Справа № 2103/2-а-782/2011
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

27 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2103/2-а-782/2011

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Мамаєв В.А.

Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Вербицької Н.В.,

Федусика
А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Херсонській
області на ухвалу Великолепетиського
районного суду Херсонської області від
25 лютого 2014р. по справі за поданням
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області про зміну способу
виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014р. Головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
Херсонській області звернувся в суд із
поданням про зміну способу виконання
рішення суду по справі №2103/2а-782/2011,
шляхом стягнення з Головного
управління Пенсійного фонду України в
Херсонській області на користь ОСОБА_2
доплату до пенсії в сумі 3247,79грн.

В обґрунтування вимог зазначено, що
боржником по справі виконано рішення в
частині здійснення нарахування, проте
в частині виплати боргу не виконано, у
зв'язку з припиненням державного
бюджетного фінансування на проведення
виплат.

Ухвалою Великолепетиського
районного суду Херсонської області від
25 лютого 2014р. подання задоволено.

Змінено порядок та спосіб виконання з
«зобов'язати Головне управління
Пенсійного Фонду України в Херсонській
області виплатити ОСОБА_2 суму
недоплаченої пенсії, нарахованої
виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством
відповідно до ч.3 ст.43 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції ЗУ від 04 квітня 2006р.
№3591-IV, з 19.06.2011р. по час винесення
судового рішення» на «стягнути з
Головного управління Пенсійного Фонду
України в Херсонській області на
користь ОСОБА_2 суму недоплаченої
пенсії, нарахованої виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, установлених законодавством
відповідно до ч.3 ст.43 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції ЗУ від 04 квітня 2006р.
№3591-IV, з 19.06.2011р. по час винесення
судового рішення, в розмірі 3247,79 грн.».

В апеляційній скарзі апелянт
просить ухвалу суду скасувати та
винести нову ухвалу, якою відмовити у
задоволенні подання, посилаючись на
порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у
відповідності до п.1 ч.1 ст.197 КАС
України, апеляційну скаргу можливо
розглянути в порядку письмового
провадження, оскільки в матеріалах
справи достатньо доказів для вирішення
справи по суті.

Розглянувши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла до висновку про
задоволення апеляційної скарги, з
наступних підстав.

За правилами п.6 ч.1 ст.199 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду і постановити
нову ухвалу.

Задовольняючи подання ДВС, суд
першої інстанції виходив з того, що є
обставини, що роблять виконання
рішення суду неможливим, оскільки
боржником нараховано позивачу пенсію у
розмірі 3247,79грн. за постановою суду, яка
фактично не виконана в частині виплати
вказаних коштів, у зв'язку з
відсутністю фінансування. Державний
виконавець позбавлений засобів для
примусового виконання постанови, а
запропонований спосіб виконання
постанови шляхом стягнення відповідає
встановленим обставинам справи,
спрямований на захист порушених
конституційних прав стягувача, не
змінює змісту зобов'язання, а тому
відповідно до ст.263 КАС України є всі
підстави для задоволення подання.

Вирішуючи вимоги державного виконавця,
судова колегія вважає, що суд першої
інстанції неправильно застосував
норми процесуального та матеріального
права, у зв'язку з чим помилково
задовольнив подання та змінив порядок
виконання судового рішення, шляхом
стягнення вказаних коштів.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Великолепетиського
районного суду Херсонської області від
13.01.2012р. (а.с.23-25), яка змінена ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.04.2013р.
(41-43), зобов'язано Головне управління
ПФУ в Херсонській області виплатити
ОСОБА_2 суму недоплаченої пенсії,
нарахованої виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, установлених законодавством
відповідно до ч.3 ст.43 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції ЗУ від 04 квітня 2006р.
№3591-IV, з 19.06.2011р. по час винесення
судового рішення».

За приписами п.2 ч.4 ст.105 КАС України,
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п.2 ч.2 ст.162 КАС України).

Аналізуючи постанову
Великолепетиського районного суду
Херсонської області від 13.01.2012р. та
наведені процесуальні норми можливо
зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
судовим рішенням, виходили із позовних
вимог, з якими звернувся позивач за
захистом своїх порушених прав, як одним
із видів захисту. Тобто позивач
звернувшись із вимогами про
зобов'язання УПФ виплатити певну суму,
тим самим обравши відповідний вид
захисту.

Отже, в поданій заяві позивач фактично
просив змінити не спосіб виконання
постанови суду, а судове рішення по
суті позовних вимог і вирішити
додаткову позовну вимогу про стягнення
коштів, яка не була предметом розгляду
та дослідження адміністративного суду
під час прийняття цієї постанови. В
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст.198, ст.223 КАС України).

Задовольняючи подання про зміну
способу виконання судового рішення суд
першої інстанції, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, ч.1 ст.263 КАС України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також, колегія суддів наголошує, що
«захист порушеного права у судовому
рішенні» і «спосіб виконання судового
рішення» не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваної ухвали суду першої
інстанції свідчить про те, що суд
першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Таким чином, колегія суддів вважає
подання про зміну способу і порядку
виконання рішення суду безпідставною,
а ухвалу Великолепетиського районного
суду Херсонської області від 25 лютого
2014р. необґрунтованою та такою, що
підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись п.6
ч.1 ст.199, ст.202, п.4 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254
КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Херсонській області - задовольнити.

Ухвалу Великолепетиського
районного суду Херсонської області від
25 лютого 2014р. - скасувати.

Прийняти по справі нову ухвалу,
якою у задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.М. Градовський

Судді:
Н.В. Вербицька

А.Г. Федусик