Справа № 742/395/14 (6а/742/13/14)
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 742/395/14 (6а/742/13/14)
Головуючий у 1-й інстанції: Гумен В. М.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Старової Н. Е.

суддів: Файдюка В.
В., Чаку Є. В.

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради на ухвалу
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області про
встановлення або зміну способу та
порядку виконання постанови
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 14.05.2009 року
по справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 (далі позивач) до Управління
праці та соціального захисту населення
Прилуцької міської ради (далі
відповідач) про зобов`язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області із заявою про встановлення чи
зміну способу і порядку виконання
постанови Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 14.05.2009
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради про
зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 07.02.2014
року заяву було задоволено.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати ухвалу та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
заяви про встановлення чи зміну
способу і порядку виконання рішення
суду задовольнити.

Справа розглянута відповідно до вимог
п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції,
постановою Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 14.05.2009
року у справі № 2-а-1067/2009, яка набрала
законної сили, зобов`язано Управління
праці та соціального захисту населення
Прилуцької міської ради перерахувати
та виплатити ОСОБА_2 за 2008 рік, як
інваліду 2 групи, внаслідок
Чорнобильської катастрофи щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі
п`яти мінімальних заробітних плат,
відповідно до положень ст. 48 Закону
України« Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до інформації боржника,
останнім проведено перерахунок
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі п`яти мінімальних заробітних
плат, відповідно до положень ст. 48
Закону України« Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в сумі 2575,00 грн, яка, за
твердження відповідача, буде виплачена
при надходженні коштів з Державного
бюджету України.

Вважаючи, що під час виконання
зазначеного рішення виникли обставини,
які передбачають встановлення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
відповідно до ст. 7 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», позивач, у
відповідності до ч. 1 ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, звернувся із заявою до суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції при винесенні оскаржуваного
рішення невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
що мають значення для вирішення справи
та дійшов невірного висновку, з яким
суд апеляційної інстанції не
погоджується, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 263 КАС України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного
рішення суду першої інстанції свідчить
про те, що суд першої інстанції,
змінюючи спосіб виконання постанови
суду, фактично змінив її суть, що, у
відповідності до ст. 198, 223 КАС України,
належить до повноважень суду
апеляційної або касаційної інстанції.

Вирішення ж питання про стягнення
коштів як заборгованості невиплаченої
пенсії, яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Позицією суду апеляційної інстанції
враховано Інформаційний лист Вищого
адміністративного суду України №
173/11/14-14 від 11.02.2014 року.

За таких підстав, рішення суду першої
інстанції про задоволення заяви є
помилковим, винесеним з невірним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, що мають
значення для вирішення справи та
дійшов висновку, з яким суд апеляційної
інстанції не погоджується.

Доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в ухвалі від 07.02.2014
року, та є підставою для її скасування.

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1
ст. 202 КАС України, апеляційну скаргу
слід задовольнити, а ухвалу суду першої
інстанції - скасувати та прийняти нову
ухвалу, якою в задоволенні заяви про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення відмовити.

Керуючись статтями 195, 199, 202, 212, 254, 263 КАС
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради задовольнити,
а ухвалу Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 07.02.2014
року - скасувати та прийняти нову
ухвалу, якою в задоволенні заяви про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Файдюк В.В.

Чаку Є.В.