Справа № 2-а/1970/2557/11
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2011-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/2557/11

"26" вересня 2011 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі
головуючого судді Осташа А.В. при
секретарі Твердохліб Н.В.

за участю:

представника позивача - Янчак Г.Р..;

представника відповідача -Стефаніва
І.І.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Тернополі
адміністративну справу за

позовом відкритого акціонерного
товариства «Тернопільобленерго»

до Контрольно-ревізійного управління
в Тернопільській області

про визнання протиправними п.п. 2, 3, 5
вимог КРУ в Тернопільській області від
17 серпня 2011 року №19-05-12-18/4588, -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство
«Тернопільобленерго»(надалі по тексту
-позивач, товариства або ВАТ
«Тернопільобленерго») звернулось до
суду з адміністративним позовом до
Контрольно-ревізійного управління в
Тернопільській області про визнання
протиправними п.п. 2, 3, 4, 5 вимог КРУ в
Тернопільській області від 17 серпня 2011
року №19-05-12-18/4588.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
вимоги відповідача не ґрунтуються на
чинному законодавстві, а тому є
протиправними. Щодо вимоги п.2 про
відшкодування коштів в сумі 482 444,67 грн.
шляхом їх повернення або виконання
відповідного обсягу робіт з АСТ
«Технології», ТзОВ «Торговий дім
«Професіонал», ПП «Сільенерго», ПП
«Енергоконструкція», ТОВ «Елітар»та ПП
«Дело»позивач зазначив, що
відповідачем неправильно розширено
дію розцінок ДБН ДЛ.1-1-2000 на товариство
з вказівкою на те, що ВАТ
«Тернопільобленерго»- державне
підприємство, для якого норми ДБН
Д.1.1-1-2000 є не рекомендаційними, а
обов'язковими, а відтак неправомірно
висунуто вимогу щодо усунення
порушення, яке начебто полягає у
завищенні розцінок на будівельні
роботи. Щодо п. 3 вимог про
відшкодування коштів і матеріальних
цінностей в сумі 653 714,21 грн., наданих
позивачем юридичним і фізичним особам
у вигляді благодійної допомоги позивач
зазначив, що ВАТ «Тернопільобленерго»,
як власник коштів і майна, здобутих на
законних підставах під час здійснення
своєї господарської діяльності, вправі
розпоряджатися цими коштами шляхом
здійснення внесків на користь
неприбуткових організацій та надавати
благодійну допомогу, а у здійсненні
цього права може бути обмежене лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом. Також позивач зазначив, що
вимоги викладені в п. 4, 5 про дотримання
чинного законодавства (зокрема - п.5.
«Положення про закупівлю товарів,
робіт і послуг за державні
кошти»затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 921 від
17.10.2008 р.) та відшкодування коштів в сумі
1 745 772,72 грн., оплачених позивачем без
проведення передбаченої
законодавством процедури закупівлі є
безпідставними та необґрунтованими.

Позивач зокрема пояснив, що ВАТ
«Тернопільобенерго»є суб'єктом
приватного права, здійснює свою
діяльність на базі майна приватної
форми власності, а тому проведення
відповідачем ревізії господарської
діяльності товариства, як суб'єкта
державного сектору економіки не
відповідає положенням ст.1 ст. 2 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні»та відповідно положення
Закону України «Про закупівлю товарів,
робіт і послуг за державні кошти»не
застосовується і не підлягає
застосуванню до товариства.

На думку позивача, вищенаведені
висновки КРУ в Тернопільській області
не відповідають фактичним обставинам
справи, не ґрунтуються на чинному
законодавстві України, а відповідач
направив позивачу протиправні вимоги,
які порушують права та законні
інтереси позивача.

Представник позивача позовні вимоги
підтримала повністю з мотивів
викладених в позовній заяві та просила
позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову
заперечив, мотиви виклав в поданому
суду письмовому запереченні.

В запереченні відповідача зокрема
зазначено, що проведеною ревізією з
04.05.2011 по 14.07.2011 контрольно-ревізійним
управлінням в Тернопільській області
фінансово-господарської діяльності
відкритого акціонерного товариства
«Тернопільобленерго»за період з 01.01.2009
р. по 31.03.2011 р. виявлено фінансові
порушення, що відображені в акті
ревізії від 14.07.2011 №05-22/47. КРУ в
Тернопільській області відповідно до
вимог, які надіслані листом від 18.08.2011 р.
№19-05-13-14/4588 зобов'язано ВАТ
«Тернопільобленерго»відшкодувати
кошти в сумі 482 444, 67 грн. шляхом
повернення коштів або виконання
відповідного обсягу робіт (п.2),
оскільки проведеними ревізійними
діями безпосередньо в товаристві, а
також зустрічними звірками в 6-ти
підрядних організаціях на предмет
достовірності обсягу, виду та якості
проведених операцій та розрахунків із
товариством, встановлено факти
завищення вартості
ремонтно-будівельних робіт на загальну
суму 482,5 тис. грн.

Представник відповідача пояснив, що
позивачем протягом 2009-2010 роки та І
кварталу поточного року згідно рішень
правління товариства надано
благодійної допомоги різним суб'єктам
господарювання на загальну суму 653,7
тис. грн., яка не була передбачена
фінансовими планами за відповідні
роки, що є порушенням п.5 ст.89
Господарського кодексу України від
16.01.2003 №436, п.13 постанови Кабінету
Міністрів України від 29.11.2006 р. №1673 «Про
стан фінансово-бюджетної дисципліни,
заходи щодо посилення боротьби з
корупцією та контролю за використанням
комунального майна і фінансових
ресурсів»та п.5 Порядку складання,
затвердження та контролю виконання
фінансових планів державних
підприємств, акціонерних, холдингових
компаній та інших суб'єктів
господарювання, у статутному фонді
яких більше 50 відсотків акцій (часток,
паїв) належать державі, та їх дочірніх
підприємств, що затверджений наказом
Міністерства економіки України від
21.06.2005 № 173 (із змінами). Як наслідок
товариству завдано матеріальної шкоди
(збитків) на вказану суму. КРУ в
Тернопільські області відповідно до
вимог, зобов'язано ВАТ
«Тернопільобленерго»п.3 відшкодувати
кошти і матеріальні цінності в сумі 653
714,21 грн., які надані юридичним і
фізичним особам у вигляді благодійної
допомоги, при відсутності таких
видатків у фінансових планах
товариства.

Представник відповідача також пояснив,
що впродовж 2010 та 2011 років за надані
рекламні послуги товариством
перераховано на розрахункові рахунки
ТзОВ «Крода» і ТзОВ «Україна-Євролайн
Плюс», відповідно 730,0 тис.грн. і 1040,0
тис.грн.

Вказані суми сплачені згідно укладених
товариством договорів, без проведення
тендерних закупівель, що є порушенням
п.5. «Положення про закупівлю товарів,
робіт і послуг за державні кошти»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №921 від 17.10.2008 та ст.2
Закону України «Про здійснення
державних закупівель»№2289 від 01.06.2010 р.
Та згідно вимог, зобов'язано ВАТ
«Тернопільобленерго»відшкодувати
кошти в сумі 1745772,72 грн. оплачені без
проведення передбаченої
законодавством процедури закупівлі
(тендеру), з подальшим їх зарахуванням
до доходів товариства (п.5).

Представник відповідача також
зазначив, що згідно з переліком
акціонерів, що володіють найбільшими
пакетами акцій основним акціонером ВАТ
«Тернопільобленерго»є Національна
акціонерна компанія «Енергетична
компанія України»(51 % акцій).

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 22.06.2004 №794 «Про
утворення Національної акціонерної
компанії «Енергетична компанія
України»та Додатку 1 до неї, 51 відсоток
розміру пакета акцій ВАТ
«Тернопільобленерго»передано до
статутного фонду НАК «ЕКУ» та згідно п.3
вказаної постанови залишено у
державній власності.

Тому, згідно з п.2 ст.22 Господарського
кодексу України, ВАТ
«Тернопільобленерго»є суб'єктом
господарювання державного сектору
економіки. Вказане твердження, яке
наведене в акті ревізії, об'єктом
контролю не заперечується.

З врахуванням цього, представник КРУ в
Тернопільській області вважає, що дії
та вимоги КРУ Тернопільській області є
правомірними та просить відмовити в
задоволенні позову.

Крім пояснень представників сторін
судом досліджені письмові докази, які
надані позивачем та відповідачем, а
також витребовувались з ініціативи
суду.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на виконання п. 2.31
Плану контрольно-ревізійної роботи
Головного контрольно-ревізійного
управління України на II квартал 2011 року
з 04.05.2011 р. по 14.07.2011 р.
контрольно-ревізійним управлінням в
Тернопільській області проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності відкритого акціонерного
товариства «Тернопільобленерго»за
період з 01.01.2009 р. по 31.03.2011 р. За
результатами ревізії складено акт
ревізії від 14.07.2011 р. № 05-22/47.

На підставі п.7 ст.10 Закону України
«Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні»від 26.01.1993 р. № 2939-ХІІ
відповідачу було пред'явлено вимоги
від 17.08.2011 р. № 19-05-12-18/4588 (надалі по
тексту -вимоги), якими відповідача
зобов'язано, зокрема:

- пунктом 2 вимог: стягнути кошти в
сумі 482444,67 грн. шляхом повернення
коштів або виконання відповідного
обсягу робіт з АСТ «Технології», ТзОВ
«ТД «Професіонал», ПП «Сільенерго», ПП
«Енергоконструкція», ТОВ «Елітар»та ПП
«Дело»;

- пунктом 3 вимог: відшкодувати
кошти і матеріальні цінності в сумі 653
714,21 грн., наданих позивачем юридичним і
фізичним особам у вигляді благодійної
допомоги, при відсутності таких
видатків у фінансових планах позивача;

- пунктом 4 та 5 вимог: забезпечити
дотримання чинного законодавства
(зокрема - п.5. «Положення про закупівлю
товарів, робіт і послуг за державні
кошти»затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 921 від
17.10.2008 р.) та відшкодування коштів в сумі
1 745 772,72 грн., оплачених позивачем без
проведення передбаченої
законодавством процедури закупівлі.

Суд оцінюючи правомірність п.2
вимог КРУ в частині відшкодування
коштів шляхом повернення коштів в сумі
435 270, 67 грн. або виконання відповідного
обсягу робіт з наступних підрядників:
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Професіонал»на загальну суму 9 942 грн.;
приватного підприємства
«Енергоконструкція»на загальну суму 53
205, 60 грн.; приватного підприємства
«Елітар»на загальну суму 298 920, 40 грн.;
приватного підприємства «ДеЛО»на
загальну суму 73 202, 67 грн. виходив з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
проведеними ревізійними діями
безпосередньо в товаристві, а також
зустрічними звірками в 6-ти підрядних
організаціях на предмет достовірності
обсягу, виду та якості проведених
операцій та розрахунків із
товариством, встановлено факти
завищення вартості
ремонтно-будівельних робіт на загальну
суму 482,5 тис. грн., з них в розрізі
підрядників: товариства з обмеженою
відповідальністю «АСТ-Технології»на
загальну суму 3 942,00 грн.; товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Професіонал»на загальну суму 9 942
грн.; приватного підприємства
«Сільенергор»на загальну суму 43228,00
грн.; приватного підприємства
«Енергоконструкція»на загальну суму 53
205, 60 грн.; приватного підприємства
«Елітар»на загальну суму 298 920, 40 грн.;
приватного підприємства «ДеЛО» на
загальну суму 73 202, 67 грн. з посиланням
на порушення позивачем Державних
будівельних норм «Правила визначення
вартості будівництва», які затверджено
наказом Держбуду України від 27.08.2000 р. №
174 (далі по тексту - ДБН Д. 1.1 -1-2000), а саме:
п.3.1.18.1 ДБН Д.1.1-1-2000, п.3.1.18.4 ДБН Д.1.1-1-2000,
п.3.2.3.3 ДБН Д.1.1-1-2000, п.3.3.10.1 ДБН Д.1.1.-1-2000,
п.4.1.1 ДБН Д.1.1-1-2000.

З наведеними висновками суд не
може погодитися, оскільки:

Статтею 204 Цивільного кодексу України
встановлено, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Таким чином, ВАТ
«Тернопільобленерго»згідно вимог ст.
526 Цивільного кодексу України
виконувало передбачені відповідними
договорами зобов'язання по сплаті
вартості виконаних підрядних робіт та
проводило відповідні розрахунки з ТзОВ
«ТД «Професіонал», ПП
«Енергоконструкція», ТОВ «Елітар»та ПП
«Дело»на суми, вказані відповідними
підрядниками в актах виконаних робіт.

Розрахунки за товари і послуги, щодо
яких не здійснюється державне
регулювання тарифів, провадяться за
вільними тарифами, які визначаються за
домовленістю сторін у порядку, що не
суперечить чинному законодавству.

Статтею 189 Господарського кодексу
України (далі по тексту - ГК України)
встановлено, що суб'єкти
господарювання можуть використовувати
у господарській діяльності вільні
ціни, державні фіксовані ціни та
регульовані ціни - граничні рівні цін
або граничні відхилення від державних
фіксованих цін. Ціна (тариф) у розумінні
ГК України є формою грошового
визначення вартості продукції (робіт,
послуг), яку реалізують суб'єкти
господарювання. Вільні ціни
визначаються на всі види продукції
(робіт, послуг), за винятком тих, на які
встановлено державні ціни (ст. 7 Закону
України «Про ціни і ціноутворення»).
Згідно зі ст. 192 ГК України політика
ціноутворення, порядок встановлення та
застосування цін, повноваження органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування щодо встановлення та
регулювання цін, а також контролю за
цінами і ціноутворенням визначаються
законом про ціни і ціноутворення,
іншими законодавчими актами.

Основні принципи встановлення і
застосування цін (тарифів) та
організації контролю за їх дотриманням
на території України визначає Законом
України «Про ціни і ціноутворення».
Жодною нормою зазначеного Закону не
передбачено порядку формування цін, а
також не розтлумачено, які саме
складові їх формують.

Вартість будівництва та ремонту, що
здійснюється із залученням бюджетних
коштів або коштів підприємств, установ
і організацій державної власності,
визначається відповідно до Державних
будівельних норм «Правила визначення
вартості будівництва», які затверджено
наказом Держбуду України від 27.08.2000 р. №
174. При виконанні робіт за рахунок інших
джерел фінансування ці норми носять
рекомендаційний характер.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме, згідно довідки від 06.02.2007 року №
31-36 з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України ВАТ
«Тернопільобленерго»«Організаційно-п
равова форма за КОПФГ - 231 відкрите
акціонерне товариство, форма власності
за КФВ - 10 приватна власність,
інституційний сектор економіки за КІСЕ
-8.П002 Приватні не фінансові
корпорації». Вищевикладене свідчить
про те, що ВАТ «Тернопільобленерго» не
є підприємством державної власності,
відтак, розцінки ДБН Д. 1.1-1-2000 на момент
укладання та виконання договорів
підряду з ТзОВ «ТД «Професіонал», ПП
«Енергоконструкція», ТОВ «Елітар»та ПП
«Дело»мали для нього рекомендаційний
характер та застосовувалися для
орієнтовного визначення відповідних
затрат.

При отриманні належного обґрунтування
затрат підрядників товариство повинно
було виконати свої зобов'язання та
оплатити вартість виконаних робіт, що
повністю відповідає вимогам чинного
законодавства.

Щодо поширення відповідачем на ВАТ
«Тернопільобленерго»нормативно-право
вого регулювання, яке стосується
державних підприємств суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні»до головних завдань служби
віднесено здійснення державного
фінансового контролю у суб'єктів
господарювання державного сектору
економіки, до яких, на думку
відповідача, належить позивач.

Згідно з п. 2 ст. 22 Господарського
кодексу України, суб'єктами
господарювання державного сектора
економіки є суб'єкти, що діють на основі
лише державної власності, а також
суб'єкти, державна частка у статутному
фонді яких перевищує п'ятдесят
відсотків чи становить величину, яка
забезпечує державі право вирішального
впливу на господарську діяльність цих
суб'єктів. Обов'язок щодо визначення
таких суб'єктів, згідно із п. З
Прикінцевих положень Господарського
кодексу України, покладено на Кабінет
Міністрів України. Перелік суб'єктів
державного сектору економіки був
визначений розпорядженнями Кабміну
від 12.03.2005 р. N 64-р та від 23.06.2005 р. N 216-р. До
переліку таких підприємств ВАТ
«Тернопільобленерго»включено не було.

Відповідно до ст. 170 Цивільного кодексу
України, держава набуває і здійснює
цивільні права і обов'язки через органи
державної влади.

Згідно з постановою Кабінету міністрів
України «Про утворення Національної
акціонерної компанії «Енергетична
компанія України» від 22.06.2004р. №794,
п'ятдесят один відсоток акцій,
емітованих ВАТ «Тернопільобленерго»,
переданого до статутного капіталу
згаданої НАК. Фондом державного майна
України вимоги постанови уряду
виконано, акції внесено до статутного
фонду новоствореної акціонерної
компанії і, відповідно до витягу з
реєстру власників іменних цінних
паперів ВАТ
«Тернопільобленерго»станом на час
скликання зборів акціонерів
товариства у квітні 2009 року, власником
наведеного пакету акцій є НАК
«Енергетична компанія України».

Відповідно до ст.85 Господарського
кодексу України господарське
товариство є власником майна,
переданого йому засновниками і
учасниками як внесок до статутного
фонду товариства. Така ж норма
міститься в ст. 115 Цивільного кодексу
України та ст. 12 Закону України «Про
господарські товариства».

Згідно ст. 6 Закону України «Про цінні
папери та фондовий ринок»акція - це
іменний цінний папір, який посвідчує
майнові права його власника
(акціонера), що стосуються акціонерного
товариства, включаючи право на
отримання частини прибутку
акціонерного товариства у вигляді
дивідендів та право на отримання
частини майна акціонерного товариства
у разі його ліквідації, право на
управління акціонерним товариством, а
також немайнові права, передбачені
Цивільним кодексом України та законом,
що регулює питання створення,
діяльності та припинення акціонерних
товариств.

Згідно ч.1 ст. 167 Господарського кодексу
України корпоративні права - це права
особи, частка якої визначається у
статутному фонді (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Суб'єктами права державної власності
згідно ч.2 ст.326 Цивільного кодексу
України є органи державної влади, а
фізичні та юридичні особи - є суб'єктами
права приватної власності згідно ст. 325
ЦК України. Оскільки жоден з державних
органів не володіє корпоративними
правами в статутному фонді ВАТ
«Тернопільобленерго», товариство
належить до суб'єктів приватного права.

За таких обставин, ВАТ
«Тернопільобленерго»є не державним
підприємством, як помилково (всупереч
ст.ст. 55, 63 Господарського кодексу
України) вважає відповідач, а
господарським товариством, участь в
якому, правовий статус майна та
діяльність якого регулюється
відповідними законами.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що відповідачем
неправильно розширено дію розцінок ДБН
ДЛ.1-1-2000 на позивача з вказівкою на те,
що ВАТ «Тернопільобленерго» - державне
підприємство, для якого норми ДБН
Д.1.1-1-2000 є не рекомендаційними, а
обов'язковими, а відтак неправомірно
висунуто вимогу щодо усунення
порушення, яке начебто полягає у
завищенні розцінок на будівельні
роботи.

Суд оцінюючи протиправність п.3 вимог
про відшкодування коштів і
матеріальних цінностей в сумі 653 714,21
грн., наданих позивачем юридичним і
фізичним особам у вигляді благодійної
допомоги виходив з наступного.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
господарські товариства», ст. 115
Цивільного кодексу України та ст. 66
Господарського кодексу України
господарське товариство є власником
зокрема майна, набутого на підставах,
не заборонених законом. Згідно із ч. 1
ст. 12 Цивільного кодексу України особа
здійснює свої цивільні права вільно, на
власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 316
Цивільного кодексу України власник
здійснює своє право власності
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб. Ч. 1 ст. 317
Цивільного кодексу України визначено,
що власникові належать права
володіння, користування і
розпорядження своїм майном. Згідно із
приписами ст. 319 Цивільного кодексу
України власник володіє, користується
та розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону, усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав. Ст. 5
Господарського кодексу України
визначено, що конституційні основи
правового господарського порядку
становить, крім іншого, право кожного
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 Господарського
кодексу України суб'єкт
господарювання, який здійснює
господарську діяльність на основі
права власності, на свій розсуд
одноосібно володіє, користується і
розпоряджається належним йому майном.

Відповідно до приписів ст. ст. 717 - 730
Цивільного кодексу України одні особи
мають право здійснювати пожертви на
користь інших осіб, в тому числі на
користь неприбуткових організацій,
перелік яких визначений, зокрема, у
підпункті 7.11.1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».
Згідно з п. 1.22.1 цього ж Закону, надання
такої допомоги є безповоротною
фінансовою допомогою, яка надається за
договорами дарування, іншими подібними
договорами або без укладання таких
угод.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України
«Про благодійництво та благодійні
організації»юридичні особи можуть
самостійно займатися благодійництвом.
Діяльність благодійників і
благодійних організацій має
суспільний характер. Ст. 4 цього Закону,
одним з напрямків благодійництва є
сприяння практичному здійсненню
загальнодержавних, регіональних,
місцевих та міжнародних програм, що
спрямовані на поліпшення
соціально-економічного становища.

Відповідно ч. 4 ст. 13 Конституції
України держава забезпечує соціальну
спрямованість економіки, а усі суб'єкти
права власності рівні перед законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 92 Конституції
України виключно законами України
визначається правовий режим власності,
що означає врегулювання законом
відносин власності, порядку набуття і
здійснення права власності, реалізацію
і позбавлення права власності.

Ст. 319 Цивільного кодексу України
встановлено, що держава не повинна
втручатися у здійснення власником
права власності, а діяльність власника
може бути обмежена лише у випадку і в
порядку встановленому законом.

Ст. 321 Цивільного кодексу України
встановлено, що право власності є
непорушним, ніхто не може бути
протиправно обмежений у здійсненні
права власності, особа може бути
обмежена у здійсненні права власності
лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Судом не приймається до уваги
посилання відповідача на порушення
товариством підзаконного нормативного
акту - постанови Кабінету міністрів
України від 29.11.2006 №1673 «Про стан
фінансово-бюджетної дисципліни, заходи
щодо посилення боротьби з корупцією та
контролю за використанням
комунального майна і фінансових
ресурсів», оскільки ВАТ
«Тернопільобленерго»вимог законів не
порушувало і навіть не належить до кола
суб'єктів, яких пункт 13 вказаної
постанови зобов'язує до вчинення дій,
так як у ньому зазначено певні вказівки
міністерствам та іншим центральним
органам виконавчої влади.

Законом, яким встановлено обмеження
розмірів благодійної допомоги, є Закон
України від 28.12.1994 р. «Про оподаткування
прибутку підприємств»(який діяв
протягом періоду, описаного в акті),
згідно норми п.п. 5.2.2. якого благодійна
допомога не повинна перевищувати 5%
оподатковуваного прибутку
попереднього звітного року. В 2009 р. - 1
кварталі 2011 року товариством
надавалась благодійна допомога у
відповідності до вимог зазначеного
Закону рішеннями Правління у
відповідності зі зверненнями
набувачів допомоги - організацій, що
фінансуються з Державного бюджету
України, бюджетів місцевого
самоврядування, неприбуткових
громадських організацій.

Як вбачається з матеріалів справи,
визначений за правилами вищевказаного
Закону оподатковуваний прибуток
становив: у 2008 році 28 824 582 грн., у 2009 році
18 740 999 грн., у 2010 році 26 497 777 грн. Разом 74
063 358 грн. 5% від вказаної суми становить 3
703 167,90 грн., а фактично надана сума
благодійної допомоги становить 653 714,20
грн. Тобто, благодійна допомога надана
без порушень чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до переконання, що ВАТ
«Тернопільобленерго», як власник
коштів і майна, здобутих на законних
підставах під час здійснення своєї
господарської діяльності, вправі
розпоряджатися цими коштами шляхом
здійснення внесків на користь
неприбуткових організацій та надавати
благодійну допомогу, а у здійсненні
цього права може бути обмежене лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Щодо протиправності п.4 та п.5 вимог про
дотримання чинного законодавства
(зокрема - п.5. «Положення про закупівлю
товарів, робіт і послуг за державні
кошти»затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 921 від
17.10.2008 р.) та відшкодування коштів в сумі
1 745 772,72 грн., оплачених позивачем без
проведення передбаченої
законодавством процедури закупівлі,
суд виходив з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
перевіряючі зазначили про порушення
п.5. «Положення про закупівлю товарів,
робіт і послуг за державні
кошти»затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 921 від
17.10.2008 р. та ст.2 Закону України «Про
здійснення державних закупівель»№ 2289
від 01.06.2010 р., оскільки було укладено без
проведення тендерних закупівель
договір від 01.04.2010 р. за № 0104-р з ТзОВ
«Крода»та договір від 01.11.2010 р. № 0111-р з
ТзОВ «Україна-Євролайн Плюс».

Постанова Кабінету Міністрів України
№921 від 17.10.2008 р. «Про затвердження
Положення про закупівлю товарів, робіт
і послуг за державні кошти», починаючи
з 19.11.2009 р. не поширювала свою дію на
господарські товариства, у статутному
капіталі яких 50 та більше відсотків
належать державним, у тому числі
казенним підприємствам і
господарським товариствам, у
статутному капіталі яких державна
частка акцій (часток, паїв) перевищує 50
відсотків.

Оскільки вказану постанову у
зазначеній частині було оскаржено в
судовому порядку до Окружного
адміністративного суду міста Києва,
який постановою від 24.06.2009 р. по справі
№ 2а-1469/09/2670 визнав незаконною та
скасував постанову Кабінету Міністрів
України N 921 від 17.10.2008 р. «Про
затвердження Положення про закупівлю
товарів, робіт і послуг за державні
кошти» в частині слів: «а також
підприємства і господарські
товариства, у статутному капіталі яких
50 та більше відсотків належать
державним, у тому числі казенним
підприємствам і господарським
товариствам, у статутному капіталі
яких державна частка акцій (часток,
паїв) перевищує 50 відсотків» підпункту
13 пункту 2 Положення про закупівлю
товарів, робіт і послуг за державні
кошти. Судового рішення в апеляційному
порядку залишено без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.11.2010 р.

З врахуванням вищезазначеного, суд
приходить до переконання, що КРУ в
Тернопільській області необгрунтовано
поширило дію скасованої норми на ВАТ
«Тернопільобленерго»всупереч рішенню
суду, яке набрало законної сили та є
обов'язковим для осіб, які беруть
участь у справі, так і для всіх органів,
підприємств, установ, організацій,
посадових чи службових осіб, фізичних
осіб і підлягає до виконання на всій
території України, як це передбачено
ст.ст. 254, 255 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Як зазначалося вище, п'ятдесят один
відсоток акцій, емітованих ВАТ
«Тернопільобленерго», передано до
статутного капіталу НАК «Енергетична
компанія України». Відповідно до
витягу з реєстру власників іменних
цінних паперів ВАТ
«Тернопільобленерго»наведений пакет
акцій передано НАК «Енергетична
компанія України».

Таким чином, укладення договору 01.04.2010
р. з ТзОВ «Крода»на надання рекламних
послуг (№0104-Р/86) не може визнаватися
таким, що порушує порядок, встановлений
постановою Кабінету Міністрів України
№921. Виходячи зі змісту чинного
законодавства, норми вищевказаної
постанови не поширювалися на такі
суб'єкти господарювання, до яких
належить ВАТ «Тернопільобленерго», а
норми Закону України «Про здійснення
державних закупівель»не мають
зворотної дії в часі і не поширюються
на договори, укладені до введення його
в дію (30.07.2010 р.), що підтверджує і
Міністерство економіки України в листі
від 15.12.2010 р. «Щодо надання
методологічної допомоги».

Судом встановлено, що контролюючий
орган неправомірно вказав про
заподіяння збитків товариству в сумі 1
745 772,72 грн., застосувавши при цьому п.5
Методичних рекомендацій з визначення
суми збитків у разі порушення
законодавства у сфері закупівель,
затверджених наказом Головного КРУ
України від 13.04.2010 р. №89, який не
зареєстровано в порядку, визначеному
Указом Президента України від 03.10.1992, №
493/92 «Про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади»,
яким установлено, що з 1 січня 1993 року
нормативно-правові акти, які видаються
міністерствами, іншими органами
виконавчої влади, органами
господарського управління та контролю
і які зачіпають права, свободи й
законні інтереси громадян або мають
міжвідомчий характер, підлягають
державній реєстрації.

Також КРУ необгрунтовано наполягає на
відшкодуванні коштів, ґрунтуючись на
тому, що за вказаними договорами
відбувалося надання послуг з прокату
ролика, не враховуючи, що вказані вище
договори своїм предметом мали надання
послуг з організації та проведення
рекламних кампаній товариства, які
включають комплекс рекламних послуг,
серед яких і дослідження ринку та
медіа-планування, аналіз наданих
товариством матеріалів, розробка
проектів рекламних матеріалів, надання
відповідних консультацій, підготовка
та виготовлення інформаційних
матеріалів, розміщення матеріалів,
адаптація спеціалізованої інформації,
виробництво рекламних відеосюжетів, що
було зумовлено необхідністю надати ВАТ
«Тернопільобленерго»ті послуги, які
його цікавили - щодо доступного та
інформативного повідомлення якомога
більшої кількості населення області з
питань діяльності товариства. Кінцевий
результат послуг було зафіксовано у
відповідних актах, які містять
інформацію щодо кількості та
тривалості відповідних інформаційних
повідомлень. Враховуючи
вищезазначене, перевіряючими зроблено
безпідставні висновки, що будь-які інші
послуги, вказані у предметі договорів
не надавалися або, очевидно, на погляд
перевіряючих повинні були надаватися
товариству безоплатно.

Виходячи з викладеного, в даному
випадку ВАТ
«Тернопільобленерго»виконувало свої
договірні зобов'язання, які
безпосередньо стосувалися
господарської діяльності товариства
та були спрямовані на створення
позитивного ділового іміджу та
посилення авторитету
отергопостачального підприємства
серед споживачів області, що повинно
було забезпечити належний рівень
виконання ними договірних зобов'язань
по оплаті купленої електроенергії,
зменшення випадків порушень правил
користування електроенергії, що
позитивно позначилося на зменшенні
комерційних втрат електроенергії.

Таким чином, вимоги про відшкодування
коштів в сумі 1745772,72 грн., викдадені в п.5
вимог із зазначеного питання зроблено
також без дотримання встановленого
законодавством порядку.

Суд вважає також за необхідне
зазначити, що позивач належить до
суб'єктів приватного права та здійснює
свою діяльність на базі майна
приватної форми

власності і відповідно не є суб'єктом
державного сектору економіки.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні»від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ
головним завданням Державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів всіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно.

Судом встановлено, що перелік суб'єктів
господарювання, щодо яких органи
державної контрольно-ревізійної
служби мають повноваження проводити
ревізію фінансово-господарської
діяльності згідно ч. 1 ст.2 Закону
України № 2939-ХІІ є вичерпним та
розширеному тлумаченню на думку суду
не підлягає.

Відповідно, проведення відповідачем
ревізії господарської діяльності ВАТ
«Тернопільобленерго»як суб'єкта
державного сектору економіки не
відповідає положенням ст.1 ст. 2 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні», а тому КРУ в Тернопільській
області не мало правових підстав для
проведення ревізії
фінансово-господарської діяльності
даного суб'єкта господарювання.

Проте, з врахуванням того, що позивачем
було допущено перевіряючих до
перевірки, а правомірність дій КРУ в
Тернопільській області не була
предметом оскарження, суд при розгляді
даної справи, як описано вище, надавав
оцінку встановленим ревізією
порушенням та правомірності вимог КРУ
в Тернопільській області.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З врахуванням вищенаведеного, суд
приходить до переконання, що
відповідачем не доведено
правомірності оскаржуваних вимог та
надані докази цього не підтверджують.

Відповідно п.2 вимог
контрольно-ревізійного управління в
Тернопільській області від 17 серпня 2011
року №19-05-12-18/4588 в частині
відшкодування коштів шляхом
повернення коштів в сумі 435 270, 67 грн.
шляхом повернення коштів або виконання
відповідного обсягу робіт з наступних
підрядників: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Професіонал»на загальну суму 9 942 грн.;
приватного підприємства
«Енергоконструкція»на загальну суму 53
205, 60 грн.; приватного підприємства
«Елітар»на загальну суму 298 920, 40 грн.;
приватного підприємства «ДеЛО»на
загальну суму 73 202, 67 грн. та п.п. 3, 4, 5 є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Разом з тим суд вважає, що з
урахуванням положень ст.162 КАС України,
не підлягають до задоволення позовні
вимоги в частині визнання протиправним
п. 2 вимог щодо відшкодування коштів
шляхом повернення коштів в сумі 47174,00
грн. або виконання відповідного обсягу
робіт з наступних підрядників:
товариства з обмеженою
відповідальністю «АСТ-Технології»на
загальну суму 3 942,00 грн.; приватного
підприємства «Сільенерго»на загальну
суму 43228,00 грн., оскільки позивачем не
доведено та наданими документами не
підтверджено достовірність обсягу,
виду та якості виконання проведених
операцій та розрахунків із
товариством.

Крім того, суд використовуючи право
надане ч.2 ст.11 КАС України, частково
виходить за межі позовних вимог і
вважає, що з метою повного захисту прав
та інтересів позивача слід визнати
протиправним та скасувати також п.4
вимог КРУ в Тернопільській області від
17 серпня 2011 року №19-05-12-18/4588.

До такого висновку суд прийшов з
врахуванням того, що як зазначалося
вище ВАТ «Тернопільобленерго не було
допущено порушень положень Постанови
Кабінету Міністрів України № 921 від
17.10.2008 р. та ст.2 Закону України «Про
здійснення державних закупівель»№ 2289
від 01.06.2010 р.

За наведених обставин, позовні вимоги
в повному обсязі не підтверджені
належними та допустимими доказами, а
тому позов підлягає до задоволення
частково.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати п.п.
3, 4, 5 вимог контрольно-ревізійного
управління в Тернопільській області
від 17 серпня 2011 року №19-05-12-18/4588.

Визнати протиправним та скасувати п. 2
вимог контрольно-ревізійного
управління в Тернопільській області
від 17 серпня 2011 року №19-05-12-18/4588 в
частині відшкодування коштів шляхом
повернення коштів в сумі 435 270, 67 грн.
шляхом повернення коштів або виконання
відповідного обсягу робіт з наступних
підрядників:

- Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Професіонал»на загальну суму 9 942 грн.;

- приватного підприємства
«Енергоконструкція»на загальну суму 53
205, 60 грн.;

- приватного підприємства «Елітар»на
загальну суму 298 920, 40 грн.;

- приватного підприємства «ДеЛО»на
загальну суму 73 202, 67 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції, який ухвалив
постанову. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу (оголошення вступної та
резолютивної частини постанови), а
також: прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 3 жовтня 2011 року.

Головуючий суддя
Осташ А. В.

копія вірна

Суддя
Осташ А. В.