Справа № 802/1492/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 травня 2014 р.
Справа № 802/1492/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:Богоноса Михайла
Богдановича,

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали справи

за позовом: фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до: Бершадської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області, відділу державної виконавчої
служби Чечельницького районного
управління юстиції

про: визнання протиправними,
скасування вимоги та постанови

ВСТАНОВИВ:

07.05.2014 року до Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
позивач - фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2) з
адміністративним позовом до
відповідача - Бершадської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області, відділу державної
виконавчої служби Чечельницького
районного управління юстиції (далі -
Бершадська ОДПІ, відділ ДВС
Чечельницького РУЮ). У позовній заяві
позивач просить визнати протиправною
та скасувати вимогу № Ф-657-02У від 16.12.2013
року про сплату недоїмки зі сплати
єдиного внеску в сумі 3348,55 грн. Крім
того, просила визнати протиправною та
скасувати постанову відділу ДВС
Чечельницького РУЮ про відкриття
виконавчого провадження № 43090671 від
24.04.2014 року.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на
невідповідність дій відповідача
діючому законодавству України, а саме
на те, що відповідачем неправомірно
було виставлено вимогу № Ф-657-02У від
16.12.2013 року про сплату недоїмки із
єдиного внеску в сумі 3348,55 грн на
підставі якої було відкрито виконавче
провадження № 43090671 від 24.04.2014 року.
Підставами неправомірності прийняття
вказаної вимоги та постанови позивач
вважає те, що ФОП ОСОБА_2 займається
підприємницькою діяльністю,
зареєстрована як фізична
особа-підприємець, знаходиться на
спрощеній системі оподаткування та є
пенсіонером за віком, внаслідок чого,
вважає, що вона звільнена від сплати
єдиного соціального внеску відповідно
до ст.4 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування".

Позивач в судове засідання не
з'явилась, уповноваженого представника
не направила, однак надала заяву (вх. №
10182) в якій просила розгляд даної справи
проводити за її відсутності.

Відповідачі участі в судовому
засіданні своїх представників не
забезпечили, хоча про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення.

Відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене та враховуючи
достатність наявних у справі доказів
суд вважає можливим провести розгляд і
вирішення справи за відсутності сторін
в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані суду докази у їх
сукупності, суд доходить висновку, що
заявлений адміністративний позов
належить задовольнити частково з
наступних підстав.

З наданих до суду доказів вбачається,
що ОСОБА_2 зареєстрована як фізична
особа-підприємець та перебуває на
обліку в УПФ України у Чечельницькому
районі Вінницької області.

Згідно з пенсійним посвідченням №
НОМЕР_1 від 10.10.2007 р., позивач є
пенсіонером за віком.

Як зазначає позивач, постановою
Вінницького окружного
адміністративного суду від 02.09.2013 року
у справі № 802/3510/13-а залишеною без змін
ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 01.10.2013 року,
визнано протиправною та скасовано
вимогу УПФ України у Чечельницькому
районі № 419-У від 10.04.2013 року та
встановлено, що ФОП ОСОБА_2 звільнена
від сплати єдиного внеску як пенсіонер
за віком.

У зв'язку із передачею функції з
адміністрування збору єдиного
соціального внеску (ЄСВ) від Пенсійного
фонду до Міністерства доходів і зборів
України, УПФ України у Чечельницькому
районі не зважаючи на рішення суду,
передало матеріали щодо боргу до
Чечельницького відділення Бершадської
ОДПІ, що і стало підставою для
винесення оскаржуваної вимоги.

16.12.2013 року Бершадською ОДПІ було
винесено вимогу № Ф-657-02У про сплату
недоїмки із єдиного внеску в сумі 3348,55
грн.

На підставі заяви Чечельницького
відділення Бершадської ОДПІ та
отриманого виконавчого документа
державним виконавцем відділу ДВС
Чечельницького РУЮ 24.04.2014 року було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження № 43090671.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями
позивач звернулась до суду.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" (Закон
№ 2464-VI).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 цього Закону
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (єдиний
внесок) - це консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

06.08.2011 року набрав чинності Закон
України № 3609-VІ від 07.07.2011 року "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких законодавчих актів
України щодо вдосконалення окремих
норм Податкового кодексу України" яким
внесено зміни у ст. 4 Закону № 2464-VI .

Однак, суд зауважує, що при винесенні
оскаржуваної вимоги, Бершадською ОДПІ
не враховано норми ч.4 ст.4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (із змінами, що
внесені Закон № 3609-VІ від 07.07.2011 року),
якою передбачено, що особи, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Суд додатково звертає увагу на те, що
постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 02.09.2013 року
у справі № 802/3510/13-а (яка набрала
законної сили 01.10.2013 року),
констатовано, що ОСОБА_2, будучи
фізичною особою-підприємцем, яка
обрала спрощену систему оподаткування,
є пенсіонером за віком, а тому на неї
поширюються пільги зі сплати за себе
єдиного внеску, що передбачені ч. 4 ст. 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування". При
цьому, факт призначення позивачу
пенсії за віком із зниженням
пенсійного віку не позбавляє її права
на пільгу, що встановлена ст. 4 Закону №
2464-VI.

Аналогічну правову позицію висловив
Верховний Суд України в постанові від
15.04.2014 року.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2, будучи
фізичною особою-підприємцем, яка
обрала спрощену систему оподаткування,
є пенсіонером за віком, на неї
поширюються пільги зі сплати за себе
єдиного внеску, що передбачені ч. 4 ст. 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".

Враховуючи викладене, позивач не
зобов'язана сплачувати єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, передбаченого
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску за загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», тому
в частині вимог про визнання
протиправною та скасування вимоги від
16.12.2013 року № Ф-657-02У про сплату недоїмки
зі сплати єдиного внеску в сумі 3348,55
грн. позов підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про
визнання протиправною та скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження № 43090671 від 24.04.2014 року суд,
відмовляючи в її задоволенні, зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження», примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 24.04.2014 державним
виконавцем відділу ДВС Чечельницького
РУЮ відкрито виконавче провадження №
43090671 з виконання вимоги №Ф-657-02У,
виданої 16.12.2013 року Бершадською ОДПІ,
про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості
в сумі 3348,55 грн.

Суд, вирішуючи спір, дійшов висновку, що
постанова про відкриття виконавчого
провадження винесена державним
виконавцем на підставі та у спосіб,
передбачених Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки на
момент відкриття виконавчого
провадження вимога від 16.12.2013 року №
Ф-657-02У була чинною тому підстав для не
здійснення заходів спрямованих на
виконання її у державного виконавця не
було.

Крім того, суд звертає увагу, що
відповідно до п. 4 ч.1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі скасування рішення
суду або іншого органу (посадової
особи), на підставі якого виданий
виконавчий документ, або визнання
судом виконавчого документа таким, що
не підлягає виконанню. Таким чином,
позивач вправі на підставі судового
рішення про скасування вимоги від
16.12.2013 року № Ф-657-02У ініціювати перед
відділом державної виконавчої служби
Чечельницького районного управління
юстиції питання про закінчення
виконавчого провадження, оскільки його
закінчення є правовим наслідком
визнання протиправною та скасування
оскаржуваної вимоги про сплату суми
боргу із сплати єдиного внеску у
розмірі 3348,55 грн № Ф-657-02У від 16.12.2013
року.

Отже, у задоволенні позову в частині
визнання протиправною та скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження № 43090671 від 24.04.2014 року слід
відмовити.

Питання про розподіл судових витрат у
справі вирішується судом відповідно до
положень ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Бершадської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області №Ф-657-02У від 16.12.2013
року про сплату єдиного внеску в сумі
3348,55 грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові
витрати в сумі 91,35 грн (дев'яносто одна
гривня тридцять п'ять коп).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович