
держави порушується у разі
недотримання нормативних актів, у яких
він закріплений, а ухилення від сплати
податків, на факт якого податковий
орган посилається як на підставу
позовних вимог, є злочином,
відповідальність за який встановлена
Кримінальним кодексом України.

Таким чином, визнання правочину як
такого, що порушує публічний порядок,
повинен передувати вирок суду про
притягнення учасника (учасників)
такого правочину до кримінальної
відповідальності, який би набрав
законної сили.

На момент здійснення господарських
операцій, обґрунтованість віднесення
позивачем до податкового кредиту сум
податку на додану вартість за якими не
визнала податкова інспекція,
контрагент позивача знаходився в
Єдиному державному реєстрі, а також мав
свідоцтво про реєстрацію платником
податку на додану вартість.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що суд першої
інстанції об'єктивно, повно, всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, та
ухвалив судове рішення без порушення
норм матеріального і процесуального
права; доводи апеляційної скарги
суперечать матеріалами справи, та не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому постанову слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 06.09.2012 р. у
справі № 1170/2а-1098/12 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.О. Коршун