Справа № 522/30583/13-а
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/71/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді -
Домусчі Л.В.,

при секретарі -
Герасименко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Одеської міської ради, третя особа:
Одеська міська рада про визнання
протиправними дій щодо положень п.3
рішення від 27.09.1997 року № 510 та визнання
його не чинним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 09.12.2013 року
звернувся до суду з адміністративним
позовом до виконавчого комітету
Одеської міської ради, третя особа:
Одеська міська рада про визнання
протиправними дій щодо положень п.3
рішення виконавчого комітету Одеської
міської ради «Про результати
інвентаризації пам'ятників
містобудівництва та архітектури м
Одеси» від 27.09.1997 року № 510 та визнання
цього пункту не чинним.

В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач зазначив наступне:
відповідно до Договору купівлі-продажу
№ 1889 від 28.11.2007 року, який був
посвідчений нотаріусом та
зареєстрований у КП «ОМБТІ та РОН»,
йому на праві приватної власності
належить нежиле підвальне приміщення,
площею 72,5 кв.м., яке розташоване в
будинку АДРЕСА_1. 10.10.2013 року з листа КП
«ОМБТІ та РОН» ОМР від 06.08.2013 року за №
5505-12/154, йому стало відомо, що вказаний
житловий будинок в цілому
зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» ОМР
на підставі рішення ВК ОМР від 27.09.1997
року № 510. 27.09.1997 року ВК ОМР було
прийнято рішення за № 510 «Про
результати інвентаризації пам'ятників
містобудівництва та архітектури м.
Одеси», пунктом № 3 якого «МБТІ та РОН»
ОМР було доручено зареєструвати
пам'ятники містобудівництва та
архітектури - об'єкти міської
комунальної власності, що знаходяться
на балансі міських житлово-комунальних
підприємств згідно списку, викладеному
у Додатку № 2 до зазначеного рішення
міськвиконкому. Виконавчий Комітет ОМР
зловживаючи своїми повноваженнями,
щодо оформлення права власності на
об'єкти нерухомого майна, якими він був
наділений на той час, без достатніх
правових підстав пунктом 3 вказаного
рішення оформлює право власності ОМР
на нерухоме майно. З вказаного рішення
випливає, що єдиною підставою
реєстрації права власності ОМР на
об'єкти нерухомості стало їх
знаходження на балансі
житлово-комунальних підприємств.
Рішенням Одеської обласної ради
народних депутатів від 25.11.1991 року №
266-XXI «Про розмежування державного
майна між власністю обласної Ради, міст
обласного підпорядкування і районів
області» було затверджено переліки
державного майна, що передавалося у
власність Одеської обласної ради
народних депутатів та міст обласного
підпорядкування, зокрема місту Одеса.
Вказаними переліками пам'ятки історії
та культури, як окремі об'єкти права
власності до комунальної власності
міст обласного підпорядкування та
районів не передавалися. Також позивач
зазначив, що пізніше на окремі об'єкти
нерухомості, які були включені до
Додатку № 2 рішення ВК ОМР «Про
результати інвентаризації пам'ятників
містобудівництва та архітектури м.
Одеси» № 510 від 27.09.1997 року, Одеською
міською радою були оформлені свідоцтва
про право власності на ці об'єкти
нерухомості, підставою для оформлення
яких стало рішення ВК ОМР «Про
реєстрацію об'єктів комунальної
власності м. Одеси» № 259 від 29.06.2005 року.
Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17.05.2012 року
по справі № 2-а-412/10/1522 визнані
протиправними дії ВК ОМР щодо
оформлення за ОМР свідоцтв про право
власності на 178 об'єктів культурної
спадщини. Постановою Господарського
суду Одеської області від 09.10.2006 року
було визнано не чинним та скасовано
рішення ВК ОМР № 259 від 29.06.2005 року зі
змінами внесеними рішенням ВК ОМР № 395
від 22.08.2006 року в частині включення до
додатку об'єктів нерухомості.
Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 06.02.2007 року
було скасовано постанову
Господарського суду Одеської області
від 09.10.2006 року, а ОМР в позові до ВК ОМР
було відмовлено. Рішення суду
обґрунтовано тим, що зміст спірного
рішення, з урахуванням внесених до
нього змін, носить декларативний
характер і не може вважатися актом,
який породжує у ВК ОМР або будь-якої
іншої особи права на зазначені в ньому
об'єкти нерухомості.

В судове засідання 13.05.2014 року не
з'явився представник позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від
22.02.2014), але надав суду заяву про розгляд
справи за його відсутністю разом з якою
також надав письмові пояснення, згідно
яких просив суд при розгляді справи
прийняти до уваги постанови Одеського
окружного адміністративного суду від
19.12.2012 року та Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24.01.2014 року
по справі за № 2а/1570/331/2011, які є в
єдиному державному реєстрі судових
рішень, якими встановлено, що нерухомі
пам'ятки історії та культури, як окремі
об'єкти права власності та об'єкти
соціальної сфери до комунальної
власності міст обласного
підпорядкування та районів області у
тому числі у комунальну власність
територіальної громади м. Одеси не
передавалися.

В судове засідання не з'явилися
представник відповідача Виконавчого
комітету Одеської міської ради та
представник третьої особи Одеської
міської ради, хоча були повідомлені
належним чином у встановленому порядку
про час, дату та місце судового
засідання, чим позбавили суд
можливості вислухати їх думку по суті.
Заяв про розгляд справи за їх
відсутністю суду не надано.

У відповідності до ст. 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин або без повідомлення
ним про причини неприбуття, справу може
бути вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Дослідивши матеріали справи,
додані до неї документи, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.18 КАС України
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
згідно Договору купівлі-продажу від
28.11.2007 року (а.с.7) купив у ОСОБА_5
нежитлове приміщення, загальною площею
72,5 м.кв., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та відповідно набув право
власності на це приміщення. Зазначений
договір 28.11.2007 року посвідчено
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
та зареєстровано в реєстрі за № 1889. При
цьому в договорі зазначено що
підвальне приміщення не є пам'яткою
історії та архітектури (а.с.7).

З листа КП «БТІ» Одеської міської
ради від 06.08.2013 року Вих. № 5505-12/154, який
міститься в матеріалах справи (а.с.9) та
який був скерований заступнику
начальника юридичного департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради Дорошевій І.С. вбачається,
що вказане вище нежитлове приміщення з
29.11.2007 року та станом на 31.12.2012 року
зареєстровано за ОСОБА_1. Також в листі
зазначено, що житловий будинок АДРЕСА_1
в цілому зареєстрований за Одеською
міською радою (надалі ОМР) на підставі
рішення виконкому ОМР № 510 від 27.09.1997
року.

Рішенням Виконавчого комітету ОМР
№ 510 від 27.09.1997 року прийнято слідуюче:
1.) Визнано незадовільною роботу
управлінь, відділів та комунальних
підприємств міськвиконкому по
інвентаризації, обліку та реєстрації
об'єктів міської комунальної
власності; 2.) Представництву по
управлінню комунальною власністю
спільно з Головним управлінням
архітектури та містобудування до
31.12.1997 року забезпечити оформлення
охоронних зобов'язань по пам'ятникам
містобудування та архітектури, які
були відчужені Представництвом на
користь юридичних та фізичних осіб у
встановленому законом порядку у період
з 1995 рік по 1997 рік, згідно списку
(Додлаток № 1); 3.) МБТІ зареєструвати
пам'ятники містобудування та
архітектури - об'єкти міської
комунальної власності, які знаходяться
на балансі міських житлово-комунальних
підприємств згідно списку (Додаток № 2);
4.) Головному управлінню містобудування
та архітектури, Представництву по
управлінню комунальною власністю,
міському БТІ продовжити роботу з
інвентаризації, обліку та реєстрації
пам'ятників містобудування та
архітектури - об'єктів міської
комунальної власності, які знаходяться
на балансі галузевих управлінь та
відділів міськвиконкому. Результаті
проведеної роботи надати виконкому в
першому кварталі 1998 року; 5.) Контроль за
виконанням рішення покласти на першого
заступника голови міськвиконкому
Ворохаєва А.І. та заступника голови
міськвиконкому Кучука М.І..

Згідно Додатку № 2 до вказаного
рішення до переліку зазначених вище
об'єктів відноситься житловий будинок
під АДРЕСА_1 (а.с.11).

Рішенням Одеської обласної ради
народних депутатів «Щодо розмежування
державного майна між власністю
обласної Ради, міст обласного
підпорядкування і районів області» №
266-XXI від 25.11.1991 року вирішено 1.) -
Затвердити переліки державного майна,
яке передається у власність обласної
Ради народних депутатів, міст
обласного підпорядкування і районів
області, згідно Додатку № 1-3; 2.) -
Доручити облвиконкому разом з
міськрайрадами розглянути питання
щодо створення концерну чи
асоціативного об'єднання з управління
системою водопровідно-каналізаційного
господарства області. До прийняття
рішення по цьому питанню віднести
водопровідно-каналізаційний комплекс
області до власності обласної Ради
народних депутатів і об'явити
мораторій на зміни фори власності,
управління, а також власника цього
майна; 3,) - Віднести до власності
Одеської міської ради народних
депутатів майновий комплекс
виробничого об'єднання
«Одестеплокомуненерго». Встановити, що
структурні підрозділи, розташовані в
містах і районах області, за згодою з
відповідними Радами можуть на
добровільних засадах входити до складу
вказаного об'єднання; 4.) - Відділам,
управлінням та комітетам облради,
іншим органам, уповноваженим керувати
державним майном, здійснити до 1 січня
1992 року передачу державного майна, яке
знаходиться у їх веденні, у комунальну
власність згідно з затвердженими цим
рішенням переліками; 5.) - Доручити
погоджувальній комісії обласної Ради
народних депутатів продовжити роботу з
утворення складу комунальної
власності Рад різного рівня в частині
об'єктів промисловості, будівництва,
агропромислового комплексу; 6.) -
Головному управлінню по економіці і
ринковим відносинам облвиконкому,
виконавчим комітетам міських і
районних Рад народних депутатів у разі
необхідності вносити облвиконкому
погоджені з відповідними відділами,
управліннями і комітетами
облвиконкому, іншими органами,
уповноваженими керувати державним
майном, пропозиції щодо передачі в
комунальну власність іншого майна, як
такого що знаходиться в
загальнодержавній власності, так і не
включеного у затверджені цим рішенням
переліки, для прийняття наступних
рішень облвиконкому чи порушення
відповідного клопотання перед
Кабінетом Міністрів України; 7.) -
Контроль за виконанням цього рішення
покласти на заступників голови
облвиконкому.

Також судом встановлено, що
рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 25.03.2013 року по цивільній
справі № 1522/18529/12 за позовом
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради до ОСОБА_1,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
Одеської міської ради про визнання
недійсним Договору купівлі-продажу та
витребування майна, позовні вимоги
було задоволено, визнано недійним
Договір купівлі-продажу, згідно якого
ОСОБА_11 продала, а ОСОБА_10 купив
нежитлове підвальне приміщення,
загальною площею 72,5 м.кв., яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
витребувано у ОСОБА_12 вказане
приміщення на користь територіальної
громади м. Одеси в особі Одеської
міської ради в особі Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради, виселено ОСОБА_12 з
вказаного приміщення та передано
приміщення на користь Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради (а.с.22-23). Ухвалою
апеляційного суду Одеської області
зазначене рішення залишено без змін.

Відповідно до ст. 55 Конституції
України кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових чи службових осіб.

Згідно ст. 70 ч.2 КАС України сторони
мають право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 та 2 статті
71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» -
акти органів місцевого самоврядування
чи органів державної влади - це
юридична форма рішень цих органів
тобто офіційно письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований та регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язків характер для суб'єктів цих
відносин.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Проте виходячи зі змісту
оскаржуємої частині рішення виконкому
вбачається, що ОМБТІ було доручено лише
зареєструвати пам'ятки містобудування
та архітектури - об'єкти міської
комунальної власності, які знаходяться
на балансі міських житлово-комунальних
підприємств згідно списку (додаток №2),
проте в цьому пункті не має
розпоряджень щодо їх реєстрації на
праві комунальної власності за
Одеською міською радою. Таким чином
зміст його носить декларативний
характер і не може вважатись актом,
який породжує у відповідача або у
будь-якій іншої особи права на
зазначені в ньому об'єкти. До того ж про
це також свідчить і назва оскаржує мого
рішення тобто мова йде про
інвентаризацію об'єктів.

При цьому суд також враховую, що
державна реєстрація об'єктів
нерухомості повинна здійснюватися
відповідно до норм чинного на той
законодавства. Проте свідоцтва про
держреєстрацію на цей об'єкт відсутнє.

Таким чином суду не вбачає
протиправних дій відповідача в частині
винесення пункту 3 оскаржуємого
рішення від 27.09.1997р. №510.

Аналізуючи матеріали справи,
додані до неї документи суд вважає, що
позовні вимоги позивача задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6-14, 17-18, 69-71, 79, 86, 99,
158-163, 167, 171 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог
адміністративного позову ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Одеської міської
ради, третя особа: Одеська міська рада
про визнання протиправними дій щодо
положень п.3 рішення від 27.09.1997 року № 510
та визнання його не чинним - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Приморський районний суд м. Одеси,
шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк після отримання
постанови суду.

Суддя:
Домусчі
Л.В.

13.05.2014