Справа № 826/6339/13-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6339/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

22 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, без фіксування
технічними засобами, в порядку ст. 41 КАС
України, апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва Державної податкової
служби на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "17" червня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Брістоль
Менеджмент" до Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва від "17" червня 2013 року з
позовом до Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва Державної податкової служби у
якому просив визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення від 24.12.2012 року № ;
визнати протиправним та скасувати акт
про результати камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
№ 2083/15-225 від 04.12.2012 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "17" червня 2013 року позов було
задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано
податкові повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі міста Києва
Державної податкової служби від 24.12.2012
№.

- в задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду від 17.06.2013 року та
прийняте нове рішення, яким відмовити в
задоволені позову в повному обсязі.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва
Державної податкової служби - залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "17" червня 2013 року - залишити без
змін, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як було встановлено судом першої
інстанції, співробітниками Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва Державної податкової
служби було проведено камеральну
перевірку даних, задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість за квітень 2012 року TOB
«Брістоль Менеджмент», за результатами
якої складено Акт від 04.12.2012 №2083/15-225.

Перевіркою було встановлено порушення
позивачем п.198.3, п.198.6 ст. 198, п. 201.4 ст. 201
Податкового Кодексу України та п. 5
Наказу Міністерства фінансів України
від 01.11.2011р. №1379 «Про затвердження
форми податкової накладної та порядку
заповнення податкової накладної», в
результаті чого завищено податковий
кредит за квітень 2012 року на суму 4 375
грн. Таким чином, по TOB «Брістоль
Менеджмент» встановлено заниження
податку на додану вартість до сплати на
4 375 грн.

На підставі висновків вказаного акта
перевірки відповідачем було прийнято
податкове повідомлення-рішення від
24.12.2012р. №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
в розмірі 5 469,00 грн., з яких за основним
платежем - 4 375,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 1 094,00 грн.

Не погоджуючись з вищевикладеними
обставинами, позивач звернувся до суду
з відповідним позовом.

Окружний адміністративний суд м. Києва
прийшов до висновку про необхідність
частково задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до статті 198.3 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається,
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Згідно зі статтею 198.1 вищезазначеного
кодексу, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Статтею 198.2 «ПК України встановлено, що
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до статті 201.10 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При цьому, згідно із статтею 201.8, право
на нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, між
TOB «Брістоль Менеджмент» (Замовник) та
TOB «Форсаж-Медіамаркет» (Виконавець)
було укладено договір №ББ 38 від 01.12.2011р.
про надання клінінгових послуг (послуг
з прибирання) офісного приміщення
Замовник за адресою м. Київ, вул.
Голосіївська, буд. 7 корп. 1.

На виконання даного договору були
оформлені первинні документи, а саме
податкова накладна від 30.04.2012р. №119, та
акт №433 на виконання послуг від 30.04.2012р.

Матеріалами справи підтверджується
фактичне отримання товару позивачем та
використання позивачем його у власній
господарській діяльності, зокрема,
договори купівлі-продажу нежилих
приміщень, акти прийому передачі
приміщень, та копія виписки з банку, що
підтверджує факт оплати товару.

Враховуючи вищенаведене, за
вищезазначеним договором позивачем
були отримані послуги з прибирання
офісного приміщення (клінінгові). Дані
послуги, отримані позивачем, не є
обмеженими в цивільному обороті,
отриманими внаслідок вчинення злочину,
сама по собі операція з отримання даних
послуг також не може бути визначена
судом як порушення встановленого
порядку.

Матеріали справи містить податкову
накладну, виписану позивачу його
контрагентом, в той же час акт
перевірки позивача не містить жодних
зауважень щодо її змісту та інформації
про відсутність статусу платника
податку у контрагента позивача станом
на дату їх виписки.

З вищезазначених документів
вбачається правомірність формування
позивачем податкового кредиту та
віднесення до валових витрат суму,
сплачену TOB «Форсаж-Меліамаркет».

Згідно з частиною 1 статті 67
Конституції України, кожен
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в порядку і розмірах,
установлених законом.

За змістом частини 1 статті 228
Цивільного кодексу України (далі ЦК),
правочин, спрямований на незаконне
заволодіння майном держави, вважається
таким, що порушує публічний порядок, а,
отже, згідно з частиною 2 згаданої
статті, є нікчемним.

Як зазначено у частині 2 статті 215 ЦК,
визнання судами нікчемних правочинів
недійсними не вимагається.

Відповідно до частини 1 статті 216 ЦК,
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім пов'язаних з
його недійсністю.

Акт перевірки не містить жодних
посилань, з яких підстав відповідач
вважає угоду, здійснену позивачем,
нікчемним правочином, в чому саме, на
думку відповідача, дана угода порушує
публічний порядок.

Зокрема, в акті перевірки відсутні
посилання на ухиляння контрагентом
позивача від уплати податків та зборів,
визначення їм податкових зобов'язань,
винесення вироків посадовим особам
підприємства або будь-які інші
відомості, які можуть бути визначені як
підстави та докази укладення угод з
метою, що порушує публічний порядок.

Засади регулювання, організації,
ведення бухгалтерського обліку та
складання фінансової звітності в
Україні врегульовані Законом України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні». Відповідно до ст.
9 розділу 3 Закону про бухгалтерський
облік, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Господарські операції, як
зазначено в п.5 ст.9 цього Закону,
повинні бути відображені в облікових
регістрах у тому звітному періоді, в
якому вони були здійснені. Відповідно
до ст. 11 Закону, на основі даних
бухгалтерського обліку підприємства
зобов'язані складати фінансову
звітність.

Згідно п.2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Положення покладає на керівника
підприємства, головного бухгалтера
обов'язок обліковувати первинні
документи. За п. 2.15 Положення, Первинні
документи підлягають обов'язковій
перевірці працівниками, які ведуть
бухгалтерський облік, за формою і
змістом, тобто перевіряється наявність
у документі обов'язкових реквізитів та
відповідність господарської операції
чинному законодавству, логічна ув'язка
окремих показників.

Положенням забороняється приймати до
виконання лише первинні документи на
операції, що суперечать
нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам. Такі документи
повинні бути передані керівнику
підприємства, установи для прийняття
рішення, (п. 2.16 Положення).

Пунктом 1 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2011 р. № 1379, визначено, що
податкова накладна вважається
недійсною у разі її заповнення особою,
яка не зареєстрована як платник
податку в податковому органі і якій не
присвоєно індивідуальний податковий
номер платника податку на додану
вартість, такою особою є підприємство
(установа, організація), але не її
керівник. Саме ця обставина є
визначальною при вирішенні питання про
недійсність податкової накладної.

Відповідно до п.6.2. зазначеного Порядку,
податкова накладна є підставою для
віднесення до податкового кредиту
витрат зі сплати податку на додану
вартість у покупця, зареєстрованого як
платник податку.

Господарська діяльність ТОВ
«Форсаж-Медіамаркет» на момент
здійснення правочину не була
припинена, товариство було
зареєстровано платником податку на
додану вартість, а тому податкова
накладна складена належними особами та
не суперечить приписам норм чинного
законодавства.

З огляду на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва
Державної податкової служби - залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від "17" червня 2013 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволені апеляційної скарги
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва
Державної податкової служби -
відмовити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від "17" червня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді
Я.С. Мамчура

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Мамчур Я.С