Справа № 818/443/14
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 р.Справа № 818/443/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
11.03.2014р. по справі № 818/443/14

за позовом ОСОБА_2

до Національного банку України
за участю третьої особи
Публічного акціонерного товариства
"Західінкомбанк"

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2)
звернулася до суду з позовом до
Національного банку України (далі по
тексту - НБУ, відповідач), за участю
третьої особи Публічного акціонерного
товариства "Західінкомбанк" (далі по
тексту - т/о, ПАТ "Західінкомбанк"), в
якому просить суд визнати дії
Національного банку України щодо
відмови прийняти рішення про
віднесення публічного акціонерного
товариства "Західінкомбанк", код 19233095
(пр.Перемоги, 15, м.Луцьк, Волинська
область) до категорії
неплатоспроможного банку та
зобов'язати Національний банк України
прийняти рішення про віднесення ПАТ
"Західінкомбанк", код 19233095 (пр.Перемоги,
15, м.Луцьк, Волинська область) до
категорії неплатоспроможного банку.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 11.03.2014р. по
справі № 818/443/14 в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2 до
Національного банку України про
визнання протиправними дій
Національного банку України щодо
відмови прийняти рішення про
віднесення Публічного акціонерного
товариства "Західінкомбанк" код 19233095
(пр. Перемоги, 15, м. Луцьк, Волинська
область) до категорії
неплатоспроможного банку та
зобов'язання прийняти рішення про
віднесення публічного акціонерного
товариства "Західінкомбанк" код 19233095
(пр. Перемоги, 15, м.Луцьк, Волинська
область) до категорії
неплатоспроможного банку - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною
постановою, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на суперечність
висновків суду першої інстанції
вимогам чинного законодавства України,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову рішення суду
першої інстанції від 11.03.2014р. по справі
№ 818/443/14 та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив про імперативність
вимог ст.76 Закону України «Про банки та
банківську діяльність», за якими
Національний банк України у спірних
відносинах зобов'язаний був за
зверненням позивача прийняти рішення
про віднесення ПАТ "Західінкомбанк" до
категорії неплатоспроможного,
оскільки Банком не було виконано
протягом 10 робочих днів поспіль 10 і
більше відсотків своїх зобов'язань
перед вкладником ОСОБА_2 та іншими
кредиторами. Така бездіяльність
відповідача є протиправною та
суперечать вимогам ст. ст. 55, 76 Закону
України «Про банки та банківську
діяльність». Вважає юридично
неспроможними висновки суду першої
інстанції про те, що позивач на момент
подання заяви про віднесення Банку до
категорії проблемного не є вкладником
Банку, оскільки договірні відносини,
які склалися між позивачем та ПАТ
"Західінкомбанк" продовжують існувати
до моменту повернення Банком всієї
суми депозиту ОСОБА_2 На думку
апелянта, позивач як вкладник, так і
кредитор Банку одночасно має право у
порядку ст.75 Закону України «Про банки
та банківську діяльність» звертатися
до відповідача із відповідною заявою
про віднесення Банку до категорії
проблемного, а НБУ в свою чергу повинен
задовольнити таку заяву.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав з підстав та мотивів,
викладених в останній, просив суд
апеляційної інстанції їх задовольнити,
рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, в надісланих до суду
письмових запереченнях просив суд
апеляційної інстанції апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін; розгляд
справи проводити без участі свого
представника.

У відповідності до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши в
межах апеляційної скарги рішення суду
першої інстанції, доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно з умовами договору №ВДБ-279 від
26.03.2008р. ОСОБА_2 було здійснено вклад у
ПАТ КБ "Західінкомбанк" грошових
коштів в сумі 99000 доларів США на термін
15 місяців. Датою повернення Банком
грошових коштів було визначено 26.06.2009р.

Відповідно до умов договору №ВДБ-279/1
від 25.09.2008р. позивачем було здійснено
вклад у Банк грошових коштів у сумі 17000
євро на строк 15 місяців. Датою
повернення Банком грошових коштів було
визначено 25.12.2009р.

Вказаними договорами передбачена
видача позивачу всієї суми вкладу та
процентів по закінченню їх дії (а.с.6-7).

Проте, у встановлені договорами строки
банк не повернув грошові кошти
позивачу, що зумовило звернення ОСОБА_2
до суду з позовом про стягнення з ПАТ
"Західінкомбанк" належних йому
грошових коштів.

Судовими рішеннями у справах
№2а-1870/5938/11 та № 1870/2а-9158/12, які набрали
законної сили, встановлено, що 19 серпня
2010 року рішенням Зарічного районного
суду м.Суми у справі №2-589/10 було
задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та
стягнуто з ПАТ "Західінкомбанк" на
користь ОСОБА_2 - 603440 грн. 47коп. суми
депозитного вкладу та відсотків.

11 жовтня 2010 року видано виконавчий
лист. 09 листопада 2010 року державним
виконавцем Першого відділу Державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з приводу примусового
виконання виконавчого листа №2-589/2010,
виданого Зарічним районним судом м.
Суми, а 26.11.2010р. дане виконавче
провадження було приєднано до
зведеного виконавчого провадження, яке
постановою головного державного
виконавця ДВС Луцького МУЮ від 05.11.2010р.
було зупинено.

27.11.2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Національного Банку України із заявою
про віднесення ПАТ "Західінкомбанк" до
категорії неплатоспроможного банку у
зв'язку з невиконанням банком протягом
10 робочих днів поспіль 10 і більше
відсотків своїх зобов'язань перед
вкладниками та іншими кредиторами
(а.с.13).

Заява ОСОБА_2 була розглянута
відповідачем та 12.12.2013 року йому надано
відповідь, в якій повідомлено, що
відповідно до банківського
законодавства, звернення громадян із
заявами не є підставою для віднесення
банку до категорії неплатоспроможного.
Також позивача повідомлено, що надана
ним інформація буде врахована
Національним Банком України під час
здійснення банківського нагляду (а.с.14).

Не погодившись з такими діями
відповідача по справі, позивач
звернувся до суду з даним позовом про
їх оскарження та про зобов'язання
відповідача прийняти рішення про
віднесення Публічного акціонерного
товариства "Західінкомбанк" до
категорії неплатоспроможного банку.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
їх необґрунтованості, оскільки у
спірних відносинах відсутні підстави
для прийняття НБУ за заявою ОСОБА_2
рішення про віднесення банку до
категорії неплатоспроможного.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції беручи
до уваги наступне.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України „Про
Національний банк України"
Національний банк України є
центральним банком України, особливим
центральним органом державного
управління, юридичний статус, завдання,
функції, повноваження і принципи
організації якого визначаються
Конституцією України, цим Законом та
іншими законами України.

Положеннями ст. 7 Закону України „Про
Національний банк України"
встановлено, що здійснення
банківського регулювання та нагляду на
індивідуальній та консолідованій
основі є однією з функцій
Національного банку України.

Виходячи зі змісту ст.67 Закону України
„Про банки та банківську діяльність "
№ 2121-ІІІ (далі - Закон № 2121-ІІІ)
Національний банк України здійснює
банківський нагляд на індивідуальній
та консолідованій основі та застосовує
заходи впливу за порушення вимог
законодавства щодо банківської
діяльності.

Згідно з вимогами ст. 5 Закону № 2121-ІІІ
ні держава, ні Національний банк
України не відповідають за
зобов'язаннями банків, а банки не
відповідають за зобов'язаннями держави
та Національного банку України, якщо
інше не передбачено законом або
договором. Органам державної влади, до
яких відноситься і Національний банк, і
органам місцевого самоврядування
забороняється будь-яким чином впливати
на керівництво чи працівників банків у
ході виконання ними службових
обов'язків або втручатись у діяльність
банку.

За приписами ч.1 ст.55 Закону № 2121-ІІІ
відносини банку з клієнтом регулюються
законодавством України,
нормативно-правовими актами
Національного банку України та угодами
(договорами) між клієнтом та банком.

У разі порушення банками або іншими
особами, які можуть бути об'єктом
перевірки Національного банку України
відповідно до цього Закону,
банківського законодавства,
нормативно-правових актів
Національного банку України, його
вимог, встановлених відповідно до
статті 66 цього Закону, або здійснення
ризикової діяльності, яка загрожує
інтересам вкладників чи інших
кредиторів банку, Національний банк
України адекватно вчиненому порушенню
або рівню такої загрози має право
застосувати заходи впливу, до яких
належать :

1) письмове застереження;

2) скликання загальних зборів
учасників, спостережної ради банку,
правління (ради директорів) банку;

3) укладення письмової угоди з банком,
за якою банк чи визначена угодою особа
зобов'язується вжити заходів для
усунення порушень, поліпшення
фінансового стану банку, підвищення
ефективності функціонування та/або
адекватності системи управління
ризиками тощо;

4) зупинення виплати дивідендів чи
розподілу капіталу в будь-якій іншій
формі;

5) встановлення для банку підвищених
економічних нормативів;

6) підвищення резервів на покриття
можливих збитків за кредитами та
іншими активами;

7) обмеження, зупинення чи припинення
здійснення окремих видів здійснюваних
банком операцій;

8) заборона надавати бланкові кредити;

9) накладення штрафів на: керівника
банку у розмірі до ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; банк відповідно до положень,
затверджених Правлінням Національного
банку України, але у розмірі не більш як
1 відсоток суми зареєстрованого
статутного капіталу; власників
істотної участі у банку в разі
порушення ними вимог статті 34 цього
Закону щодо порядку набуття або
збільшення істотної участі в банку у
розмірі до 10 відсотків придбаної
(збільшеної) частки;

10) тимчасова, до усунення порушення,
заборона використання власником
істотної участі в банку права голосу
придбаних акцій (паїв);

11) тимчасове, до усунення порушення,
відсторонення посадової особи банку
від посади;

12) віднесення банку до категорії
проблемного або неплатоспроможного;

13) відкликання банківської ліцензії та
ліквідація банку (ч.1 ст.73 Закону №
2121-ІІІ).

Відповідно до ч.2 ст.74 Закону № 2121-ІІІ
порядок застосування заходів впливу
(санкцій), передбачених законом, а також
розмір фінансових санкцій, що
застосовуються до банків та інших
юридичних осіб, які охоплюються
наглядовою діяльністю Національного
банку України, встановлюються законами
України та нормативно-правовими актами
Національного банку України.

Порядок віднесення банку до категорії
неплатоспроможного та умови, за яких
банк може бути віднесено до цієї
категорії, визначені статтею 76 Закону
№ 2121-ІІІ та Положенням про
застосування Національним банком
України заходів впливу за порушення
банківського законодавства,
затвердженим Постановою Правління
Національного банку України від
17.08.2012р. № 346 (далі - Положення № 346).

Приписами п.3.1 Положенням №346
встановлено перелік підстав та порядок
застосування Національним банком
України заходів впливу, згідно з яким
Національний банк застосовує заходи
впливу за порушення банками, їх
відокремленими підрозділами, філіями
іноземних банків, банківськими
групами, відповідальними особами
банківських груп, іншими учасниками
банківських груп чи іншими особами, які
є об'єктом перевірки Національного
банку згідно із Законом про банки (далі
- банки), банківського законодавства на
підставі результатів (матеріалів):
інспекційних перевірок діяльності
банків; перевірок банків та/або
безвиїзного нагляду з питань
фінансового моніторингу; безвиїзного
банківського нагляду за діяльністю
банків; аналізу дотримання банками
вимог банківського законодавства з
використанням статистичної звітності,
щомісячних і щоденних балансів тощо;
перевірок діяльності банків
аудиторськими фірмами, які мають право
відповідно до законодавства України на
проведення аудиторських перевірок
банків; перевірок дотримання банками
валютного законодавства; контролю за
усуненням банками виявлених у їх
діяльності порушень, відповідністю
ділової репутації керівників банків
вимогам законодавства України.

Заходи впливу, що застосовуються
Національним банком до банків, мають
бути адекватними конкретним
порушенням, які ними були допущені (п.3.2
Положення № 346).

Слід відмітити, що вказаними нормами
права законодавцем не визначено такої
підстави застосування НБУ заходів
впливу до банків за порушення
банківського законодавства, як
звернення громадян, в даному випадку -
заява ОСОБА_2

Крім того, застосуванню НБУ заходів
впливу до банків обов'язково передує
проведення відповідної перевірки
діяльності банків.

Також, за змістом положень Закону №
2121-ІІІ та Положення № 346 НБУ не може
застосовувати до банків, які порушили
банківське законодавство одночасно
декілька заходів впливу.

Як вбачається зі змісту наведеної ч.1
ст.73 Закону № 2121-ІІІ, серед вказаного
переліку є і такий захід впливу як
укладення письмової угоди з банком, за
якою банк чи визначена угодою особа
зобов'язується вжити заходів для
усунення порушень, поліпшення
фінансового стану банку, підвищення
ефективності функціонування та/або
адекватності системи управління
ризиками тощо, який передує віднесенню
банку до категорії проблемного або
неплатоспроможного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що НБУ до ПАТ
„Західінкомбанк" застосовано захід
впливу у вигляді укладення письмової
угоди №2 від 28.01.2014 року про вжиття
заходів для усунення порушень
нормативно-правових актів
Національного банку України та
поліпшення фінансового стану ПАТ
„Західінкомбанк", яка діє до повного
виконання банком зобов'язань за нею,
але не пізніше ніж до 01.02.2015 року.

Згідно з пунктом 3.10 Положення № 346 у
разі невиконання банком прийнятих на
себе зобов'язань Національний банк
України приймає рішення про дострокове
припинення дії угоди з банком та
застосовує до банку інший захід впливу.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів зазначає, що для застосування до
ПАТ „Західінкомбанк", заходу впливу у
вигляді віднесення до категорії
неплатоспроможних банків необхідно
мати законні підстави для дострокового
припинення дії угоди, та прийняти
рішення про дострокове припинення
угоди.

Враховуючи, що письмова угода №2 від
28.01.2014 року про вжиття заходів для
усунення порушень нормативно-правових
актів Національного банку України та
поліпшення фінансового стану ПАТ
„Західінкомбанк" діє до 01.02.2015 року,
достроково припинена не була, відсутні
підстави для прийняття заходу рішення
НБУ про віднесення банку до категорії
неплатоспроможних.

Колегією суддів також взято до уваги,
що на час подання ОСОБА_2 заяви до
Національного банку України про
прийняття рішення щодо віднесення ПАТ
"Західінкомбанк" до категорії
неплатоспроможного, між позивачем та
ПАТ "Західінкомбанк" вже існують не
договірні правовідносини, як
правовідносини вкладника чи кредитора,
а правовідносини, які регулюються
Законом України "Про виконавче
провадження", оскільки позивач є
стягувачем, а ПАТ КБ "Західінкомбанк" -
боржником за виконавчим провадженням з
приводу примусового виконання
виконавчого листа №2-589/2010, виданого
Зарічним районним судом м. Суми.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позову про визнання
протиправними дій Національного банку
України щодо відмови прийняти рішення
про віднесення ПАТ "Західінкомбанк" до
категорії неплатоспроможного банку та
зобов'язання прийняти рішення про
віднесення ПАТ "Західінкомбанк" до
категорії неплатоспроможного банку.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 11.03.2014р. по
справі № 818/443/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П. Повний текст ухвали
виготовлений та підписаний 30.05.2014 р.