Справа № 872/16274/13
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2014 рокусправа № 804/12911/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної
Л.П. (допопвідач),

суддів: Дурасової
Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря - Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
29.10.2013 р.

у справі № 804/12911/13-а

за позовом ОСОБА_1

до відповідача-1: Дніпропетровського
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області

відповідача -2: Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області

про: зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Дніпропетровського міського
управління юстиції, в якому просив
визнати нечинним та скасувати рішення
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень державного
реєстратора прав на нерухоме майно
ОСОБА_2 № 3926226 від 12.07.2013р.; зобов'язати
Реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції зареєструвати за
ОСОБА_1 право власності на нежитлові
приміщення АДРЕСА_1, загальною площею
133.8 кв.м., а у житловому будинку літ.А-7,
згідно технічного паспорту КП «ДМБТІ2
від 20.02.2013р.; зобов'язати Реєстраційну
службу Дніпропетровського міського
управління юстиції вилучити запис про
арешт № 7114866, в частині нежитлового
приміщення № 55 будинку АДРЕСА_1,
загальною площею 127,1 кв.м. у Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна та запис про арешт,
перенесений до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15.10.2013р. у
якості другого відповідача у справі
залучено Реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області .

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
29.10.2013 р. у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Суд дійшов висновку, що рішення
суб'єкта владних повноважень від 12.07.2013
року про відмову в реєстрації права
власності відповідає вимогам статті 2
Кодексу адміністративного
судочинства України, а тому є
правильним і обґрунтованим, та не
підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про вилучення
запису про арешт, наявного у Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, № 7114866 в частині
нежитлового приміщення АДРЕСА_1, та
запису про арешт, перенесеного до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, суд зазначив, що заява
про зняття обтяжень повинна бути
подана безпосередньо особою, яка є
обтяжувачем, а відповідно до довідки з
єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна на нежитлове
приміщення АДРЕСА_1, обтяжувачем є
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська.

Отже, державний реєстратор діяв на
виконання вимог чинного законодавства,
із дотриманням порядку проведення
реєстраційних дій, а тому підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції, позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, у якій,
посилаючись на неповне зясування
судом обставин справи, невідповідність
рішення суду обставинам справи та
порушення норм матеріального права,
просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 29.10.2013 р.,
винести нову, якою задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим,
що на підставі договору купівлі-
продажу нерухомого майна від 12.01.2010
року, згідно умов якого позивач придбав
у Приватного підприємства "Дока" нежиле
приміщення АДРЕСА_1, він звернувся до
державного реєстратора Реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції з заявою, в якій
просив зареєструвати право власності
на об'єкт нерухомості. 12.07.2013 року
позивач отримав рішення державного
реєстратора про відмову в реєстрації
права власності на зазначений об'єкт
нерухомого майна, обгрунтовану
наявністю чинного запису про обтяження
нерухомого майна на підставі ухвали
Бабушкінського районного суду від 24.04
.2008р..

Позивач зазначає, що оскільки
ухвалою Бабушкінського районного суду
від 16.12.2008 року заходи по забеспеченню
позову у виді арешту на приміщення було
скасовано, наявність у відповідних
реєстрах записів про обтяження майна, з
приводу реєстрації якого подано позов,
є наслідком помилки чи недбалості, що
мали місце при реформуванні порядку
ведення реєстрів нерухомого майна та
зміни суб'єктів ведення реєстрів.

Позивач також вказує, що відповідно
до ч.4 ст.9 Закону «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державний
реєстратор самостійно приймає
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень або відмову в такій
реєстрації. Втручання будь-яких
органів, посадових і службових осіб,
громадян та їх об'єднань у діяльність
державного реєстратора, пов'язану з
проведенням державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

З огляду на наведену правову норму,
питання проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень
відноситься до виключної компетенції
державного реєстратора. Отже,
посилання суду на те, що Бабушкінський
районний суд повинен знову подати
заяву про зняття обмежень не
відповідає дійсності, оскіьки суд не
може перебирати на себе функції органу,
якому надано такі виключні
повноваження, тобто функцію власника
майна чи державного реєстратора.

Виходячи з зазначеного, особа, що
подала апеляційну скаргу, вказує, що у
державного реєстратора були відсутні
підстави приймати рішення про відмову
у державній реєстрації прав на
нежитлове приміщення з посиланням на
наявність скасованого раніше запису
про наявність обтяжень.

Заперечень на апеляційну скаргу до
суду не надійшло.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача вимоги та доводи
апеляційної скарги підтримали.

Представники відповідачів у судове
засідання не з'явились, про час і місце
судового розгляду учасники
повідомлені належним чином.

Заслухавши позивача, представника
позивача, дослідивши апеляційну
скаргу, інші матеріали справи,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню, виходячи з
такого.

В судовому засідання встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
20.06.2013 року позивач в установленому
порядку подав до органу ведення
Державного реєстру прав заяву про
здійснення державної реєстрації права
власності на нежитлове приміщення
АДРЕСА_1, на підставі договору
купівлі-продажу нерухомого майна від
12.01.2010 року.

12.07.2013 року державним реєстратором прав
на нерухоме майно ОСОБА_3 Реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області було прийнято рішення № 3926226
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень на об'єкт
нерухомого майна (АДРЕСА_1, з
посиланням на статтю 24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» та
підпункти 16, 23 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, оскільки у єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна міститься запис про арешт
зазначеної нерухомості.

Як свідчать матеріали справи, позов
включає вимоги про скасування
названого рішення державного
реєстратора № 3926226, вимоги щодо
здійснення відповідачем-2
реєстраційних дій, з приводу яких
подано заяву позивача від 20.06.2013р., та
дій щодо вилучення відповідачем-2 із
державних реєстрів записів про
обтяження майна.

Названі позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з такого.
Правовідносини, які виникли між
сторонами у даній справі врегульовані
нормами Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №
1952 (далі - Закон України № 1952) та
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 р. №
703 (далі - Порядок).

Відповідно до підпункту 5 пункту 12
Порядку заяви про державну реєстрацію
і документи, що додаються до неї,
підлягають розгляду державним
реєстратором, який встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо відомостей
про нерухоме майно, речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах.

Згідно до норм ч.4 ст.9 Закону «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації. Втручання
будь-яких органів, посадових і
службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

З огляду на наведену правову норму,
питання проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень
відноситься до виключної компетенції
державного реєстратора.

Відповідно до норм ч.2 ст.30 Закону
№ 1952 дії або бездіяльність державного
реєстратора, державного кадастрового
реєстратора, нотаріуса, державного
виконавця можуть бути оскаржені до
суду.

Отже, державний реєстратор відповідно
до норм ст.ст.9, 30 Закону «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» відноситься до
суб'єктів владних повноважень та є
посадовою особою, рішення та дії
(бездіяльність) якої можуть бути
оскаржені у судовому порядку.

Як свідчать матеріали справи,
відповідачами у справі визначено
Дніпропетровське міське управління
юстиції у Дніпропетровській області та
Реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області .

В той же час, згідно змісту позовної
заяви та апеляційної скарги, позивачем
заявлено вимоги про скасування рішення
державного реєстратора та про вчинення
дій, що відносяться до компетенції
останнього. Зазначена посадова особа
відповідно до норм ст.ст.2,3, 48 КАС
відноситься до суб'єктів владних
повноважень та наділена самостійною
процесуальною правоздатністю та
процесуальною дієздатністю.

Матеріали справи також свідчать, що
названу посадову особу не залучено до
участі у розгляді справи у якості
відповідача.

Виходячи з норм ст. 55 КАС України , які
передбачають можливість залучення до
участі у справі належних відповідачів
лише до винесення судового рішення, суд
апеляційної інстанції не наділений
відповідними повноваженнями.

Отже, вимоги позивача стосовно рішення
та дій (бездіяльності) державного
реєстратора, звернуті до інших осіб, не
можна визнати законними та
обґрунтованими, що виключає підстави
для задоволення позову.

Щодо позовної вимоги про вилучення
запису про арешт № 7114866, наявного у
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, та запису
про арешт, перенесеного до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
слід також зазначити наступне.

Діючим законодавством не передбачено
вилучення із державних реєстрів
записів про державну реєстрацію
обтяжень. Відповідно до п.9 ст.16 Закону
№ 1952 у випадках, передбачених
законодавством, проводиться державна
реєстрація припинення обтяження, запис
про яку вноситься до реєстру
уповноваженою посадовою особою.

Відповідно до ч.1 ст.202 КАС підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи.

Виходячи з викладеного та враховуючи,
що судом першої інстанції не з'ясовано
обставини справи щодо особи, рішення та
дії якої оскаржуються, названу особу не
залучено до участі у справі у якості
відповідача, апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, постанову суду
першої інстанції - скасувати. В той же
час, у задоволенні позовних вимог,
звернутих до інших осіб, слід
відмовити, оскільки вони не
відповідають нормам ст.30 Закону «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
29.10.2013 р. скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційна скарга на судове
рішення подається протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, крім випадків, передбачених
цим Кодексом, а в разі складення
судового рішення в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення судового рішення в
повному обсязі.

(Рішення суду виготовлено у повному
обсязі 22.05.2014р.)

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко