Справа № 665/50/13-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 665/50/13-а

Категорія: 10.4.1 Головуючий в 1 інстанції:
Томашевський В.А.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В.,
Танасогло Т.М.,

за участю секретаря - Фуртуни І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Чаплинського районного суду
Херсонської області від 21 серпня 2013
року, у справі за позовом Прокурора
Чаплинського району Херсонської
області в інтересах Чаплинського
районного центру зайнятості
Херсонської області до ОСОБА_1 про
стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Чаплинського районного
суду Херсонської області від 21 серпня
2013 року задоволено позов та стягнуто з
відповідача незаконно отриману
допомогу по безробіттю, у розмірі 6877,71
грн.

Не погоджуючись з прийнятим
судовим рішенням відповідачем подано
апеляційну скаргу, з якої вбачається
про порушення судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, а тому просить скасувати рішення
суду першої інстанції та винести нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що висновок суду
першої інстанції не відповідає
фактичним обставинам справи, так як
відповідач, в період отримання
допомоги по безробіттю, фактично не
займався підприємницькою діяльністю
та не отримував доходів, а тому
допомогу по безробіттю ним отримано
правомірно.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а судове рішення -
скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що з 19.07.2007 року по 22.07.2008
року відповідач перебував на обліку у
центрі зайнятості та отримував
допомогу по безробіттю, на загальну
суму 6877,71 грн.

У серпні 2010 року позивачу стало
відомо, що відповідач зареєстрований
як фізична особа - підприємець 09.06.1998
року та лише 02.09.2010 року вчинено запис
про державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця.

За наслідком встановлених
обставин судом першої інстанції
зроблено висновок, що оскільки у
вказаний період відповідач
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності - останній
не мав права на отримання вказаної
допомоги, а тому вимоги позивача є
обґрунтованими.

Судова колегія погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Згідно вимог ст.43 Закону України
«Про зайнятість населення», не можуть
бути визнані безробітними громадяни,
які займаються трудовою,
підприємницькою та іншою діяльністю. В
Україні до зайнятого населення
належать громадяни, які самостійно
забезпечують себе роботою, включаючи
підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною та іншою діяльністю.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Судовою колегією встановлено, що в
період з 19.07.2007 року по 22.07.2008 року
відповідач перебував на обліку в
центрі зайнятості, отримував допомогу
по безробіттю і в той же час перебував
на обліку як фізична особа -
підприємець у період до 02.09.2010 року.

При поданні документів до Центру
зайнятості відповідачем підписано
заяву про те, що на даний момент він не
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності (а.с.8), що не
відповідало дійсності.

З огляду на вищевикладене судова
колегія приходить до висновку, що
оскільки відповідачем, при подані до
РЦЗ заяви, надано недостовірні
документи та під час отримання
допомоги, він мав статус фізичної
особи-підприємця, то останнім
незаконно отримано допомогу по
безробіттю за весь період перебування
на обліку, а оскільки суму коштів
відповідачем добровільно не повернуто
- вони підлягають стягненню у
примусовому порядку.

Колегія суддів не погоджується з
думкою апелянта, що неотримання
фактичних доходів від підприємницької
діяльності дає право на отримання
допомоги по безробіттю, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців», фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Згідно п.1 ст.4 даного Закону -
державна реєстрація юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців це
засвідчення факту створення або
припинення юридичної особи,
засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.15 ст.47
вищевказаного Закону - дата внесення до
Єдиного державного реєстру запису про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем є датою
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем.

З огляду на вищезазначене судова
колегія приходить до висновку, що датою
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем - є дата внесення
до ЄДР відповідного запису. Оскільки на
момент звернення відповідача до центру
зайнятості, до ЄДР такого запису не
внесено - останній вважався
працевлаштованим та не мав права на
отримання статусу безробітного.

Посилання апелянта на пропуск
позивачем строку звернення до суду не
приймається судовою колегією до уваги,
оскільки про порушення своїх інтересів
позивач дізнався 18 серпня 2010 року, що
підтверджено відповідним актом
розслідування страхових випадків
(а.с.5), а тому останній вчасно звернувся
до суду у вересні 2010 року.

Разом з тим, судова колегія звертає
увагу на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.18 КАС України -
окружним адміністративним судам
підсудні адміністративні справи, у
яких однією зі сторін є орган державної
влади, інший державний орган, орган
влади Автономної Республіки Крим,
обласна рада, Київська або
Севастопольська міська рада, їх
посадова чи службова особа, крім
випадків, передбачених цим Кодексом, та
крім справ з приводу їхніх рішень, дій
чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС
України - підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглянув справу.

Судовою колегією встановлено, що
позивачем у справі є орган державної
влади - Чаплинський РЦЗ.

Колегія вважає, що оскільки
стороною у справі є орган державної
влади, то вказаний спір, на підставі ч.2
ст.18 КАС України, належить розглядати
окружному адміністративному суду.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів приходить до висновку, що
Чаплинським районним судом
Херсонської області, як місцевим
адміністративним судом, порушено
вимоги ст.18 КАС України щодо предметної
підсудності адміністративних справ, що
призвело до розгляду справи не
уповноваженим судом та є підставою для
скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
при вирішенні справи допустив
порушення норм процесуального права,
що є підставою для скасування
оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.185, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Чаплинського районного
суду Херсонської області від 21 серпня
2013 року скасувати та прийняти по справі
нову постанову, якою позов Прокурора
Чаплинського району Херсонської
області в інтересах Чаплинського
районного центру зайнятості
Херсонської області до ОСОБА_1 про
стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Чаплинського районного центру
зайнятості Херсонської області,
грошові кошти, у сумі 6877,71 гривні.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом 20 днів, після набрання нею
законною сили до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.В. Яковлєв

Судді:
А.В. Бойко

Т.М. Танасогло