Справа № 2а-8768/12/2670
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"21" травня 2014 р. м. Київ
К/9991/79980/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Чумаченко
Т.А.,Васильченко Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Київської міської
ради про поновлення права, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 7 вересня 2012 року і ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2012 року,-

в с т а н о в и в:

У червні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом, у якому просив
поновити його право, яке визнано
порушеним рішенням суду, що набрало
законної сили, шляхом:

зобов'язання Київської міської ради на
підставі матеріалів справи-клопотання,
яка сформована за опрацюванням
клопотання № к-12994 від 07.12.2007, та в
порядку, встановленого Регламентом
Київської міської ради; у тижневий
строк вчинити дії для підготовки
проекту рішення Київської міської ради
про надання йому дозволу на
розроблення документації із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки;

зобов'язання Київської міської ради в
порядку, встановленого Регламентом
Київської міської ради, у місячний
строк на пленарному засіданні ради
розглянути проект рішення Київської
міської ради про надання йому дозволу
на розроблення документації із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки орієнтовною площею 400 м2 для
реконструкції існуючого павільйону за
адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 7
вересня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2012 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить Вищий адміністративний суд
України скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та ухвалити нове
судове рішення про задоволення позову.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Встановлено, що 07.12.2007 ОСОБА_4 звернувся
до Київської міської ради з
клопотанням № К-12994 про надання в
оренду з правом викупу земельної
ділянки площею 400 м2 для реконструкції
існуючого павільйону за адресою:
АДРЕСА_1, у задоволенні якого 03.11.2008 було
відмовлено.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07.12.2011 частково задоволено позов ОСОБА_4
до Київської міської ради. Визнано
протиправною бездіяльність Київської
міської ради щодо нерозгляду
клопотання СПДФО ОСОБА_4 № К-12994 від
07.12.2007 у місячний строк відповідно до
статті 123 Земельного кодексу України.
Визнано протиправною бездіяльність
Київської міської ради щодо нерозгляду
клопотання СПДФО ОСОБА_4 № К-12994 від
07.12.2007 в порядку статті 151 Земельного
кодексу України, у редакції Закону від
16.09.2008, яка діяла на дату вирішення
клопотання.

Згідно з вимогами статті 255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» сільські, селищні, міські ради
є органами місцевого самоврядування,
що представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Згідно з пунктами а),б) частини 1 статті 9
у редакції на час звернення позивача до
міської ради з заявою Земельного
кодексу України (далі - ЗК) до
повноважень Київської і
Севастопольської міських рад у галузі
земельних відносин на їх території
належить розпорядження землями
територіальної громади міста; передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 116 ЗК передбачено,
що громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

У частинах 1-4 статті 23 ЗК визначено, що
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: зміни цільового
призначення земельних ділянок; надання
в користування земельних ділянок, межі
яких не встановлені в натурі (на
місцевості).

Особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом її відведення,
звертається з клопотанням про вибір
місця розташування земельної ділянки
до відповідної сільської, селищної,
міської, районної, обласної ради,
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевої державної адміністрації.

До клопотання додаються матеріали,
передбачені частиною п'ятою статті 151
цього Кодексу.

Вибір місця розташування земельної
ділянки та надання дозволу і вимог на
розроблення проекту її відведення
здійснюються у порядку, встановленому
статтею 151 цього Кодексу.

Відповідний орган державної влади або
орган місцевого самоврядування згідно
із своїми повноваженнями, як визначено
у частинах 7, 10 статті 151 ЗК, розглядає
заяву (клопотання) і в тижневий строк з
дня її реєстрації направляє її копії на
розгляд територіальних органів
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів, органів містобудування і
архітектури та охорони культурної
спадщини, природоохоронних і
санітарно-епідеміологічних органів, а
також до відповідних територіальних
органів виконавчої влади з питань
лісового або водного господарства (у
разі вилучення (викупу), надання, зміни
цільового призначення земельних
ділянок лісогосподарського
призначення чи водного фонду).

У разі вилучення органами виконавчої
влади земельних ділянок державної
власності у межах населеного пункту
матеріали заяви (клопотання) подаються
для розгляду до відповідного органу
місцевого самоврядування.

Зазначені органи протягом трьох тижнів
з дня одержання заяви (клопотання)
надають відповідній сільській,
селищній, міській, районній, обласній
раді чи Кабінету Міністрів України,
Раді міністрів Автономної Республіки
Крим, місцевій державній адміністрації
висновок про можливість відведення
земельної ділянки для цілей,
зазначених у заяві (клопотанні),
граничні розміри земельної ділянки та
її площу, склад угідь земель, вимоги
щодо відведення земельної ділянки.

Після отримання висновків органів,
зазначених у частині сьомій цієї
статті, про можливість відведення
земельної ділянки для цілей,
зазначених у заяві (клопотанні), та
рішення Верховної Ради України (у разі
необхідності) відповідний орган
державної влади або орган місцевого
самоврядування, згідно із своїми
повноваженнями, у двотижневий строк
розглядає матеріали вибору земельної
ділянки і приймає рішення про
затвердження зазначених матеріалів та
надає дозвіл і вимоги на розроблення
проекту відведення земельної ділянки
або мотивоване рішення про відмову.

Встановлено, що згідно висновку
постійної комісії Київради з питань
земельних відносин, містобудування та
архітектури № К-12994 від 23.09.2008 міському
голові рекомендовано відмовити ОСОБА_4
у наданні згоди на розробку проекту
землеустрою у зв'язку з відсутністю
майново-правових документів.

Рішення про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою або
про відмову у наданні такого дозволу
Київською міською радою не приймалось.

Між тим, слід зазначити, що згідно з
Рекомендаціями Комітету Міністрів
Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення
адміністративними органами влади
дискреційних повноважень, прийнятої
Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й
нараді, під дискреційними
повноваженнями слід розуміти
повноваження, які адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду,
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

З огляду на положення КАС України щодо
компетенції адміністративного суду,
останній не може підміняти інший орган
державної влади та перебирати на себе
повноваження щодо вирішення питань,
які законодавством віднесені до
компетенції цього органу державної
влади.

Отже, адміністративний суд у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, виконуючи завдання
адміністративного судочинства щодо
перевірки відповідності їх прийняття
(вчинення), передбаченим частиною
третьою статті 2 КАС України, критеріям,
не втручається та не може втручатися у
дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта
владних повноважень поза межами
перевірки за названими критеріями.

За таких обставин суди попередніх
інстанцій дійшли висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, оскільки заявлені позовні
вимоги у цій справі є формою втручання
у дискреційні повноваження міської
ради.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України також
погоджується з таким висновком судів
попередніх інстанцій і доводи
касаційної скарги його не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,-

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 7
вересня 2012 року і ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27 листопада 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: