Справа № 825/1347/14
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2014 року
Чернігів Справа №
825/1347/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді
- Д'якова В.І.,

за участю секретаря
- Воєдило Л.П.,

позивача
- ОСОБА_1,

представника позивача
- ОСОБА_2,

представника УМСВ України в
Чернігівській області -
Дерюги О.Л.,

представника ЧМВ УМСВ України в
Чернігівській області - Волошко
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернігові
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області, Чернігівського
міського відділу управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернігівській області про визнання
протиправними та скасування наказів,
поновлення на посаді та стягнення
грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
(далі - УМВС України в Чернігівській
області), Чернігівського міського
відділу управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області (далі - ЧМВ УМВС
України в Чернігівській області) в
якому просить суд: визнати
протиправними та скасувати наказ УМВС
України в Чернігівській області від 20
березня 2014 року № 330 яким на позивача
накладено дисциплінарне стягнення у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ за п. 64 «Є» «Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом в ОВС»; визнати
протиправними та скасувати наказ УМВС
України в Чернігівській області від
21 березня 2014 року №53 о/с, яким ОСОБА_1
було звільнено з органів внутрішніх
справ за п.64 «Є» «Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом в ОВС»; поновити
ОСОБА_1 на посаді начальника відділу
дільничних інспекторів міліції ЧМВ
УМВС України в Чернігівській області у
званні майора міліції; стягнути з УМВС
України в Чернігівській області на
користь позивача грошове забезпечення
за час вимушеного прогулу з 21.03.2014 по
день поновлення на службі.

Позовна заява мотивована тим, що накази
від 20.03.2014 № 330 та від 21.03.2014 №53 о/с
винесені з порушенням вимог Закону
України «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України»,
Інструкції про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України та Кодексу
законів про працю України, в частині
порушення порядку проведення
службового розслідування та
звільнення позивача в період
тимчасової непрацездатності. Також,
позивач посилається на те, що
оскаржувані накази винесені на
підставі висновку службового
розслідування від 03.03.2014, проведеного
працівниками СКЗ ЧМВ УМВС України в
Чернігівській області яким
встановлена відсутність ОСОБА_1 без
поважних причин на робочому місці 19 та
20 лютого 2014 року, вчинивши таким чином
прогул. Позивач зазначає, що вказані
обставини не відповідають дійсності,
оскільки 19 лютого 2014 року з самого
ранку він знаходився на робочому місці,
після чого вирішував службові потреби,
пов'язані з ремонтом радіостанцій, які
були пошкоджені, а також здійснював
вибіркову перевірку несення служби
окремим дільничними пунктами міліції,
зокрема № 6, № 7 та № 9, що можуть
підтвердити дільничні інспектори та
відповідні записи в Журналах про
перевірку організації роботи
дільничного інспектора міліції, де
відображено факт та напрямки
здійсненої перевірки. 20.02.2014 позивач
вирішував службові питання щодо
переходу до іншого підрозділу та
станом 20.02.2014 був підписаний
відповідний рапорт начальником ЧМВ
УМВС України в Чернігівській області
та начальником УДСО при УМВС України в
Чернігівській області, до підрозділу
якого він збирався перейти. Позивач
посилається на те, що вказані обставини
не були враховані посадовими особами,
що проводили службове розслідування,
які обмежилися тільки опитуванням
працівників, що знаходилися у
приміщенні адміністративної будівлі,
де знаходиться службовий кабінет
позивача. Вказане призвело до
необ'єктивності висновку про
здійснення ОСОБА_1 прогулу 19 та 20
лютого 2014 року. Також позивач посилався
на протиправність наказу від 21 березня
2014 року №53 о/с про його звільнення,
оскільки він був винесений в період
його тимчасової непрацездатності.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просили суд їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник УМВС України в
Чернігівській області в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог,
посилаючись на те, що наведені
позивачем обставин про те, що він 19.02.2014
перевірив декілька дільничних пунктів,
а 20.02.2014 нібито вирішував питання
переведення до іншої служби не
підтверджені належними доказами та не
спростовують факту його відсутності на
робочому місці. Службове
розслідування, що було проведено ЧМВ
УМВС України в Чернігівській області
та видання Управлінням наказів про
звільнення ОСОБА_1 з ОВС України було
проведено у повній відповідності до
вимог чинного законодавства, в межах
наданих повноважень та в спосіб,
встановлений законом.

Представник ЧМВ УМВС України в
Чернігівській області в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечувала в повному обсязі,
посилаючись на те, що зібраними
матеріалами службового розслідування
підтверджено факт безпідставної
відсутності позивача на службі 19.02.2014
та 20.02.2014, тому накази УМВС України в
Чернігівській області від 20.03.2014 № 330
та від 21.03.2014 року № 53 о/с, були винесені
у межах та у спосіб, передбачений
чинним законодавством України.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 17.09.1996 по
21.03.2014 проходив службу в органах
внутрішніх справ УМВС України в
Чернігівській області, маючи на дату
звільнення спеціальне звання - майора
міліції.

19.02.2014 та 20.02.2014 до ЧМВ УМВС України в
Чернігівській під час перевірки
службової діяльності працівників ЧМВ
УМВС України в Чернігівській області
начальником СКЗ ЧМВ УМВС України в
Чернігівській області підполковником
міліції ОСОБА_5 було виявлено факти
відсутності на робочому місці
начальника ВДІМ ЧМВ УМВС України в
Чернігівській області майора міліції
ОСОБА_1, про що було складено відповідні
акти (а.с.77, 79).

Про виявлені факти відсутності
позивача на службі, підполковник
міліції ОСОБА_5 відповідними рапортами
від 19.02.2014 та від 20.02.2014 доповів
начальнику ЧМВ УМВС України в
Чернігівській області (а.с.78, 80).

За вказаними фактами, наказом
начальника ЧМВ УМВС області від 25.02.2014
№213 було призначено службове
розслідування (а.с.82).

Висновком службового розслідування за
фактом відсутності на робочому місці
начальника ВДІМ ЧМВ УМВС України в
Чернігівській області майора міліції
ОСОБА_1 від 03.03.2014, затвердженим 03.03.2014
начальником ЧМВ УМВС України в
Чернігівській області підполковником
міліції Парфентьєвим В.М. службове
розслідування було припинено, факти
безпідставного невиходу на службу
19.02.2014 та 20.02.2014 визнано такими, що
знайшли своє підтвердження.
Начальником ЧМВ УМВС України в
Чернігівській області Парфентьєвим
В.М. прийнято рішення вийти з
клопотанням до в.о. начальника УМВС
України в Чернігівській області про
притягнення Набока В.Г. до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ України за п.п. «є» п.
64 Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом ОВС
України (а.с. 108-110, 111).

Наказом УМВС України в Чернігівській
області від 20.03.2014 №330 за грубе
порушення трудової дисципліни,
неналежне виконання посадових
обов'язків, порушення вимог ст.ст. 1, 7, 8
Дисциплінарного статуту ОВС України,
Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
ОВС України затверджених наказом МВС
України від 22.02.2012 року №155, в частині
відсутності на службі без поважних
причин (вчинення прогулів) з 19 по 20
лютого 2014 року, начальника ВДІМ ЧМВ
УМВС України в Чернігівській області
майора міліції ОСОБА_1 притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з ОВС України за п.п.
«є» п. 64 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
ОВС України (а.с. 112).

Наказом УМВС України в Чернігівській
області по особовому складу від 21.03.2014
року №53о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в
органах внутрішніх справ на підставах
п.п. «є» п. 64 Положення про проходження
служби рядо вим і начальницьким
складом ОВС України (за порушення
дисципліни) (а.с. 122).

Наказом УМВС України в Чернігівській
області від 08.05.2014 № 107 о/с внесено зміни
до наказу УМВС України в Чернігівській
області від 21.03.2014 року №53 о/с в частині
дати звільнення ОСОБА_1 з 25.03.2014.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, суд зважає на
наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 20 грудня 1990 року №565-XII «Про
міліцію» (далі - Закон №565-XII) міліція -
це державний озброєний орган
виконавчої влади, який захищає життя,
здоров'я, права і свободи громадян,
власність, природне середовище,
інтереси суспільства і держави від
протиправних посягань.

Статтею 2 Закону №565-XII встановлено, що
основними завданнями міліції є:
забезпечення особистої безпеки
громадян, захист їх прав і свобод,
законних інтересів; запобігання
правопорушенням та їх припинення;
охорона і забезпечення громадського
порядку; виявлення і розкриття
злочинів, розшук осіб, які їх вчинили;
забезпечення безпеки дорожнього руху;
захист власності від злочинних
посягань; виконання кримінальних
покарань і адміністративних стягнень;
участь у поданні соціальної та
правової допомоги громадянам, сприяння
у межах своєї компетенції державним
органам, підприємствам, установам і
організаціям у виконанні покладених на
них законом обов'язків.

Відповідно до статті 3 Закону №565-XII
діяльність міліції будується на
принципах законності, гуманізму,
поваги до особи, соціальної
справедливості, взаємодії з трудовими
колективами, громадськими
організаціями й населенням.

При прийнятті на службу до міліції,
згідно статті 17 Закону №565-XII
працівники міліції складають присягу,
текст якої затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Правила поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України,
затверджені наказом Міністерства
внутрішніх справ України 22.02.2012 №155
(далі - Правила №155) та зареєстровані в
Міністерстві юстиції України 25.04.2012 за
№628/20941 встановлюють, що кожен
громадянин України, який вступає на
службу до органів внутрішніх справ,
добровільно покладає на себе обов'язок
служіння Українському народові й
захисту свободи, демократії,
законності та правопорядку. Працівник
органів внутрішніх справ, керуючись
Присягою, відповідно до службового
обов'язку, дотримуючись професійних
честі і гідності, бере на себе моральні
зобов'язання, зокрема, бути прикладом
безумовного дотримання вимог законів
та службової дисципліни в професійній
діяльності та приватному житті,
залишатися за будь-яких обставин
чесним і непідкупним, відданим
інтересам служби (пункти 1.1, 4.1. Правил
№155).

Присяга працівника органів внутрішніх
справ України, затверджена постановою
Кабінету Міністрів України від 28
грудня 1991 року №382 передбачає, що
працівник міліції присягає з високою
відповідальністю виконувати свій
службовий обов'язок, вимоги статутів і
наказів, постійно вдосконалювати
професійну майстерність та
підвищувати рівень культури, всіляко
сприяти зміцненню авторитету органів
внутрішніх справ України, мужньо і
рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя,
боротися із злочинністю, захищати від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права й свободи громадян, державний
устрій і громадський порядок.

Суд вважає, що не тільки при виконанні
службових обов'язків, а і у
повсякденному житті працівник міліції
повинен, у тому числі і своїми вчинками
та поведінкою, способом життя
стверджувати високі принципи
безкорисливості, чесності та
скромності у громадському та
особистому житті, нетерпимо ставитись
до будь-яких аморальних проявів,
активно боротися з цими явищами.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону
№565-XII порядок та умови проходження
служби в міліції регламентуються
Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України.

Порядок проходження служби особами
рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ, їх права та
обов'язки визначаються Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення
№114).

Зокрема, відповідно до п.п. «є» п. 64
Положення №114 особи середнього,
старшого і вищого начальницького
складу звільняються зі служби в запас
(з постановкою на військовий облік) за
порушення дисципліни.

Згідно статті 1 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» від 22 лютого
2006 року №3460-IV (далі - Закон №3460-IV)
службова дисципліна - це дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Статтею 5 Закону №3460-IV визначено, що за
вчинення дисциплінарних проступків
особи рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Закону №3460-IV передбачено, що
службова дисципліна базується на
високій свідомості та зобов'язує кожну
особу рядового і начальницького
складу, зокрема, дотримуватися
законодавства, неухильно виконувати
вимоги Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів і
наказів начальників, захищати і
охороняти від протиправних посягань
життя, здоров'я, права та свободи
громадян, власність, довкілля, інтереси
суспільства і держави, поважати
людську гідність, виявляти турботу про
громадян і бути готовим у будь-який час
надати їм допомогу, дотримуватися норм
професійної та службової етики,
берегти державну таємницю, у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб, стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою, постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень, бути
ввічливим, дотримуватися правил
внутрішнього розпорядку, носіння
встановленої форми одягу, вітання та
етикету, з гідністю і честю поводитися
в позаслужбовий час, бути прикладом у
дотриманні громадського порядку,
припиняти протиправні дії осіб, які їх
учиняють. У разі виявлення порушень
законодавства, зловживань чи інших
правопорушень у службовій діяльності
особа рядового або начальницького
складу повинна вжити заходів щодо
припинення цих порушень.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України
прогулом визнається відсутність
працівника на роботі як протягом
усього робочого дня, так і більше трьох
годин безперервно або сумарно протягом
робочого дня без поважних причин.

Відповідно до статті 12 Закону №3460-IV на
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: усне зауваження; зауваження;
догана; сувора догана; попередження про
неповну посадову відповідність;
звільнення з посади; пониження в
спеціальному званні на один ступінь;
звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного
стягнення встановлений статтею 14
Закону №3460-IV, який визначає, що з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування.

Так, в ході службового розслідування
опитано ряд працівників ЧМВ УМВС
України в Чернігівській області, які в
своїх поясненнях вказали про те, що не
бачили ОСОБА_1 на робочому місці 19.02.2014
та 20.02.2014 (а.с. 86-102, 104).

Зокрема, опитаний безпосередній
начальник ОСОБА_1 - заступник
начальника відділу - начальник МГБ ЧМВ
УМВС України в Чернігівській області
майор міліції ОСОБА_11 повідомив, що про
відсутність на робочому місці 19.02.2014 та
20.02.2014 майор міліції ОСОБА_1 його не
повідомляв та на телефонний зв'язок не
виходив, ніяких завдань пов'язаних з
виконанням службових обов'язків поза
межами відділу майор міліції ОСОБА_11
йому не надавав (а.с.93).

Стосовно відсутності на службі майора
міліції ОСОБА_1 19.02.2014 опитаний помічник
начальника міського
відділу-оперативний черговий ЧЧ ЧMB
УМВС України в Чернігівській області
майор міліції ОСОБА_9 пояснив, що 19.02.2014
ОСОБА_1 про підстави відсутності на
службі до ЧЧ ЧMB УМВС України в
Чернігівській області не повідомляв та
на телефонний зв'язок не виходив (а.с.84).

Щодо відсутності на службі майора
міліції ОСОБА_1 20.02.2014 опитаний помічник
начальника міського
відділу-оперативний черговий ЧЧ ЧMB
УМВС України в Чернігівській області
старший лейтенант міліції ОСОБА_10
надав аналогічні з майором міліції
ОСОБА_9 пояснення та додав, що майор
міліції ОСОБА_1 близько 17.00 20.02.2014
з'явився до ЧMB УМВС України в
Чернігівській області (а.с.88).

Відповідно до довідки ЧMB УМВС України в
Чернігівській області від 28.02.2014 19.02.2014
та 20.02.2014 начальник ВДІМ ЧМВ УМВС
України в Чернігівській області майор
міліції ОСОБА_1 до чергової частини
штабу (на правах сектору) ЧMB УМВС
України в Чернігівській області з
приводу своєї відсутності на роботі не
телефонував та будь-яка інша
інформація з даного приводу не
надходила (а.с.105).

Згідно довідки сектором кадрового
забезпечення ЧМВ УМВС України в
Чернігівській області будь-якої
інформації про перебування на
лікарняному майора міліції ОСОБА_1
19.02.2014 та 20.02.2014 керівництву ЧМВ УМВС
України в Чернігівській області не
надходило. У зазначений період у
відпустці останній не перебував (а.с.83).

Відповідно до довідки наданої сектором
медичного забезпечення УМВС України в
Чернігівській області від 28.02.2014 №18/197
майор міліції ОСОБА_1 19.02.2014 та 20.02.2014 за
медичною допомогою не звертався (а.с.106).

В ході службового розслідування, в
своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що
19.02.2014 знаходився за місцем дислокації
в м. Чернігові, вирішував питання щодо
станцій радіозв'язку - їздив по
магазинам, інтернет-магазинам, шукав
місця продажу станцій радіозв'язку на
роботі по мережі «Інтернет», які саме
відвідував магазини ОСОБА_1 не пам'ятає,
а 20.02.2014 вирішував питання щодо
переходу до іншого підрозділу в м.
Чернігові (а.с.85, 103).

Проте, матеріалами службового
розслідування вказана інформація щодо
вирішення ОСОБА_1 тих чи інших
службових питань не підтвердилась.

Також, в позовній заяві ОСОБА_1 вказав,
що 19.02.2014, виконуючі свої безпосередні
обов'язки, він також здійснював
вибіркову перевірку несення служби
окремим дільничними пунктами міліції,
зокрема № 6, № 7 та № 9, що
підтверджується відповідними
записами в Журналах про перевірку
організації роботи дільничного
інспектора міліції, де відображено
факт та напрямки здійсненої перевірки.

Проте, представником ЧMB УМВС України в
Чернігівській області були надані в
судове засідання рапорти старших
дільничних інспекторів ВДІМ ЧМВ УМВС
України в Чернігівській області
Милорадовича О.П., Жуковецького Г.П. та
Хоменка А.В., в яких вони доповіли про
те, що в кінці лютого 2014 року начальник
ВДІМ ЧМВ УМВС України в Чернігівській
області ОСОБА_1 наказав передати йому
паспорти дільниць ДПМ № 6, № 7 № 9 та
повернув їх через 2 дні з датою
перевірки за 19.02.2014, а також сказав, щоб
вони написали відповідні пояснення для
службового розслідування (а.с.119 -121).

Судом також встановлено, що під час
проведення службового розслідування, в
тому числі й при складенні висновку
службового розслідування, жодних вимог
щодо додаткового опитування тих чи
інших працівників ЧМВ УМВС України в
Чернігівській області позивач не
заявляв та доказів, які б
підтверджували поважність його
відсутності 19.02.2014 та 20.02.2014 не надав.

Суд також не приймає до уваги посилання
позивача на протиправність його
звільнення, оскільки у період з 20.03.2014
по 24.03.2014 він перебував на лікарняному,
оскільки про вказаний факт він не
повідомив відповідачів та не надав
лікарняної довідки.

Крім того, наказом УМВС України в
області від 08.05.2014 № 107 о/с внесено зміни
до наказу УМВС України в Чернігівській
області від 21.03.2014 у №53 о/с в частині
дати звільнення ОСОБА_1 з 25.03.2014 року.

Відповідно до частини першої статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 79
Кодексу адміністративного судочинства
України, письмовими доказами є
документи (у тому числі електронні
документи), акти, листи, телеграми,
будь-які інші письмові записи, що
містять у собі відомості про обставини,
які мають значення для справи.

Судом при вирішенні вищевказаного
адміністративного позову було взято до
уваги положення частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідачі, як суб'єкти владних
повноважень, довели правомірність
своїх дій та прийнятих наказів.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області,
Чернігівського міського відділу
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
про визнання протиправними та
скасування наказів, поновлення на
посаді та стягнення грошового
забезпечення за час вимушеного
прогулу, необхідно відмовити повністю
за необґрунтованістю.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
В.І. Д'яков

З оригіналом згідно.

Суддя
В.І. Д'яков