Справа № 2а-347/11
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/38077/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова на постанову
Сихівського районного суду міста
Львова від 08 квітня 2011 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова про
перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Сихівського районного суду
м. Львова від 08 квітня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15 березня 2012 року, позовні вимоги
задоволено. Зобов'язано управління
Пенсійного Фонду України у Галицькому
районі м. Львова провести перерахунок
призначеної ОСОБА_4 наукової пенсії з
врахуванням всіх заробітків отриманих
під час роботи в університеті ім.
Е.Мондлане в Мозамбік за період з 05.08.1986
р. по 03.08.1989 р. та Національному
університеті «Львівська політехніка»
за період з 1986 року по 1989 рік.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції,
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова звернулось
з касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
та прийняти нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_4 в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, що ОСОБА_4 з 08.06.2010 року
призначено пенсію по віку як науковому
працівнику з урахуванням загального
страхового стажу, в тому числі стажу
наукової роботи в період роботи у
Національному університеті «Львівська
політехніка». Однак управлінням
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова при призначенні пенсії
не зарахував позивачу до наукового
стажу час його роботи викладачем в
університеті ім. Е.Мондлане у період з
05.08.1986 р. по 03.08.1989 рік та при цьому не
врахував всіх заробітків отриманих на
вказаній роботі.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій прийшли до
висновку їх обґрунтованості, оскільки
період роботи позивача за кордоном у
відрядженні підлягає зарахуванню до
стажу наукової роботи, що
підтверджується відомостями в
трудовій книжці та зібраними у справі
доказами.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 22-3 Закону України «Про
наукову та науково-технічну
діяльність», до стажу наукової роботи
зараховується час роботи па посадах
науково-педагогічних працівників
вищих навчальних закладів, визначених
у частині другій ст. 48 Закону України
«Про вищу освіту», де передбачено, що до
основних посад науково-педагогічних
працівників вищих навчальних закладів
віднесено посаду доцента.

Згідно ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено, що
основним документом, який підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.20 «Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній»,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993р. №637 у тих
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств або організацій.

Пунктом 70 розділу 4 «Правил про умови
праці радянських працівників за
кордоном», затверджених постановою
Державного комітету з питань праці і
заробітної плати Ради Міністрів СРСР
від 25.12.1974р. №365, за працівниками,
скерованим в службове відрядження з
СРСР за кордон, зберігається робоче
місце (посада) і середній заробіток.

Так, судами встановлено, що з 08.06.2010 р.
позивачу, який перебуває на обліку в
УПФ у Галицькому районі м. Львова,
відповідно до Закону України «Про
наукову та науково-технічну
діяльність» призначена пенсія за віком
при наявності страхового стаж) 42 роки 4
місяці 14 дні, в тому числі 21 роки 3
місяці 4 дні стажу наукової роботи.

Згідно трудової книжки ОСОБА_4 з 01.01.1973
р. (наказ №23/0Д від 28.02.1973 р.) по 01.09.1993 р.
(наказ №1905-3-10 від 09.09.1993р.) працював у
Львівському державному політехнічному
університеті.

В період з 05.08.1986 р, по 03.08.1989 р. позивач
знаходився у закордонному службовому
відрядженні в Мозамбік з метою
педагогічної роботи в університеті ім.
Е.Мндлане із збереженням заробітної
плати в розмірі 60% за основним місцем
праці, що підтверджується даними
трудової книжки, довідкою виданою НУ
«Львівська політехніка» від 14.10.2010
року.

Згідно архівної виписки Міністерства
освіти і науки Російської Федерації
від 09.08.2010 року , в документах
Міністерствах вищої і середньої
спеціальної освіти СССР, які
зберігаються в архіві Міністерстві
освіти і науки Російської Федерації, в
направленні № 4602 від 21.07.1986 р.
значиться про те, що ОСОБА_4 направлений
на робочу в Мозамбік строком на 3 роки,
будучи кандидатом технічних наук,
доцентом Львівського політехнічного
інституту по контракту №55-186/45100, метою
відрядження визначено викладацьку
роботу в університеті ім. Е.Мондлане з
визначеними інвалютним окладом 446
рублів.

Перебування ОСОБА_4 у закордонному
відрядженні з метою викладацької
роботи також підтверджується архівною
довідкою від 20.08.2010 року, виданою
Міністерством економічного розвитку
Російської Федерації.

Відповідно, у трудовій книжці окрім
загального періоду роботи у НУ
«Львівська політехніка», зазначено
спірний період з 05.08.1986р. по 03.08.1989р.
перебування ОСОБА_4 у відряджені в
Мозамбік, протягом якого останній
займаючись педагогічною роботою
працював на посаді доцента кафедри
хімічної технології Львівського
політехнічного інституту.

За таких обставин, період роботи
позивача за кордоном у відрядженні в
період з 05.08.1986 р. по 03.08.1989 р. слід
вважати науково-педагогічною, та
необхідно зарахувати до стажу наукової
роботи, про яку наявні відомості у
трудовій книжці позивача.

Частиною 2 ст. 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено виплати, що
враховуються в заробітну плату (дохід;
застрахованої особи для обчислення
пенсії, зокрема суми виплат (доходу),
отриманих застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
суми, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше
нараховувались внески па державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У відповідності до зазначеного,
позивачем до УПФ були подані довідки
про заробітну плату для обчислення
пенсії виданої НУ «Львівська
політехніка» за період з 1981 року по 1993
рік, з якої відраховувались страхові
внески.

Пунктом 42 розділу 2 Правил про умови
праці радянських працівників за
кордоном, затверджених постановою
Державного комітету з питань праці і
заробітної плати Ради Міністрів СРСР
від 25.12.1974 року № 365, вказано, що на
соціальне страхування працівників
закладів СРСР за кордоном, що
направлені з СРСР, а також прийнятих на
роботу за місцем на штатні посади із
складу членів сімей, відповідні
міністерства та відомства сплачують в
СРСР у централізованому порядку
страхові внески у відсотках, що
встановлюються урядом СРСР від сум
заробітної плати, що сплачується
вказаним працівником в радянській та
іноземній валютах.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій, про те, що
дії управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м. Львова
слід визнати протиправними,
зобов'язавши відповідача провести
перерахунок та виплату призначеної
позивачу пенсії із зарахуванням до
стажу наукової роботи період з 05.08.1986
року по 03.08.1989 рік з урахуванням всіх
заробітків за вказаний період часу
включаючи стаж наукової роботи в
Національному університеті «Львівська
політехніка». Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують. За
таких обставин підстав для задоволення
касаційної скарги судова колегія не
вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова залишити без
задоволення, а постанову Сихівського
районного суду міста Львова від 08
квітня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15 березня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: