Справа № 9101/71133/2011
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2012-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2012 рокусправа № 2а-0470/1910/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Пасічник Т.В.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 (дов. від
18.02.2011 року)

відповідача: - Жаворонков С.
М. (дов. від 21.03.2012 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м.Дніпропетровська

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 07
квітня 2011 року

у справі №2а-0470/1910/11

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м.Дніпропетровська

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень,-

встановила:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просив визнати
нечинними податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська № 00581701/0 від
25 листопада 2010 року, № 00581701/1 від 21
грудня 2010 року, № 00581701/2 від 06 січня 2011
року, № 00581701/3 від 27 січня 2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем правомірно віднесено до
складу податкового кредиту суми
податку на додану вартість з витрат на
придбання та подальшого використання у
господарській діяльності
навантажувача FD20T-TD27, шафи АВР 100-25А,
ноутбука Sony, а також витрат на ремонт
автомобіля Крайслер 300С та придбання
талонів на бензин, оскільки всі
перераховані об'єкти були придбані для
використання в межах господарської
діяльності та використовувались у
власній господарській діяльності
задля отримання доходу.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
07.04.2011 р. адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення №00581701/0 від 25.11.2010,
№00581701/1 від 21.12.2010, №00581701/2 від 06.01.2011,
№00581701/3 від 27.01.2011 в частині визначення
суми податкового зобов'язання в
розмірі 43038,50 грн.

Не погодившись із постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу (с.
159), в якій, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду та прийняти
нову постанову, якою відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в
ході перевірки первинним документами
не встановлено, що придбані позивачем
навантажувач FD20T-TD27, шафа АВР 100-25А,
ноутбук Sony реалізовано або вони
використовувались платником податків
в оподатковуваних операціях (у
господарській діяльності). Також
перевіркою не встановлено
використання у господарській
діяльності автомобіля Крайслер 300С,
який є особистою власністю позивача, а
тому придбані послуги з ремонту та
талони на бензин А-95 не
використовувались позивачем в
оподатковуваних операціях.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі.

Представники позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечує. Зазначає, що рішення судом
першої інстанції прийнято законно та
обґрунтовано.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, ДПІ у Кіровському
районі м.Дніпропетровська проведено
документальну планову виїзну
перевірку дотримання суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_3 вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2007 по 30.06.2010, за
результатами якої складено акт
№242-171- від 17.11.2010 (а. с.7-22).

В ході перевірки встановлено порушення
позивачем п.п.7.4.1, п.п.7.4.4, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 28775,00 грн., у тому числі по періодах:
за листопад 2007 року на суму 647 грн., за
лютий 2008 року на суму 683 грн.,за квітень
2008 року на суму 260 грн., за травень 2008
року на суму 31 грн., за липень 2008 року на
суму 718 грн., за серпень 2008 року на суму
498 грн., за вересень 2008 року на суму 600
грн.. за листопад 2008 року на суму 2005 грн.,
за серпень 2009 року на суму 22895 грн., за
грудень 2009 року на суму 438 грн.

Суть виявленого порушення полягає у
безпілставному включенні до
податкового кредиту сум ПДВ у розмірі
28744 грн., сплачених у ціні за придбані:
навантажувач FD 20Т-ТD27, шафу АВР 100-25А
автоматичний генератор, ноутбук Sony,
талони на бензин марки А-95, послуги по
ремонту автомобіля Крайслер 300С.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №00581701/0 від 25
листопада 2010 року, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість у розмірі 43162,50 грн., в
тому числі за основним платежем - 28775
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 14387,50 грн.

Позивачем було здійснено
адміністративне оскарження означеного
податкового повідомлення-рішення, за
результатами якого скарги залишені без
задоволення та прийнято податкові
повідомлення рішення №00581701/1 від 21.12.2010,
№00581701/2 від 06.01.2011, №00581701/3 від 27.01.2011, які
не змінили визначених до сплати сум
податкових зобов'язань.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про помилковіст висновків податкового
органу.

Відповідно до п.п.7.4.1. п.7.1 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги)
починають використовуватися в
операціях, які не є об'єктом
оподаткування згідно зі статтею 3 цього
Закону або звільняються від
оподаткування згідно зі статтею 5 цього
Закону, чи основні фонди переводяться
до складу невиробничих фондів, то з
метою оподаткування такі товари
(послуги), основні фонди вважаються
проданими за їх звичайною ціною у
податковому періоді, на який припадає
початок такого використання або
переведення, але не нижче ціни їх
придбання (виготовлення, будівництва,
спорудження).

Згідно з п.п.7.4.4 п.7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР
якщо платник податку придбаває
(виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 7.4.5
пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Виходячи з наведених норм,
правильність формування платником
податків валових витрат та податкового
кредиту вимагає наявності зв'язку
витрат платника податків на придбання
товару (послуг) з його господарською
діяльністю, що полягає у намірі
платника податку отримати користь від
придбаних товарів (послуг).

Отже, право на формування податкового
кредиту безпосередньо залежить від
використання придбаних або
виготовлених товарів в межах
господарської діяльності платника
податку.

Матеріалами справи підтверджено,
що у періоді, що перевірявся, позивач
здійснював такі види господарської
діяльності: транспорті послуги,
технічне забезпечення заходів, надання
обладнання в оренду, робота з
генераторними установками, музичне
обслуговування (а. с.8).

З наданих позивачем документальних
доказів вбачається, що:

- ФОП ОСОБА_3 придбав у ТОВ ТВКФ «Планета
Сервіс-К» за договором № ТПКФ-ДН 0608/09
від 06.08.2009 навантажувач Т-серії FD 20Т, що
підтверджується специфікацією до
договору, накладною № 20100233 від 17.08.2009,
актом приймання-передачі товару від
13.08.2009.

Використання даного навантажувача
позивачем при наданні транспортних
послуг підтверджується договорами №
04/08/09/01, № 21/08/09 укладеними з ТОВ
«Стадіон Шахтар», договорами №№ 101/ВВ,
425, укладеними з управлінням культури
Департаменту з гуманітарних питань
Харківської міської ради, договором №
15/12, укладеним з ТОВ «Амбассадор-Кроун»,
договорами №№ 13/08, 18/08, укладеними з ТОВ
«ПР-ОФІ», актами прийому-передачі робіт
до цих договорів, а також платіжними
документами.

ТОВ «Амбассадор-Кроун» та ТОВ «ПР-ОФІ»
додатково своїми листами підтвердили
виконання позивачем
вантажно-розвантажувальних робіт за
допомогою вантажної техніки.

Крім того, позивачем надавались
послуги із забезпечення
електродвигунами та роботою
генераторів змінного струму
Управлінню культури Департаменту з
гуманітарних питань Харківської
міської ради на підставі договорів
№101/ВВ від 25.06.2009, №425 від 16.12.2009 та №134
від 30.04.2010, що підтверджено актами
прийомки-здачі виконаних робіт,
виписками по рахунку .

- згідно пояснень позивача за вимогами
правил безпеки генератори
зберігаються у шафі АВР 100-25А
автоматичного генератора, яка з цією
метою була придбана позивачем.

- відповідно до наказу № 1 від 01.01.2007
легковий автомобіль Крайслер 300С,
державний номерний знак НОМЕР_1,
використовується у господарській
діяльності позивача, зокрема, за
поясненнями останнього, і для
укладання угод за межами міста
Дніпропетровська (договори №№101/ВВ, 425
укладені у місті Харків), тому
придбання бензину та ремонт
зазначеного автомобіля також є
виробничою необхідністю.

Щодо використання власного автомобіля
позивачем у господарській діяльності,
то слід зазначити також, що чинним
законодавством передбачено заборону
на віднесення сум податку на додану
вартість, сплачених платником податку
при придбанні легкового автомобіля
(крім таксі), включеного до складу
основних фондів, але вказана заборона
не стосується сум податку на додану
вартість, нарахованих (сплачених) при
придбанні товарів (послуг), що
використовуються для ремонту або
поліпшення легкового автомобіля,
призначеного для використання як
основних фондів, за умови, що такий
легковий автомобіль використовується
в оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника.

Доказами використання власного
автомобіля у господарській діяльності
платника податків має бути наказ про
використання автомобіля у
господарській діяльності, подорожні
листи та документи, що підтверджують
кількість використаного пального.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підтвердження використання автомобіля
Крайслер 300С, державний номер НОМЕР_1, у
господарській діяльності позивачем
надано наказ №1 від 01.01.2007 про
використання автомобіля у
господарській діяльності; відомість
№10 витрат на паливно-мастильні
матеріали за липень 2008 року та
подорожні листи службового легкового
автомобіля за вказаний же період;
відомість №12 витрат на
паливно-мастильні матеріали за серпень
2008 року та подорожні листи службового
легкового автомобіля за вказаний же
період; відомість №14 витрат на
паливно-мастильні матеріали за
вересень 2008 року та подорожні листи
службового легкового автомобіля за
вказаний же період; акт списання палива
№6 ГСМ від 31.07.2011 та №3 ГСМ від 30.04.2011.

- ноутбук використовується позивачем
для ведення бухгалтерського обліку та
підготовки звітності, яка приймається
податковим органом виключно у
друкованому або електронному вигляді,
що підтверджено представником
відповідача у судовому засіданні.

Отже, наведене свідчить про
обґрунтованість висновків суду першої
інстанції щодо використання позивачем
вищезазначених товарів (робіт, послуг)
у його власній господарській
діяльності.

Частиною 2 статті 71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається саме на відповідача (якщо
він заперечує проти адміністративного
позову).

Документальних доказів, які б
спростували позицію позивача та
висновки суду першої інстанції,
скаржником не надано.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень не доведено
правомірність та законність своїх
висновків, викладених в акті перевірки
від 17.11.2010 р.

Виходячи ж з того, що позивачем
податковий кредит сформовано
податковий кредит, безпідставним є
збільшення ДПІ у Кіровському районі м.
Дніпропетровська податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 28775 грн.

З огляду на вище викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
під час розгляду справи в повному
обсязі дослідив обставини, які мають
значення для справи, ухвали законне та
обґрунтоване рішення про задоволення
позовних вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 07
квітня 2011 року у справі №2а-0470/1910/11 -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко