Справа № 826/5729/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2014 року 12:36 № 826/5729/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Гарника К.Ю., при
секретарі судового засіданні
Непомнящій О.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_2 до третя особа
Державного реєстратора Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Тамаєвої В.Р.
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у місті Києвіпро
визнання протиправним та скасування
рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач)
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Державного реєстратора Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Тамаєвої В.Р. (далі по
тексту - відповідач), за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у місті
Києві в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Державного реєстратора
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Тамаєвої
В.Р. № 5031555 від 15 серпня 2013 року «Про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень»;

- зобов'язати Державного реєстратора
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Тамаєву
Валентину Русланівну повторно
розглянути заяву ОСОБА_2 про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень № 1977862
від 12 липня 2013 року щодо
реєстрації права власності на нерухоме
майно - 1/6 частини квартири № 14, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

У судовому засіданні 15 травня 2014 року
позивач підтримала позовні вимоги,
просила суд задовольнити їх в повному
обсязі. В обґрунтування правової
позиції зазначила, що рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 20 січня 2014 року № 10097749 є
протиправним, оскільки недоліки,
зазначені в рішення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень від 15 серпня 2013 оку
№ 5031555 усунуті позивачем.

Представник відповідача у судовому
засіданні адміністративний позов не
визнала, з посиланням на
безпідставність позовних вимог
просила суд відмовити у їх задоволенні.
Мотивуючи письмові заперечення
зазначено, що позивачем не надано
документів на підтвердження розміру
квартири, у зв'язку з чим позивачу
відмовлено у реєстрації права
власності на майно.

Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що 12 липня
2013 року позивач звернулась із заявою
про державну реєстрацію права
власності на нерухомого майна, а саме 1/6
частини квартири АДРЕСА_1, до якої
надала оригінал квитанції №ФН,
оригінал квитанції № ФН, оригінал
картки прийому заяви, копію паспорту
ОСОБА_2, копію картки фізичної особи -
платника податків ОСОБА_2, копію
свідоцтва про право на спадщину, копію
технічного паспорту.

Аналогічний перелік документів
міститься в обліковій справі № 1977862,
копія якої приєднана до матеріалів
справи, та не спростовано позивачем,
тому в суду не виникає сумніву щодо
достовірності цих фактів та
добровільності їх визнання.

Разом з тим, рішенням Державного
реєстратора Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у місті
Києві Тамаєвої В.Р. від 15 серпня 2013 року
№ 5031555 зупинено розгляд заяви ОСОБА_2
про реєстрацію права власності на
квартиру, що розташована АДРЕСА_1. Як
підставу для зупинення розгляду заяви
зазначено - відсутність необхідних
документів, що підтверджують площу
квартири.

Позивачем у судовому засіданні
зазначено та не спростовано
представником відповідача, що ОСОБА_2
на вимогу рішення про зупинення
розгляду заяви надано оригінал
технічного паспорту.

Проте, рішенням Державного реєстратора
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві
Тамаєвої В.Р. від 20 січня 2014 року № 10097749
відмовлено у державній реєстрації
права оскільки заявником у п'ятиденний
строк не усунено обставин, що були
підставою для прийняття рішення про
зупинення розгляду заяви.

Обґрунтовуючи відмову зазначено, що
заявником було надано оригінал
технічного паспорту, виданого органом
приватизації державного житлового
фонду, згідно якого розмір загальної
площі суперечить розміру загальної
площі згідно Свідоцтва на спадщину за
законом. А також було надано, копію
технічного паспорту, виданого 10
вересня 2012 року КП «Київське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна», оригінал якого не
було надано, як було зазначено у
рішенні про зупинення.

Закон України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (у редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до статті 16 цього Закону
заява про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень подається до органу
державної реєстрації прав у паперовій
або електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом.

Якщо об'єкт нерухомого майна
розміщений у межах території, на якій
діють два і більше органів державної
реєстрації прав, заява про державну
реєстрацію прав подається до одного з
таких органів на вибір заявника.

Заява про державну реєстрацію прав
власності, реєстрація яких проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, під час
вчинення нотаріальної дії з нерухомим
майном, об'єктом незавершеного
будівництва подається нотаріусу, який
вчиняє таку дію.

Відповідно до частини 3 цієї статті
разом із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень у
паперовій формі подаються оригінали
документів, необхідних для державної
реєстрації прав та їх обтяжень, їх
копії, засвідчені в установленому
порядку.

У разі подання заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень в
електронній формі подаються оригінали
електронних документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, або електронні копії
оригіналів документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, виготовлені шляхом
сканування таких документів у
паперовій формі.

Як видно з матеріалів справи, 12 липня 2013
року позивач звернулась із заявою про
державну реєстрацію права власності на
нерухомого майна, а саме 1/6 частини
квартири АДРЕСА_1, до якої надала
оригінал квитанції №ФН, оригінал
квитанції № ФН, оригінал картки
прийому заяви, копію паспорту ОСОБА_2,
копію картки фізичної особи - платника
податків ОСОБА_2, копію свідоцтва про
право на спадщину, копію технічного
паспорту.

Згідно статті 5 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (у
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) якщо
законодавством передбачено прийняття
в експлуатацію об'єкта нерухомого
майна, державна реєстрація прав на
такий об'єкт проводиться після
прийняття його в експлуатацію в
установленому законодавством порядку.

Як зазначено відповідачем та не
спростовано позивачем, заявником було
надано копію технічного паспорта від 10
вересня 2012 року, але не надано
оригіналу зазначеного техпаспорта.
Тому державним реєстратором було
зупинено розгляд заяви та надано
термін для усунення обставин, що були
підставою для зупинення розгляду
заяви. Саме після завершення
п'ятиденного строку, державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Тамаєвою В.Р. було прийнято рішення про
відмову.

При цьому, підставою для відмови у
проведенні реєстрації зазначено
розбіжності у розмірі загальної площі
нерухомого майна, зокрема,
відповідачем у спірному рішенні
зазначено, що Заявником було надамо
оригінал технічного паспорту, виданого
органом приватизації державного
житлового фонду, згідно якого розмір
загальної площі суперечить розміру
загальної площі згідно Свідоцтва про
право на спадщину за законом.

Підсумовуючи викладене, з огляду на
вищевстановлені обставини, суд дійшов
висновку про правомірність дій та
рішення Державного реєстратора
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві
Тамаєвої В.Р. відтак, адміністративний
позов в цій частині не підлягає
задоволенню.

Також, вирішуючи справу в частині
вимоги про зобов'язання Державного
реєстратора Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Тамаєву Валентину Русланівну повторно
розглянути заяву ОСОБА_2 про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень № 1977862
від 12 липня 2013 року щодо реєстрації
права власності на нерухоме майно - 1/6
частини квартири АДРЕСА_1 суд зазначає
наступне.

За своєю правовою природою, відповідно
до норм чинного законодавства,
повноваження відповідача щодо
державної реєстрації прав та їх
обтяжень є дискреційним повноваженням
та виключною компетенцією
уповноваженого органу, в даному
випадку - Державного реєстратора
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві.

Як випливає зі змісту Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2
стосовно здійснення адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої Комітетом
Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду -тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим ч.3 ст.2 КАС України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання прав та вимог
законодавства, інакше було б порушено
принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя.

Таким чином, позовна вимога про
зобов'язання Державного реєстратора
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Тамаєву
Валентину Русланівну повторно
розглянути заяву ОСОБА_2 про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень № 1977862
від 12 липня 2013 року щодо реєстрації
права власності на нерухоме майно - 1/6
частини квартири АДРЕСА_1 розцінюється
Окружним адміністративним судом м.
Києва саме втручанням в дискреційні
повноваження відповідача та виходить
за межі завдань адміністративного
судочинства, а тому, на думку суду,
задоволена бути не може.

Крім цього, суд наголошує, що за
положенням Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (у
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин та на момент
вирішення справи по суті) не
встановлюють обмежень щодо повторного
звернення позивача із аналогічною
заявою до державного реєстратора.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем
доведена правомірність та
обґрунтованість спірного рішення з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи за межі
позовних вимог та з системного аналізу
положень законодавства України та
доказів, наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов ОСОБА_2 не
підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 відмовити в повному
обсязі.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник