Справа № 806/2132/14
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
Житомир справа № 806/2132/14

час прийняття: 13 год. 05 хв.
категорія 11.5

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лавренчук О.В.,

за участі секретаря Бортнік О. Г.,

за участі представника позивача
Шатківської А. А.,

за участі представника відповідача
Заборчук К. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області до
Корольовського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції про
визнання дій неправомірними та
скасування постанови ВП №36211301 від
06.12.2013 р., зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Житомирська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області (далі - Житомирська ОДПІ)
звернулась до суду з позовом до
Корольовського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції (далі -
Корольовський ВДВС), в якому просить
визнати незаконною та скасувати
постанову ВП № 36211301 державного
виконавця Корольовського ВДВС від
06.12.2013 року про повернення виконавчого
документа стягувачеві та зобов'язати
відповідача прийняти до виконання
виконавчий лист №79/13 від 10.01.2013року.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач
зазначає, що відповідачем незаконно
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві
оскільки лист Вищого
адміністративного суду України №
1484/12/13-13 від 24.10.2013 року носить
рекомендаційний характер.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала заявлені позовні
вимоги з підстав викладених в позовній
заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечувала проти
заявлених позовних вимог з підстав
викладених в письмових запереченнях,
зауважив, що Податковим кодексом
України визначено інший порядок
виконання судових рішень щодо
стягнення боргу з юридичних осіб.

Дослідивши письмові докази, наявні в
матеріалах справи, письмові
заперечення відповідача, суд приходить
до висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Позивач визначає, що п. 9 ч.1 ст. 47, ст. 50
Закону України "Про виконавче
провадження", на який посилається
державний виконавець передбачено, що
повернення виконавчого документа
стягувачеві здійснюється у разі
наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження. Під іншими
обставинами державний виконавець
розуміє роз'яснення інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України № 1484/12/13-13 від 24.10.2013 року, який
несе лише інформаційний характер.

Судом встановлено, що після набрання
законної сили постанови Житомирського
окружного адміністративного суду від 01
жовтня 2012 року позивачу було видано
виконавчий лист №79/13, який в подальшому
було направлено до Корольовського
ВДВС.

Згідно інформації, яка вказана на
штампі вхідної кореспонденції
Житомирської ОДПІ оскаржувану
постанову позивач отримав 22 квітня 2014
року та оскаржив її в судовому порядку
з дотриманням строків звернення до
суду.

З мотивувальної частини постанови
державного виконавця вбачається, що
підставою для її винесення стало:

- Податковий кодекс України, який
набрав чинності 01 січня 2011 року, в якому
встановлено особливий порядок
виконання судових рішень про стягнення
коштів з платника податків у рахунку
погашення податкового боргу. Органами
стягнення за такими рішеннями, які
здійснюють процедуру їх примусового
виконання, є контролюючі органи в
розумінні Податкового кодексу України.
При цьому, органи державної виконавчої
служби до цієї процедури не
долучаються. Таким чином, після
набрання чинності новим Податковим
кодексом України, тобто після 1 січня 2011
року, не підлягають виконанню органами
державної виконавчої служби виконавчі
документи про стягнення податкового
боргу з юридичних осіб;

- інформаційний лист Вищого
адміністративного суду України №
1484/12/13-13 від 24.10.2013 року;

- Закон України " Про виконавче
провадження".

Суд погоджується з такими висновками
відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
№ 1484/12/13-13 від 24.10.2013 року,
зазначено, що згідно пункту 95.3 статті 95
Податкового кодексу України, стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Із змісту наведеної законодавчої норми
випливає, що Податковим кодексом
України встановлено особливий порядок
виконання судових рішень про стягнення
коштів з платника податків у рахунок
погашення податкового боргу. Органами
стягнення за такими рішеннями, які
здійснюють процедуру їх примусового
виконання, є контролюючі органи в
розумінні Податкового кодексу України.

У відповідності до п. 41,1 ст. 41
Податкового кодексу України,
контролюючими органами є органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.

Отже, чинне законодавство передбачає
окремий порядок примусового виконання
судових рішень про стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу.
При цьому органи державної виконавчої
служби до цієї процедури не
залучаються. Як випливає з наведених
норм, немає підстав для відкриття
виконавчого провадження в порядку,
передбаченому Законом України від 21.04.99
N 606-XIV "Про виконавче провадження".

Отже, процедура погашення податкового
боргу є самостійною процедурою, яка
регулюється окремими нормами, а саме
Податковим кодексом України, а не
законодавством про виконавче
провадження.

Таким чином, після набрання чинності
Податковим кодексом України, а саме
після 01 січня 2011 року, не підлягають
виконанню органами державної
виконавчої служби виконавчі документи
про стягнення податкового боргу з
юридичних осіб.

Судом встановлено, що виконавчий лист
№ 79/13 про стягнення зі Спільного
підприємства у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю "Партнер
"на користь держави в особі Державної
податкової інспекції у м. Житомирі
податкового боргу, виданий 10 січня 2013
року, тобто після набрання законної
сили ст. 95 Податкового кодексу України.

За таких обставин у відповідача
відсутні правові підстави для
виконання зазначеного виконавчого
документа.

З огляду на викладене, державним
виконавцем Корольовського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції, у відповідності до вимог
Закону України "Про виконавче
провадження", правомірно винесено
спірну постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві.

З наведених вище підстав, суд приходить
до висновку про безпідставність
заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

В задоволенні позовних вимог
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області до Корольовського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови ВП №36211301 від 06.12.2013 р.,
зобов'язання вчинити дії, - відмовити.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.В.
Лавренчук