Справа № 804/8588/13-а
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2013-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2013 р. Справа № 804/8588/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Потолової Г.В.

при секретарі - Дубровці Д.В.

за участю: представника позивача -
Портянко Ю.І.

представника відповідача - Волошина
С.О.

представника третьої особи -
Коваленко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: Приватне підприємство
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція», про скасування актів та
постанови державного виконавця,
визнання нечинним протоколу
проведення аукціону, визнання
незаконною відмови повернення
виконавчого документу та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом про:

- скасування акту переоцінки
нереалізованого з прилюдних торгів
майна боржника від 05.04.2013р. державного
виконавця Журавльова С.Г. у виконавчому
провадженні №34775745;

- скасування постанови про повернення
виконавчого документу стягувачеві від
15.05.2013р. державного виконавця
Журавльова С.Г., затвердженої
начальником відділу Никитюком І.П., у
виконавчому провадженні №34775745;

- визнання незаконною відмови
повернення виконавчого документу від
15.04.2013р. та зобов'язання виконавця
повернути виконавчий документ
позивачу на підставі заяви ОСОБА_5 від
05.04.2013р.;

- визнання нечинним протоколу
проведення ПП «СП «Юстиція» аукціону
№08/152/13/3-22т-11 від 13.05.2013р.;

- скасування акту про проведення
прилюдних торгів (аукціону) по
реалізації арештованого майна від
15.05.2013р. державного виконавця
Журавльова С.Г., затвердженого
начальником відділу Никитюком І.П., у
виконавчому провадженні №34775745.

Третя особа по справі, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Приватне підприємство «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція».

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти адміністративного
позову заперечував, посилаючись на
законодавчі підстави своїх дій,
діяльність в межах закону та наданих
повноважень, просив суд у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи допущений у
судове засідання як вільний слухач у
зв'язку з неможливістю виконання судом
приписів ч.1 ст.58, ст.127 КАС України за
відсутності оригінала довіреності.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
подані документи, вивчивши матеріали
справи та оцінивши їх у сукупності, при
розгляді справи виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на
примусовому виконанні у Ленінському
відділі державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції знаходився
виконавчий напис реєстровий № 4232,
вчинений 24.06.2011 приватним нотаріусом
ДМНО ОСОБА_6 про звернення стягнення на
транспортний засіб, автомобіль Хонда
Аккорд, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006
року, що на праві приватної власності
належить ОСОБА_7 на користь задоволення
вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в
розмірі 220 610, 59 грн.

На підставі заяви стягувача та
оригіналу виконавчого документа, 17.10.2012
року державним виконавцем згідно
ст.ст.17, 19, 20, 25 Закону України «Про
виконавче провадження» винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження з накладенням арешту на
майно боржника в межах суми звернення
стягнення.

На виконання ч.2 ст.25 Закону України
«Про виконавче провадження» боржнику
наданий строк для самостійного
виконання рішення до 24.10.2012 року.

Як вбачається з пояснень відповідача,
документального підтвердження
виконання рішення боржник не надав,
тому державним виконавцем було
розпочато примусове виконання рішення.

В ході проведення виконавчих дій,
державним виконавцем 08.11.2012 року
складено акт опису й арешту майна
боржника, а саме: вищевказаного
транспортного засобу у присутності
боржника, копія акту направлена
стягувачу 09.11.2012 року за вих. №46068/10.

13.11.2012 року державним виконавцем,
на підставі ст.13 Закону України «Про
виконавче провадження», винесена
постанова про призначення суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання для участі у
виконавчому провадженні для надання
звіту про вартість арештованого майна
боржника для подальшої її примусової
реалізації, відповідно до ст. 62 Закону
України «Про виконавче провадження».

Після надходження звіту суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання, державним виконавцем
згідно до ст.58 Закону України «Про
виконавче провадження» сторонам по
виконавчому провадженню направлено
повідомлення про вартість
арештованого майна боржника, яка
склала 99000грн. 00коп., та роз'яснено право
на подання заперечення щодо оцінки та
призначення рецензування звіту та
оскарження в подальшому результати
оцінки та рецензування у судовому
порядку, відповідно до норм чинного
законодавства.

25.02.2013 року державним виконавцем
направлена заявка на реалізацію

арештованого майна боржника до
Головного управління юстиції у
Дніпропетровській

області.

Відповідно до договору № 08/152/13/3-22т від
14.03.2013 року арештоване майно боржника
передано для реалізації до ПП «СП
«Юстиція».

Згідно до листа від ПП «СП «Юстиція»
вих. № 0008/1184 від 02.04.2013 року аукціон
призначений на 01.04.2013 року не відбувся,
у зв'язку із відсутністю заявок
покупців. Державним виконавцем
направлено повідомлення сторонам по
виконавчому провадженню про те, що
05.04.2013 року у приміщенні Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції буде проведена
переоцінка нереалізованого
арештованого майна боржника, про що
05.04.2013 року був складений акт та
арештоване рухоме майно боржника
уцінено на 20% та склала 79200 грн. 00коп.

В подальшому вищенаведене майно
реалізовано, про що свідчить протокол
№ 08/152/13/3-22т-Н та державним виконавцем, в
порядку п.8 ч.1 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження» винесено
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачу.

Не погоджуючись з такими діями та
рішенням відповідача, позивач
звернувся до суду за захистом своїх
прав, свобод та інтересів.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що 13.02.2013 року надійшло
повідомлення про переоцінку
нереалізованого майна.

Позивач не погодився із вартістю
переоцінки та 05.04.2013 року направив
письмову заяву про повернення
виконавчого документу.

Позивач зазначає, що не отримував
повідомлень щодо розгляду заяви від
05.04.2013 р., а тому вважав виконавче
провадження припиненим.

Позивач вказує, що 22.04.2013 р. отримав лист
про відмову в поверненні виконавчого
документу.

Позивач посилається на відсутність, на
його думку, підстав для відмови у
поверненні виконавчого документу.

При цьому, позивач зазначає, що ним було
подано заяву разом із довіреністю на
ім'я ОСОБА_5, оформлених належним чином.

Одночасно, позивач вказує, що в той же
час за іншим виконавчим провадженням
було подано також заяву про повернення
виконавчого документа разом з
незасвідченою належним чином
довіреністю, які були прийняті тим же
державним виконавцем.

Позивач зазначає, що лише у цього
представника наявні відповідні
повноваження.

Позивач вказує, що після цього
представник 11.06.2013 р. ознайомившись з
матеріалами виконавчого провадження,
дізнався про реалізацію майна та
звернувся до суду.

При цьому, позивач стверджує, що не був
повідомлений про переоцінку майна, а
відповідачем порушено його право бути
присутнім при переоцінці майна.

Відповідач проти позову заперечує.
Письмові заперечення підтримані
представником у судовому засіданні та
долучені до матеріалів справи.

В обґрунтування заперечень, відповідач
зазначає, що доводи позовної заяви не
відповідають дійсності.

Щодо посилання позивача на
незаконність відмови державного
виконавця про повернення виконавчого
документа стягувачу згідно заяви
представника останнього, яка надійшла
до відділу 10.04.2013 р., відповідач
зазначає наступне.

Оскільки довіреність не засвідчена
належним чином, відповідно до вимог
чинного законодавства, та у цій
довіреності прямо вказана заборона
ОСОБА_5 відзивати за письмовою заявою з
органів ДВС виконавчі документи,
відповідач вважає відмову державного
виконавця правомірною та законною.

Одночасно, відповідач зазначає, що
відмову державного виконавця від 15.04.2013
року за вих. № 15210/10 позивач отримав
22.04.2013 року, а позов подано 14.06.2013 року,
тобто встановлений строк у 10 днів,
визначений спеціальним Законом
України «Про виконавче провадження»
сплив, згідно до ст.100 КАС України позов
з даними вимогами подано з пропущенням
строку звернення до суду.

Щодо повідомлення державного
виконавця про переоцінку від 02.04.2013
року, відповідач вказує, що таке
повідомлення направлялось простою
кореспонденцією у відповідності до
ст.31 Закону України «Про виконавче
провадження».

Також зазначає, що про переоцінку майна
державному виконавцю стало відомо у
телефонній розмові з представником ПП
«СП «Юстиція» 02.04.2013 року та чітко
виконано приписи ст.62 Закону України
«Про виконавче провадження», а саме:
направлено повідомлення. На наступний
день факсимільним зв'язком торгівельна
організація направила державному
виконавця лист про переоцінку.

Дослідивши матеріали справи та надані
докази, суд виходить з наступного.

Статтями 2, 11 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон)
встановлено, що примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Примусове виконання рішень
здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу».

Частиною 1 статті 5 Закону встановлено,
що вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових осіб,
фізичних і юридичних осіб на території
України.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.11 Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець:

- здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;

- надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження;

- розглядає заяви сторін та інших
учасників виконавчого провадження і
їхні клопотання;

заявляє в установленому порядку про
самовідвід за наявності обставин,
передбачених цим Законом;

- роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Частиною 1 ст.13 Закону передбачено, що
для з'ясування та роз'яснення питань, що
виникають під час здійснення
виконавчого провадження і потребують
спеціальних знань, державний
виконавець з власної ініціативи або за
заявою сторін призначає своєю
постановою експерта або спеціаліста (у
разі необхідності - кількох експертів
або спеціалістів), а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання.

Згідно ч.2 ст.30 Закону визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Строк здійснення
виконавчого провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника.

Також, згідно ч.1 ст.31 Закону копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі - документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Порядок виконання рішень, за якими
боржник зобов'язаний особисто вчинити
певні дії, визначений Главою 7 Закону.

Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Частиною 1 статті 49 Закону визначені
підстави закінчення виконавчого
провадження, а саме:

1) визнання судом відмови стягувача від
примусового виконання рішення суду;

2) визнання судом мирової угоди між
стягувачем і боржником у процесі
виконання;

3) смерті або оголошення померлим
стягувача чи боржника, визнання
безвісно відсутнім боржника або
стягувача, ліквідації юридичної особи -
сторони виконавчого провадження, якщо
виконання їх обов'язків чи вимог у
виконавчому провадженні не допускає
правонаступництва;

4) скасування рішення суду або іншого
органу (посадової особи), на підставі
якого виданий виконавчий документ, або
визнання судом виконавчого документа
таким, що не підлягає виконанню;

5) письмової відмови стягувача від
одержання предметів, вилучених у
боржника під час виконання рішення про
передачу їх стягувачу, або знищення
речі, що має бути передана стягувачу в
натурі;

6) закінчення строку, передбаченого
законом для відповідного виду
стягнення;

7) визнання боржника банкрутом;

8) фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом;

9) повернення виконавчого документа без
виконання на вимогу суду або іншого
органу (посадової особи), який видав
виконавчий документ;

10) направлення виконавчого документа
за належністю до іншого відділу
державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадової особи),
який його видав, у випадку,
передбаченому частиною третьою статті
75 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під
час виконання рішення Європейського
суду з прав людини;

13) непред'явлення виконавчого
документа за відновленим виконавчим
провадженням у строки, визначені
статтею 51 цього Закону;

14) списання згідно із Законом України
«Про деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію» заборгованості, встановленої
рішенням суду, яке підлягало виконанню
на підставі виконавчого документа.

Статтею 58 Закону передбачено, що
визначення вартості майна боржника
проводиться державним виконавцем за
ринковими цінами, що діють на день
визначення вартості майна. Для оцінки
за регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання, який
провадить свою діяльність відповідно
до Закону України "Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні" (ч.1).

Державний виконавець повідомляє про
результати визначення вартості чи
оцінки майна сторонам. У разі якщо
сторони не згодні з результатами
визначення вартості чи оцінки, вони
мають право подати державному
виконавцю заперечення в десятиденний
строк з дня надходження повідомлення.
Сторона вважається ознайомленою з
результатами визначення вартості чи
оцінки арештованого майна, якщо їй
надіслано повідомлення про результати
визначення вартості чи оцінки майна
рекомендованим листом за адресою,
зазначеною у виконавчому документі,
або за місцем фактичного проживання чи
перебування такої сторони, достовірно
встановленим державним виконавцем.
(ч.3).

З наявних у справі матеріалів
вбачається та не заперечується
представниками сторін, представником
позивача ОСОБА_5 на ім'я начальника
Ленінського ВДВС подано заяву про
закінчення виконавчого провадження за
виконавчим написом нотаріуса № 9596,
зняття арешту з рухомого майна та
повернення виконавчого напису, яка
отримана відповідачем 10.04.2013 р. (а.с.10)

До вказаної заяви додано копію
довіреності, якою крім інших, ОСОБА_5
надані певні повноваження (а.с.11).

Проте, з тексту довіреності вбачається,
що уповноважені особи, в тому числі і
ОСОБА_5, не мають повноважень на
укладення від імені ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» мирової угоди, на погодження
оцінки заставленого майна, подання
заяви про відмову від позову, визнання
позовних вимог, відзивати за письмовою
заявою з органів ДВС виконавчі
документи, а також на отримання котів у
виконання боргу на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна».

До матеріалів справи позивачем та
відповідачем надано однакові копії
довіреності (а.с.11-12, 196).

Отже, у судовому засіданні знайшли
підтвердження обґрунтування
відповідача щодо прямої заборони
ОСОБА_5 відзивати за письмовою заявою з
органів ДВС виконавчі документи.

Таким чином, дії відповідача в цій
частині є правомірними.

При цьому, позивач не заперечує, що не
подавав державному виконавцю
заперечення в десятиденний строк з дня
надходження повідомлення з
результатами визначення оцінки, що
вбачається можливим згідно приписів
ст.58 Закону.

Позивач також не заперечує обізнаність
про результати визначення вартості
оцінки арештованого майна, що
підтверджується подальшим зверненням
зі заявою про повернення віконавчого
документу стягувачу (позивачу по
справі).

Стаття 19 Конституції України
зобов'язує органи державної влади
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Таким чином, подальші дії державного
виконавця щодо переоцінки та
реалізації з наступним прийняттям
постанови про повернення виконавчого
документу від 15.05.2013 р. у виконавчому
провадженні № 34775745 є послідовними у
виконавчому провадженні та
відповідають приписам Закону.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, відповідачем доведена
правомірність своїх дій та прийнятих
рішень.

Таким чином, позовні вимоги в частині:

- скасування постанови про повернення
виконавчого документу стягувачеві від
15.05.2013р. державного виконавця
Журавльова С.Г., затвердженої
начальником відділу Никитюком І.П., у
виконавчому провадженні №34775745;

- визнання незаконною відмови
повернення виконавчого документу від
15.04.2013р. та зобов'язання виконавця
повернути виконавчий документ
позивачу на підставі заяви ОСОБА_5 від
05.04.2013р., не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про:

- скасування акту переоцінки
нереалізованого з прилюдних торгів
майна боржника від 05.04.2013р. державного
виконавця Журавльова С.Г. у виконавчому
провадженні №34775745;

- скасування акту про проведення
прилюдних торгів (аукціону) по
реалізації арештованого майна від
15.05.2013р. державного виконавця
Журавльова С.Г., затвердженого
начальником відділу Никитюком І.П., у
виконавчому провадженні №34775745,

суд оцінює їх в межах процедури
прийняття, як такі, що винесені
державним виконавцем в межах
виконавчого провадження.

Оскільки наведені вище
обґрунтування доводять правомірність
дій державного виконавця, зазначені
вимоги також не підлягають
задоволенню.

Решта позовних вимог вирішена ухвалою
від 06.08.2014 р.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.11, 86, 94, 158-163, 181, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: Приватне підприємство
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція», про скасування актів та
постанови державного виконавця,
визнання нечинним протоколу
проведення аукціону, визнання
незаконною відмову повернення
виконавчого документу та зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Текст постанови у повному обсязі
виготовлений 12.08.2013 р..

Суддя
Г.В. Потолова