Справа № 9101/186859/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2013 рокусправа № 2а-1896/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А.
Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Дніпровської районної ради на
постанову Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 27 вересня
2011 року у справі № 2а-1896/2011 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Дніпровської
районної ради про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії по нарахуванню та виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Дніпродзержинську ради, в
якому просив визнати неправомірними
дії відповідача щодо відмови у
перерахуванні та виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення за 2011 рік в
розмірі, нижчому 5 мінімальних
заробітних плат відповідно до ст. 48
Закону України №796-XІІ «Про соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної
допомоги за 2011 рік в розмірі 5
мінімальних заробітних плат, з
розрахунку мінімальної заробітної
плати встановленої за відповідний
період з виключенням сум отриманої
щорічної допомоги на оздоровлення.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 27 вересня
2011 року адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено. Визнано неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Дніпродзержинську ради по
нарахуванню та виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії.
Зобов'язано відповідача перерахувати
та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу
на оздоровлення за 2011 рік відповідно до
ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, визначивши
розрахунковий розмір мінімальної
заробітної плати відповідно до Закону
України «Про державний бюджет
України», який буде чинним на момент
виплати, та виключивши при нарахуванні
і виплаті вже нараховані та виплачені
за вказані роки суми щорічної допомоги
на оздоровлення (а.с.20).

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу (а. с. 21-25), в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити в
задоволенні адміністративного позову.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС другої
категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.4),
одержує компенсаційні виплати згідно
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Виплата позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення здійснено відповідачем у
2011 році - в розмірі 100,00 грн. з посиланням
на постанову Кабінету Міністрів
України від 12.07.05 № 562.

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції про протиправність
таких дій відповідача.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції
станом на момент виплати щорічної
допомоги на оздоровлення за 2011 рік
щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС другої категорії
виплачується у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. Щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
громадянам за місцем їх проживання
органами соціального захисту
населення. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.05 № 562 при нарахуванні
одноразової допомоги на оздоровлення є
неправомірним, оскільки означена
постанова суперечить положенням
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Станом на момент прийняття судом
оскаржуваного рішення, зокрема,
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» обмежень стосовно
застосування Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
встановлено.

Таким чином, виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
іншими підзаконними нормативними
актами, у 2011 році нарахування позивачу
одноразової допомоги на оздоровлення
повинно здійснюватися відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відсутність грошових коштів на виплату
допомоги на оздоровлення в даному
випадку не позбавляє позивача, як
особу, що має статус особи, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, права на отримання цієї
допомоги. Закон України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не обмежує таке право
наявністю фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу
допомогу на оздоровлення у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат та
поклала виконання цього обов'язку на
органи соціального захисту населення
за місцем проживання позивача, але вони
не вчинили жодної дії для нарахування
цих коштів та їх виплати, колегія
суддів вважає, що вони не виконали
своїх повноважень без поважних
причини.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог за 2011 рік,
наведені відповідачем доводи не можуть
бути підставою для скасування рішення
суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціально захисту населення
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 27 вересня
2011 року у справі №2а-1896/2011 - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
шляхом подання касаційної скарги в
порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко