Справа № 817/1500/13-а
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"21" травня 2014 р.
Справа № 817/1500/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Жизневської А.В.

суддів:
Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

при секретарі
Марчук Ю.А. ,

за участю представника товариства з
обмеженою відповідальністю
"Газотрон-Люкс",

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "21" березня
2014 р. у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Газотрон-Люкс" до Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області визнання дій
протипраними та скасування податкових
повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 21 березня
2014 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівне (далі-ДПІ) № від 20.12.2012
року, яким Товариству з обмеженою
відповідальністю "Газотрон-Люкс"
(далі-Товариство) збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на 770752,50 грн., в тому числі
616602,00 грн. за основним платежем та 154150,50
грн. за штрафними санкціями. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м.Рівне №
від 20.12.2012 року, яким Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Газотрон-Люкс" зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за I
півріччя 2012 року на 17427297,00 грн. У решті
вимог відмовлено. Присуджено на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Газотрон-Люкс" із
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 2294,00 грн.

Апелянт в апеляційній скарзі
просить скасувати вказану постанову та
прийняти нову про відмову у задоволені
позову.

Перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 27.05.2013 року,
яка була залишена без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27.08.2013 року,
позовні вимоги було задоволено
частково. Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
04.02.2014 року рішення судів обох
інстанцій скасовано, а справу
направлено на новий розгляд.

Судом встановлено, що за результатами
проведеної Державною податковою
інспекцією у м.Рівне планової виїзної
перевірки питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2011 року по
30.06.2012 року ТОВ "Газотрон-Люкс" та на
підставі акту перевірки №669/22-200/32745197
від 07.12.2012 року (а.с.10-33 том1); додатків до
акту: №№3-10 (а.с.214-222 том1), №№1-10 (а.с.185-201
том 2) прийнято податкові
повідомлення-рішення від 20 грудня 2012
року №, яким ТОВ "Газотрон-Люкс"
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем "податок на прибуток" на
загальну суму 770752,50 грн., в тому числі
616602,00 грн. - за основним платежем та
154150,50 грн. - за штрафними фінансовими
санкціями (а.с.34 том 1); №, яким ТОВ
"Газотрон-Люкс" зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 17427297,00 грн. за перше півріччя 2012
року (а.с.35 том 1); №, яким до ТОВ
"Газотрон-Люкс" за порушення п.2.11
Положення ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою правління
Національного банку України №637 від
15.12.2004 року, що зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 13 січня
2005 року за №40/10320, застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
8947,03 грн. (а.с.36 том 1).

За змістом акту перевірки в основу
податкового повідомлення-рішення
№ від 20.12.2012 року покладено
висновки про проведення Товариством
готівкових розрахунків без подання
одержувачем коштів платіжного
документа, який би підтверджував
сплату покупцем готівкових коштів, на
суму 7680,53 грн. та видачу готівкових
коштів під звіт без повного звітування
щодо раніше виданих коштів на суму 5066,00
грн.

В основу податкових повідомлень-рішень
№ та № від 20.12.2012 року
покладено висновки про порушення
пп.159.1.2 п.159.1 ст.159 Податкового кодексу
України, внаслідок якого позивачем
завищено витрати за І півріччя 2012 року
на 20363499 грн., в тому числі на 13001596 грн. -
по нарахованих та несплачених за
кредитними договорами відсотках та на
7361903 грн. - по відображеному в рядку 06.5
податкової декларації від'ємному
значенню об'єкта оподаткування
попереднього звітного періоду.

При розгляді справи суд з'ясував, що в
податковій декларації з податку на
прибуток за І півріччя 2012 року
позивачем були відображені доходи на
рівні 18613365 грн., а витрати на рівні 36040662
грн., об'єкт оподаткування - від'ємний :
18613365 грн. - 36040662 грн. = - 17427297 грн. (а.с.202-211
том 2). То з врахуванням того, що за
наслідками податкової перевірки
Товариству зменшено витрати на 20363499
грн., перерахунок об'єкту оподаткування
податковим органом дав позитивне
значення: 18613365 грн. - (36040662 грн. - 20363499
грн.) = 2936202 грн. Відповідно до цього, за
результатами одного висновку про
завищення платником податку витрат
податковим органом винесено два
податкових повідомлення-рішення, одне -
на зменшення від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток на 17427297,00 грн., друге - на
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток на 616602,00 грн. (2936202
грн. х 21%).

Згідно акту перевірки повноти
визначення скоригованого валового
доходу за друге півріччя 2011 року - перше
півріччя 2012 року не встановлено його
заниження або завищення (а.с.12 том 1).

Щодо валових витрат, то перевіркою
встановлено їх завищення за перше
півріччя 2012 року на загальну суму
20363499,00 грн. (а.с.13 том 1). При цьому, по
рядку 06.3.1 декларації - "проценти, що
включаються до витрат з урахуванням
обмежень, встановлених п.141.2 ст.141
розділу III Податкового кодексу України"
- на 13001596 грн., по рядку 06.5 "від'ємне
значення об'єкта оподаткування
попереднього звітного періоду" - на 7361903
грн. (а.с.14 том 1).

Перевіряючи висновки про завищення
Товариством валових витрат на 13001596
грн.. суд встановив, що ТОВ
"Газотрон-Люкс" станом на 01.07.2011 року
було отримано фінансові кредити від
ВАТ КБ "Надра" у національній валюті на
рівні: 26438 470,00 грн., 3763770 доларів США та
13827838 Євро (а.с.14-15 том 1). Кредити
отримано за такими кредитними угодами,
які передбачають нарахування
відсотків за користування кредитом:

№23/5/2004/978-К/63 від 28.04.2004 року (ставка EURIBOR
+ 6,35% річних),

№23/5/2004/978-К/64 від 28.04.2004 року (14,5%),

№25/5/2006/ 980-К/17 від 17.03.2006 року (14,5% - в
доларах США, 13,0% - в Євро, 18,5% -в гривні),

№25/5/2008/840-К/8 від 17.01.2008 року (13,6% - в
доларах США, 18,6% -в гривні),

№25/7/2008/980-К/9 від 17.01.2008 року (18,6%),

№25/7/2007/978-К/115 від 14.11.2007 року (13,6% - в
доларах США, 12,2% - в Євро, 18,6% -в гривні)
(а.с.97-143 том 2), які досліджено судом. За
умовами кредитних договорів
нараховані відсотки сплачуються
щоквартально.

Перевіркою встановлено, а сторонами
визнано, що згідно регістрів
бухгалтерського обліку (рахунок 6851)
станом на кінець першого півріччя 2012
року заборгованість позивача по
вказаним кредитам становить 111205979,58
грн. Також, визнано, що за охоплений
перевіркою період Товариством
нараховано відсотки за користування
кредитними коштами по вказаним
кредитним угодам на рівні 26395257 грн., в
тому числі за друге півріччя 2011 року -
13393661 грн., за перше півріччя 2012 року -
13001596 грн. Поквартальне відображення
нарахованих відсотків відображено в
додатку 3 до акту перевірки (а.с.222 том 1).
При цьому, в розрахунках відсотків за
друге півріччя 2011 року додатково
приймала участь угода №25/7/2007/978-к-116 від
14.11.2007 року. Разом з тим, висновки про
завищення позивачем валових витрат за
друге півріччя 2011 року відповідачем не
робилися, тому відповідна угода не була
предметом перевірки в ході судового
розгляду.

У зв'язку із невиконанням ТОВ
"Газотрон-Люкс" умов кредитних
договорів ВАТ КБ "Надра" зверталося до
господарських судів з позовами. За
результатами звернень судами винесено
наступні рішення:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 16.01.2012 року позов ВАТ КБ
"Надра" задоволено повністю, звернуто
стягнення на обладнання ТОВ "Полегран"
(заставодавець) за договором застави в
рахунок погашення заборгованості ТОВ
"Газотрон-Люкс" (позичальник) перед ВАТ
КБ "Надра" за укладеними кредитними
договорами в загальній сумі 271734447,45 грн.
(в тому числі і по простроченій
заборгованості по процентам), з них:

за договором № 23/5/2004/978-К/63 від 28.04.2004
року в сумі 26730223,44 грн.,

за договором №23/5/2004/978-К/64 від 28.04.2004
року в сумі 130461 567,33 грн.,

за договором №25/5/2006/980-К/17 від 17.03.2006
року в сумі 45508841,10 грн.,

за договором №25/7/2007/978-К/115 від 14.11.2007
року в сумі 23873836,06 грн.,

за договором №25/7/2007/978-К/116 від 14.11.2007
року в сумі 9047927,35 грн.,

за договором №25/7/2008/840-К/8 від 17.01.2008 року
в сумі 17840982,98 грн.,

за договором №25/7/2008/980-К/9 від 17.01.2008 року
в сумі 18271069,19 грн. (а.с.4-9 том 2).

За даними Єдиного державного реєстру
судових рішень вказане рішення в
апеляційному порядку не оскаржувалося,
дата підписання повного тексту рішення
- 23.01.2012 року, дата набрання законної
сили і видачі судового наказу на
виконання - 02.02.2012 року.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 05.03.2012 року позов ВАТ КБ
"Надра" задоволено повністю, стягнуто
солідарно з боржників ТОВ
"Газотрон-Люкс" (позичальник), ЗАТ
"Астрон-Фонд", ТОВ "Торговий дім
"Луганські акумулятори" (поручителі)
заборгованість по кредитному договору
№25/7/2008/980-К/9 від 17.01.2008 року в загальній
сумі 20587873,16 грн. (в тому числі і по
простроченій заборгованості по
процентам)(а.с.37-47 том1). Рішення набрало
законної сили 11.06.2012 року згідно з
постановою Київського апеляційного
господарського суду (а.с.48-60 том 1).

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 05.03.2012 року позов ВАТ КБ
"Надра" задоволено повністю, стягнуто
солідарно з боржників ТОВ
"Газотрон-Люкс" (позичальник) ЗАТ
"Астрон-Фонд", ТОВ "Торговий дім
"Луганські акумулятори" (поручителі)
заборгованість по кредитному договору
№ 25/7/2008/840-К/8 від 17.01.2008 року в загальній
сумі 19655987,33 грн. (в тому числі і по
простроченій заборгованості по
процентам)(а.с.61-72 том 1). Рішення набрало
законної сили 18.06.2012 року відповідно до
постанови Київського апеляційного
господарського суду (а.с.73-77 том 1).

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 05.03.2012 року позов ВАТ КБ
"Надра" задоволено повністю, стягнуто
солідарно з боржників ТОВ
"Газотрон-Люкс"(позичальник) ЗАТ
"Астрон-Фонд", ТОВ "ТД "Луганські
акумулятори" (поручителі)
заборгованість по кредитному договору
№ 25/5/2006/980-К/17 від 17.01.2006 року в загальній
сумі 49109249,05 грн. (в тому числі і по
простроченій заборгованості по
процентам)(а.с.78-90 том 1). Рішення набрало
законної сили 18.07.2012 року відповідно до
постанови Київського апеляційного
господарського суду (а.с.91-100 том 1).

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 13.09.2011 року позов ПАТ КБ
"Надра" задоволено повністю, стягнуто
солідарно з боржників ТОВ
"Газотрон-Люкс" (позичальник) ЗАТ
"Астрон-Фонд", ТОВ "ТД "Луганські
акумулятори" (поручителі)
заборгованість по кредитному договору
№25/7/2007/978-К/116 від 14.11.2007 року в загальній
сумі 9621833,89 грн. (в тому числі і по
простроченій заборгованості по
процентам)(а.с.101-109 том 1). Рішення
набрало законної сили 20.12.2011 року
відповідно до постанови Київського
апеляційного господарського суду
(а.с.110-118 том 1).

Останнє рішення стосується угоди
№25/7/2007/978-к-116 від 14.11.2007 року, яка, як вже
зазначалося вище, приймала участь у
розрахунках відсотків за друге
півріччя 2011 року, висновки по завищенню
витрат у якому ДПІ не робилися, а тому
значення для вирішення даного позову
не має.

Рішення у справі №34/546 стосується
кредитного договору № 25/5/2006/980-К/17 від
17.01.2006 року набрало законної сили 18.07.2012
року, тобто в другому півріччі 2012 року,
а отже за межами ревізованого
податковою перевіркою періоду, а тому
теж не повинно прийматися до уваги при
вирішенні питання щодо законності
віднесення позивачем до витрат
відсотків за користування кредитом в
першому півріччі 2012 року. Решта судових
рішень набрали законної сили в першому
півріччі 2012 року.

На думку податкового органу Товариство
порушило вимоги пп.138.5.2. п.138.5 ст.138 та
п.159.1.2 п.159.1 ст.159 Податкового кодексу
України.

Однак, при розгляді справи встановлено,
що Товариство в першому півріччі 2012
року включило до складу своїх валових
витрат проценти, нараховані за
борговими зобов'язаннями за кредитними
угодами №23/5/2004/978-К/63 від 28.04.2004 року,
№23/5/2004/978-К/64 від 28.04.2004 року, №25/5/2006/
980-К/17 від 17.03.2006 року, №25/5/2008/840-К/8 від
17.01.2008 року, №25/7/2008/980-К/9 від 17.01.2008 року,
№25/7/2007/978-К/115 від 14.11.2007 року, укладеними
з ВАТ КБ "Надра", умовами яких було
передбачено щоквартальне нарахування
та сплату відсотків за користування
кредитом. Суд вірно зазначив, що його
дії в повній мірі узгоджуються з
вимогами п.141.1 ст.141 Податкового кодексу
України, а та обставина, що кредитні
кошти отримувалися Товариством у
зв'язку з провадженням господарської
діяльності, сторонами в повній мірі
визнано. Податковим органом право
Товариства на віднесення до складу
валових витрат нарахованих, але не
сплачених у відповідному податковому
періоді відсотків за користування
кредитом не заперечується.

Доводи податкового органу зводяться до
того, що позивач відповідно до вимог
пп.159.1.2 п.159.1 ст.159 Податкового кодексу
України був зобов'язаний зменшити
валові витрати в першому півріччі 2012
року на суму 13001596 грн. з огляду на
стягнення заборгованості позивача за
судовими рішеннями, які в даному
півріччі набрали законної сили.

Проте, суд дослідив представлені
докази, вірно послався на приписи
пп.159.1.1., 159.1.2 п.159.1 Податкового кодексу
України та правильно зазначив, що
вказані норми в повній мірі
поширюються і на фінансові послуги, а
відтак і на відсотки, нараховані за
відповідними кредитними угодами.

Разом з тим, розділ III Податкового
кодексу України "Податок на прибуток
підприємств" (куди входить і положення
п.159.1 ст.159) відповідно до підрозділу 4
розділу ХХ "Перехідні положення",
застосовується під час розрахунків з
бюджетом починаючи з доходів і витрат,
що отримані і проведені з 1 квітня 2011
року, якщо інше не встановлено цим
підрозділом.

Пунктом 5 цього підрозділу передбачено
певні особливості щодо застосування
пункту 159.1 статті 159 Податкового
кодексу України. Зокрема даною нормою
визначено, що вимоги пункту 159.1 статті
159 цього Кодексу не поширюються на
заборгованість, що виникла у зв'язку із
затримкою в оплаті товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, якщо заходи щодо
стягнення таких боргів здійснювалися
до набрання чинності розділом III цього
Кодексу. З метою оподаткування
відображення в обліку продавця та
покупця такої заборгованості
здійснюється до повного погашення чи
визнання такої заборгованості
безнадійною. При цьому, платник податку
- покупець зобов'язаний збільшити
доходи на суму непогашеної
заборгованості (її частини), визнаної у
порядку досудового врегулювання
спорів або судом чи за виконавчим
написом нотаріуса, у податковому
періоді, на який припадає перша з подій:

а) або 90-й календарний день з дня
граничного строку погашення такої
заборгованості (її частини),
передбаченого договором, або визнаної
претензією;

б) або 30-й календарний день від дня
ухвалення рішення судом про визнання
(стягнення) такої заборгованості (її
частини) або вчинення нотаріусом
виконавчого напису.

Господарським судом міста Києва
провадження у справах № 34/544, №34/545 та
№34/546 про стягнення з ТОВ
"Газотрон-Люкс" на користь ВАТ КБ "Надра"
заборгованості за кредитними угодами
№25/7/2008/980-К/9 від 17.01.2008 року, № 25/7/2008/840-К/8
від 17.01.2008 року та № 25/5/2006/980-К/17 від
17.01.2006 року порушені в грудні 2010 року
(а.с.37,61,78 том 1).

Враховуючи ту обставину, що заходи щодо
стягнення заборгованості з Товариства
за кредитними договорами розпочалися
до набрання чинності розділом III
Податкового кодексу України підчас дії
ЗУ "Податок на прибуток підприємств", то
норми пункту 159.1 ст.159 цього Кодексу на
ці правовідносини не поширюються.

З врахуванням пункту 5 підрозділу 4
розділу ХХ "Перехідні положення",
Товариство мало збільшити свої доходи
на суму непогашеної заборгованості, а
також на суму простроченої
заборгованості по процентам в такий
період:

по кредитному договору №25/7/2008/980-К/9 від
17.01.2008 року в загальній сумі 20587873,16 грн. -
11.07.2012 року (на 30-й день від 11.06.2012 року -
дня ухвалення апеляційним судом
рішення у справі №34/545);

по кредитному договору № 25/7/2008/840-К/8 від
17.01.2008 року в загальній сумі 19655987,33 грн.
- 17.07.2012 року (на 30-й день від 18.06.2012 року -
дня ухвалення апеляційним судом
рішення у справі №34/544);

по кредитному договору № 25/5/2006/980-К/17
від 17.01.2006 року в загальній сумі 49109249,05
грн. - 17.08.2012 року (на 30-й день від 18.07.2012
року - дня ухвалення апеляційним судом
рішення у справі №34/546).

Крім того, позивач повинен був
збільшити свої доходи на ту суму
заборгованості, яка визнана судом. При
цьому рішенням у справі №34/545 стягнуто
заборгованість, яка виникла і існувала
у Товариства перед банком станом на
20.12.2011року (а.с.41 том 1), у справі №34/544 -
станом на 20.12.2011року (а.с.61 том 1) і у
справі №34/546 - станом на 20.12.2011 року (а.с.83
том 1).

Відтак, набрання законної сили
судовими рішеннями в справах №34/545,
№34/544 та №34/544 в першому півріччі 2012
року в жодному разі не породжувало у
позивача обов'язку зменшувати свої
валові витрати, тим більше на розмір
процентів за користування кредитом,
нарахованих за I-II квартал 2012 року,
тобто на ту суму заборгованості, яка
вказаними судовими рішеннями не
визнавалася взагалі.

Щодо рішення у справі №10/419 за позовом
ВАТ КБ "Надра" до ТОВ "Полегран"
(заставодавець), третя особа ТОВ
"Газотрон-Люкс" (позичальник), про
звернення стягнення на предмет застави
в рахунок погашення заборгованості ТОВ
"Газотрон-Люкс" за укладеними
кредитними договорами в загальній сумі
271734447,45 грн., то провадження у даній
справі порушено 05.11.2010 року (а.с.4 том 2),
тобто теж до набрання чинності
розділом III Податкового кодексу
України "Податок на прибуток
підприємств". При цьому, вказаним
рішенням звернуто стягнення на
заставне майно ТОВ "Полегран" в рахунок
погашення заборгованості ТОВ
"Газотрон-Люкс" перед ВАТ КБ "Надра" за
укладеними між ними кредитними
договорами №23/5/2004/978-К/63 від 28.04.2004 року,
№23/5/2004/978-К/64 від 28.04.2004 року,
№25/5/2006/980-К/17 від 17.03.2006 року,
№25/7/2007/978-К/115 від 14.11.2007 року,
№25/7/2007/978-К/116 від 14.11.2007 року,
№25/7/2008/840-К/8 від 17.01.2008 року та
№25/7/2008/980-К/9 від 17.01.2008 року в загальній
сумі 271734447,45 грн. Разом з тим, дана
заборгованість (в тому числі і
прострочена заборгованість по
процентам) є заборгованістю, яка
утворилася станом на 19.01.2010 року (а.с.5
том 2).

З врахуванням пункту 5 підрозділу 4
розділу ХХ "Перехідні положення",
Товариство мало збільшити свої доходи
на суму непогашеної заборгованості за
всіма названими в рішенні кредитними
угодами - 22.02.2012 року (на 30-й день від
23.01.2012 року - дня ухвалення
господарським судом рішення у справі
№10/419).

Таким чином, винесення судового
рішення в справі №10/419 в першому
півріччі 2012 року в жодному разі не
породжувало у позивача обов'язку
зменшувати свої валові витрати, тим
більше на розмір процентів за
користування кредитом, нарахованих за
I-II квартал 2012 року, тобто на ту суму
заборгованості, яка вказаним судовим
рішенням не визнавалася і не могла бути
визнаною взагалі.

Сукупність наведених обставин
доводить, що ДПІ зробила висновки про
завищення Товариством витрат в першому
півріччі 2012 року на 13001596 грн., включених
в рядок 06.3.1 декларації з податку на
прибуток, як проценти, що нараховані за
користування кредитами в цей період, за
рахунок перекручування фактичних
обставин справи і застосування до
вказаних правовідносин тих правових
норм, які насправді до них не
застосовуються.

При розгляді справи з'ясовано, що за
результатами перевірки, якою
охоплювався період другого півріччя 2011
року - першого півріччя 2012 року, на
підставі судових рішень у справах
господарського суду №10/419 та №34/507
податковий орган повинен був збільшити
позивачу валові доходи на суми, визнані
вказаними судовими рішеннями.
Аналогічне право, на підставі судових
рішень у справах господарського суду
№34/544, №34/545, №34/546 виникне (виникло) у
ДПІ за наслідками перевірки дотримання
позивачем податкового законодавства у
другому півріччі 2012 року, у тому
випадку, якщо Товариство у складі своїх
доходів такі суми не відобразить (не
відобразив).

Судом встановлено, що останнє не
віднесло до складу валових доходів ні в
I, ні в II кварталі 2012 року прострочену
заборгованість перед банком визнану
судом в розмірі 271734447,45 грн. по судовому
рішенню №10/419 та в розмірі 9621833,89 грн. -
по судовому рішенню №34/507 (рядки 03.11
додатка ІД до рядка 03 податкових
декларацій за даний період заповнені з
прочерком)(а.с.175, 205 том 2).

Однак, актом перевірки №669/22-200/32745197 від
07.12.2012 року не встановлено жодного
порушення з боку Товариства в частині
формування ним валових доходів у
першому півріччі 2012 року, а тому суд
правильно зазначив, що не може
перебирати не себе функцію податкового
органу і самостійно встановлювати ті
порушення, які не були встановлені
податковою перевіркою, результати якої
оскаржуються, а тим більше самостійно
здійснювати перерахунок податку на
прибуток позивача за даний період (що
більше ніж у 20 раз буде перевищувати
нараховане податковим органом грошове
зобов'язання).

Фактично, позивачу за результатами
перевірки зменшено витрати на 13001596
грн., - що є сумою процентів, нарахованих
за перше півріччя 2012 року і
відображених в рядку 06.3.1 податкових
декларацій з податку на прибуток за I та
II квартал 2012 року (рядки 06.3.1)(а.с.173, 203
том 2). Разом з тим, жодних порушень з
боку Товариства щодо формування
валових витрат у вказаному розмірі за
вказаний період судом не встановлено, а
висновки про порушення позивачем вимог
пп.159.1.2 п.159.1 ст.159 Податкового кодексу
України повністю спростовані в ході
судового розгляду.

З огляду на вищенаведене, висновок
податкового органу про завищення ТОВ
"Газотрон-Люкс" витрат, що враховуються
при визначенні об'єкта оподаткування, в
першому півріччі 2012 року на суму 13001596
грн. не підтверджений належними та
допустимими доказами та не відповідає
встановленим судом фактичним
обставинам справи.

Щодо висновків про завищення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього звітного
періоду на 7361903 грн., то судом
встановлено, що Товариством включено
до складу витрат (в рядок 06.5) декларацій
за I, II квартали 2012 року від'ємне
значення об'єкта оподаткування
попереднього звітного року (значення
рядка 07 податкової декларації за
попередній рік) на рівні 51513310 грн.
(а.с.173, 203 том 2). Вказане значення
відповідає значенню рядка 07 "об'єкт
оподаткування поточного періоду"
податкової декларації за 2011 рік (а.с.159
том 2).

Відповідно до вимог п.150.1 ст.150
Податкового кодексу України, якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками податкового
року є від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат першого календарного
кварталу наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
зазначеного від'ємного значення
попереднього року у складі витрат
таких податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду в справі
№2а/1770/465/2012 від 27.03.2012 року за позовом
ТОВ "Газотрон-Люкс" до Державної
податкової інспекції у м.Рівному про
скасування податкових
повідомлень-рішень, винесених за
результатами перевірки Товариства за
період його діяльності з 01.07.2010 року по
30.06.2011 року було встановлено, зокрема,
факт завищення позивачем рядка 06.6 та
відповідно значення рядка 07 декларації
з податку на прибуток з I та II квартали
2011 року на суму 7361903 грн. (а.с.119-132 т.1).
Відповідно, на дану суму завищено і
значення цього рядка в деклараціях за
III квартали 2011 року і за 2011 рік (а.с.144-171
том 2), та за I та II квартали 2012 року
(а.с.172-181, 202-211 том 2).

Суд правильно зазначив, що обставини
встановлені судовим рішенням в справі
№2а/1770/465/2012, відповідно до вимог
частини першої статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, приймаються судом без
доказування.

Разом з тим, вказане судове рішення
набрало законної сили відповідно до
ухвали Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.08.2012 року,
а податкову звітність за друге
півріччя Товариство подало 08.08.2012 року,
тобто до набрання таким рішенням
законної сили.

Відтак обов'язок платника податків
зменшити від'ємне значення об'єкта
оподаткування попереднього звітного
періоду на суму 7361903 грн. на підставі
вказаного судового рішення виник поза
межами періоду, охопленого податковою
перевіркою, результати якої
оскаржуються.

Встановлені обставини дали підстави
суду зробити висновок, що за наслідками
перевірки податковим органом невірно
визначений об'єкт оподаткування
податком на прибуток, позаяк порушення
ТОВ "Газотрон-Люкс" пп.159.1.2 п.159.1ст. 159
Податкового кодексу України щодо
завищення витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування
(рядок 04 декларації за перше півріччя
2012 року) на суму 20363499 грн. (13001596 грн. +
7361903 грн.), не підтверджений належними
та допустимими доказами та не
ґрунтується на нормах податкового
законодавства, а інші порушення
перевіркою встановлені не були. Відтак
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівному № та № від 20.12.2012
року, винесені за результатами
перевірки, не відповідають критеріям
правомірності, обґрунтованості та
розумності, встановленим частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому підлягають до
скасування.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ від 20.12.2012 року, то суд з'ясував
наступне.

Пунктом 2.11 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
№637 від 15.12.2004 року, що зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 13 січня
2005 року за №40/10320, визначено, що видача
готівкових коштів під звіт на
закупівлю сільськогосподарської
продукції та заготівлю вторинної
сировини, крім металобрухту,
дозволяється на строк не більше 10
робочих днів від дня видачі готівкових
коштів під звіт, а на всі інші виробничі
(господарські) потреби на строк не
більше двох робочих днів, включаючи
день отримання готівкових коштів під
звіт. Якщо підзвітній особі одночасно
видана готівка як на відрядження, так і
для вирішення в цьому відрядженні
виробничих (господарських) питань (у
тому числі для закупівлі
сільськогосподарської продукції у
населення та заготівлі вторинної
сировини), то строк, на який видана
готівка під звіт на ці завдання, може
бути продовжено до завершення терміну
відрядження. Видача відповідній особі
готівкових коштів під звіт проводиться
за умови звітування нею у
встановленому порядку за раніше
отримані під звіт суми.

У відповідності до ст.1 Указу
Президента України "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" №436/95 від
12.06.1995 року, у разі порушення юридичними
особами всіх форм власності,
фізичними особами - громадянами
України, іноземними громадянами та
особами без громадянства, які є
суб'єктами підприємницької
діяльності, а також постійними
представництвами нерезидентів, через
які повністю або частково здійснюється
підприємницька діяльність, норм з
регулювання обігу готівки у
національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу:

за перевищення встановлених строків
використання виданої під звіт готівки,
а також за видачу готівкових коштів під
звіт без повного звітування щодо
раніше виданих коштів - у розмірі 25
відсотків виданих під звіт сум;

за проведення готівкових розрахунків
без подання одержувачем коштів
платіжного документа (товарного або
касового чека, квитанції до
прибуткового ордера, іншого письмового
документа), який би підтверджував
сплату покупцем готівкових коштів, - у
розмірі сплачених коштів.

Перевіркою виявлено проведення ТОВ
"Газотрон-Люкс" готівкових розрахунків
без подання одержувачем коштів
платіжного документа, який би
підтверджував сплату покупцем
готівкових коштів, на суму 7680,53 грн. та
видачу готівкових коштів під звіт без
повного звітування щодо раніше виданих
коштів на суму 5066,00 грн.

Так, порушення у звітуванні щодо
використаних під звіт коштів у вигляді
неподання всіх первинних документів що
свідчать про оплату встановлені щодо
підзвітних осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 (а.с.19-20 том 1). При цьому, щодо
трьох останніх встановлено факти
подальшої видачі коштів під звіт, які з
огляду на неналежне звітування по
попереднім вважаються порушенням.

Вчинення вказаних порушень
Товариством фактично визнано, оскільки
обґрунтування позовних вимог в цій
частині зводиться до того, що ТОВ
"Газотрон-Люкс" самостійно виправив
недоліки шляхом сторнування в
бухгалтерському обліку заборгованості
перед підзвітними особами в липні 2012
року (а.с.138,139 том 1). Разом з тим вказані
обставини не спростовують факту
вчиненого у попередніх періодах
порушення та не звільняють від
відповідальності.

Виходячи з викладеного, суд зробив
вірний висновок, що податкове
повідомлення-рішення № від 20.12.2012
року про застосування до ТОВ
"Газотрон-Люкс" штрафних (фінансових)
санкції в сумі 8947,03 грн., з підстав,
зазначених у адміністративному позові
та в межах доводів представника
позивача, до скасування не підлягає.

Також, при розгляді справи судом не
встановлено будь-яких фактичних
обставин щодо порушення податковим
органом процедури проведення
перевірки. Позовна вимога про визнання
протиправними дій податкового органу
не підтверджена відповідними доказами,
позивачем не обґрунтована, а відтак
судом обґрунтовано не задоволена.

Постанову прийнято з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстави для її скасування відсутні.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"21" березня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.В. Жизневська

судді:
Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "21" травня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Газотрон-Люкс"
вул.Гагаріна,39,м.Рівне,33003

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області
вул.Відінська,8,м.Рівне,33023

4-третій особі: - ,