Справа № 807/404/14
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
Справа №
876/4318/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Качмара В.Я., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Товариства з додатковою
відповідальністю «Мукачівський
верстатозавод» на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м.Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатської
області до Товариства з додатковою
відповідальністю «Мукачівський
верстатозавод» про стягнення
заборгованості,-

в с т а н
о в и в:

Управління Пенсійного фонду України в
м.Мукачевому та Мукачівському районі
Закарпатської області звернулося в суд
із адміністративним позовом до
Товариства з додатковою
відповідальністю «Мукачівський
верстатозавод» про стягнення
заборгованості.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2014 року позов задоволено. Стягнуто з
Товариства з додатковою
відповідальністю «Мукачівський
верстатозавод» (Закарпатська область,
Мукачівський район, с. Кольчино, вул.
Фрідяшівська, 1, р/р 5233, МФО 312174, ПАТ
«Промінвестбанк», ) на
користь управління Пенсійного фонду
України в м. Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатської
заборгованість у сумі 21856 (двадцять
одну тисячу вісімсот п'ятдесят шість)
грн. 95 коп. по відшкодуванню фактичних
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції Товариство з
додатковою відповідальністю
«Мукачівський верстатозавод»
оскаржило її, подавши до Львівського
апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова є незаконна і
необґрунтована та прийнята з
неправильним застосуванням норм
матеріального права, недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, при невідповідності
висновків суду обставинам справи і
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позову, оскільки вважають, що судом
першої інстанції невірно взято до
уваги розрахунок фактичних витрат,
понесених позивачем на доставку
пільгових пенсій, не досліджено
питання правомірності та
обґрунтованості призначення особам,
які працювали на товаристві пенсії на
пільгових умовах.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

При цьому колегія суддів не бере до
уваги клопотання директора Товариства
з додатковою відповідальністю
«Мукачівський верстатозавод» про
відкладення судового засідання,
оскільки явка відповідача в суді
апеляційної інстанції не є
обов'язковою і відрядження директора
не позбавляє направити в судове
засідання представника на підставі
належно оформленої довіреності.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
Товариства з додатковою
відповідальністю «Мукачівський
верстатозавод» не підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Товариство з
додатковою відповідальністю
«Мукачівський верстатозавод» створене
15.03.2011 року і є правонаступником
Відкритого акціонерного товариства
«Мукачівський верстатозавод»,
відповідно до ст.1 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» № 400/97 - BP від 26.06.97 р. є
платником збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, з 01.01.2004
року також, як платник страхових
внесків відповідно до ст.15 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 р. №1058.

Пунктом 1 статті 2 Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі -
Закон № 400/97) визначено, що об'єктом
оподаткування для платників збору,
визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього
Закону є - фактичні витрати на оплату
праці працівників, які включають
витрати на виплату основної і
додаткової заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII
визначено категорії осіб, які на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи.

Відповідно до пункту 2 розділу XV
"Прикінцеві положення" Закону № 1058
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
роботах, передбачених Списками № 1 і №
2, та за результатами атестації робочих
місць, на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення".

Згідно п. п. 6.1 п. 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, яка
затверджена постановою правління
Пенсійного фонду України № 21-1 від
19.12.2003 (далі - Інструкція) відшкодуванню
підлягають витрати Пенсійного фонду на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень
Закону № 1058.

Пунктом 6.4 Інструкції встановлено, що
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
«Прикінцевих положень» Закону № 1058,
які надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом
десяти днів з новопризначених
(перерахованих пенсій).

Відповідно до абзацу 1 п. 6.8 Інструкції
підприємства щомісячно до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

У випадку призначення пенсій на
пільгових умовах особам, які мають
необхідний стаж роботи не за місцем
призначення цієї пенсії, орган
Пенсійного фонду за місцем призначення
пенсії надсилає повідомлення для
зазначених підприємств у двох
примірниках через орган Пенсійного
фонду за місцезнаходженням цього
підприємства. Відшкодування сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, у таких випадках
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації (пункт 6.9 Інструкції).

УПФУ було направлено відповідачу
розрахунки фактичних витрат на виплату
і доставку пенсії, проте добровільно
заборгованість погашена не була.

Разом з тим суд відзначає, що
відповідачем у судовому порядку не
оскаржено рішень та дій УПФУ, які стали
підставою для розрахунків фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, а отже суми вказані в
розрахунок фактичних витрат в частині
призначення пільгових пенсій,
призначених відповідно до п. «б»-«з» ч.1
відповідачем ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» підлягають до
сплати.

Враховуючи вищенаведене, у спірному
випадку відповідач не виконав
зобов'язання зі сплати заборгованості
по відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсій призначених на
пільгових умовах у розмірі 21856,95 грн.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та надав їм
належну правову оцінку, доводами
апеляційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні не спростовуються і
підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну
скаргу Товариства з додатковою
відповідальністю «Мукачівський
верстатозавод» слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,198,200,205,206,254 КАС
України, суд, -

у х в а л и
в :

Апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю
«Мукачівський верстатозавод» залишити
без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2014 року у справі №807/404/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
В.Я.Качмар

О.І.Мікула