Справа № 817/784/14
Суддя: Зозуля Д. П.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/784/14

21 травня 2014 року 12год. 55хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Зозулі Д. П. за участю
секретаря судового засідання Минько
Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: представник Гречко Володимир
Васильович,

відповідача: представник Красовський
Анатолій Степанович,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Приватного
навчально-виробничого підприємства
Автопромбуд до
Костопільської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:

Приватне навчально-виробниче
підприємство Автопромбуд (далі - ПНВП
Автопромбуд) звернулося до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Костопільської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області (далі - Костопільська ОДПІ) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 26.02. 2014 року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав. На
їх обґрунтування пояснив, що 06.03. 2014
року ПНВП Автопромбуд рекомендованим
листом отримало від Костопільської
ОДПІ податкове повідомлення-рішення №
від 26.02. 2014 року. Разом з тим,
зазначив, що позивач письмово
звертався до відповідача про надання
копії акту перевірки від 11.02. 2014 року №
42/22/13995154, вказаного в податковому
повідомлені-рішенні № від 26.02. 2014
року, оскільки даний акт він не
отримував. Отже, Костопільська ОДПІ
позбавила ПНВП Автопромбуд на подання
заперечення на вище зазначений акт
перевірки, чим порушено ст. 86
Податкового кодексу України. ПНВП
Автопромбуд не погоджується із
вказаними у податковому
повідомлені-рішенні № від 26.02. 2014
року порушеннями норм Декрету КМУ "Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю" від 19.02. 1993 року №
15-93. Оскільки ніяких валютних операцій
та валютних розрахунків в іноземній
валюті з нерезидентами не проводилося,
і документального підтвердження у
Костопільської ОДПІ - немає. Таким
чином, позивач не погоджується із
висновками викладеними в акті
перевірки від 11.02. 2014 року № 42/22/13995154
щодо здійснення розрахунків з
нерезидентом готівкою в сумі 500
євро/4909,30 гривень. Оскільки згідно із
бухгалтерського обліку ПНВП
Автопромбуд на протязі липня 2012 року
посвідчень на відрядження працівникам
підприємства не видавалося, кошти на
оформлення не видавалися, оформлення
звітів на відрядження немає. З огляду
на вказане, податкове
повідомлення-рішення № від 26.02.
2014 року, прийняте Костопільською ОДПІ є
протиправним, безпідставним та таким,
що прийняте в супереч вимогам
податкового законодавства.
Представник позивача просив позов
задовольнити повністю, оспорюване
податкове повідомлення-рішення
визнати протиправним та скасувати.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив. На обґрунтування своїх
заперечень пояснив, що під час
позапланової виїзної перевірки ПНВП
Автопромбуд податковим органом
встановлено, що 26.07. 2012 року позивачем
здійснено розрахунки з нерезидентом
без участі уповноваженого банку з
використанням готівкових коштів на
виконання вимог зовнішньоекономічного
контракту № 2 від 07.07. 2012 року,
укладеного з Willi Peek (Німеччина),
директором ПНВП Автопромбуд було
здійснено розрахунок в готівковій
формі, що становить 500 євро/4909,30 гривень,
що підтверджується звітом про
використання коштів наданих на
відрядження або під звіт Гречко В.В. №
АО-0000002 від 26.07. 2012 року на суму 4909,30 грн.
З цих підстав, позивач порушив ч.1 ст. 7
Декрету КМУ "Про систему валютного
регулювання і валютного контролю" від
19.02. 1993 року № 15-93, в якій зазначається,
що розрахунки між резидентами та
нерезидентами в межах торговельного
обороту здійснюються лише через
уповноважені банки в порядку,
установленому Національним банком.
Таким чином, ПНВП Автопромбуд
податковим повідомленням-рішенням №
від 26.02. 2014 року збільшено суму
грошового зобов'язання на 4909,30 грн. З
наведених обставин, позовні вимоги
ПНВП Автопромбуд є безпідставними, а
висновки акту перевірки від 11.02. 2014 року
№ 42/22/13995154 є законними та
обгрунтованими, а тому податкове
повідомлення-рішення № від 26.02.
2014 року прийняте з дотриманням вимог
чинного законодавства. Таким чином,
представник відповідача просив в
задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд вважає, що
позов слід задовольнити повністю, з
огляду на наступне.

Судом встановлено, що в період з 30.01. 2014
року по 05.02. 2014 року Костопільською
об`єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Рівненській області було
проведено виїзну позапланову
перевірку Приватного
навчально-виробничого підприємства
Автопромбуд код за , з
питань дотримання вимог валютного
законодавства при виконанні умов за
зовнішньоекономічним контрактом № 2
від 07.07. 2012 року, про що складено
відповідно акт перевірки № 42/22/13995154 від
11.02. 2014 року (далі-акт перевірки №
42/22/13995154 від 11.02. 2014 року) (а.с.70-76). 11.02. 2014
року посадовими особами був складений
та підписаний акт відмови посадових
осіб ПНВП Автопромбуд від підписання
акта перевірки № 42/22/13995154 від 11.02. 2014
року № 7 від 11.02. 2014 року, у якому
зазначено, що після ознайомлення з
актом перевірки директор ПНВП
Автопромбуд Гречко В.В. відмовився від
підпису даного акта та його отримання
(а.с.77)

За наслідками перевірки органом
доходів і зборів прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 26.02.
2014 року про нарахування суми грошового
зобов'язання за платежем пеня, за
порушення термінів розрахунків у сфері
ЗЕД у сумі 4909,30 грн. (а.с.6). Дане
податкове повідомлення-рішення було
вручено позивачу 06.03. 2014 року,
відповідно до копії рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.16).

В основу оспорюваного податкового
повідомлення-рішення покладено
висновки податкового органу про
порушення ПНВП Автопромбуд вимог
частини 1 статті 7 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю" від 19.02. 1993 року № 15-93 (далі -
Декрет КМУ від 19.02.1993 року № 15-93), а саме
здійснення розрахунків з нерезидентом
без участі уповноваженого банку з
використанням готівкових коштів. Дане
порушення виникло у зв'язку з тим, що
26.07. 2012 року ПНВП Автопромбуд здійснено
розрахунок з нерезидентом - Willi Peek
(Німеччина) з використанням готівкових
коштів в сумі 500 євро/4909,30 гривень, на
виконання вимог зовнішньоекономічного
контракту № 2 від 07.07. 2012 року,
укладеного з директором ПНВП
Автопромбуд та нерезидентом Willi Peek
(Німеччина).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність" від
16.04. 1991 року № 959-XII (далі - Закон №959)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) - матеріально оформлена
угода двох або більше суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності та
їх іноземних контрагентів, спрямована
на встановлення, зміну або припинення
їх взаємних прав та обов'язків у
зовнішньоекономічній діяльності.

Згідно з абз. 10 ст. 1 Закону №959 імпорт
(імпорт товарів) - купівля (у тому числі
з оплатою в негрошовій формі)
українськими суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності в
іноземних суб'єктів господарської
діяльності товарів з ввезенням або без
ввезення цих товарів на територію
України, включаючи купівлю товарів,
призначених для власного споживання
установами та організаціями України,
розташованими за її межами.

Режим здійснення валютних операцій на
території України між суб'єктами
експортно-імпортних операцій у галузі
зовнішньоекономічної діяльності
регулюється Декретом КМУ від 19.02.1993
року № 15-93.

Частиною 1 статті 7 Декрету КМУ від
19.02.1993 року № 15-93 у розрахунках між
резидентами і нерезидентами в межах
торговельного обороту
використовуються як засіб платежу
іноземна валюта та грошова одиниця
України - гривня. Такі розрахунки
здійснюються лише через
уповноважені банки в порядку,
установленому Національним банком
України.

У зв'язку з порушенням ПНВП Автопромбуд
ч.1 ст. 7 Декрету КМУ від 19.02.1993 року № 15-93,
а саме здійснення розрахунків з
нерезидентом з використанням
готівкових коштів в сумі 500 євро/4909,30
гривень, податковим органом нараховано
суму грошового зобов'язання на
підставі абз.6 п.2 ст. 16 цього Декрету за
порушення резидентами порядку
розрахунків, установленого статтею 7
цього Декрету, - штраф у розмірі,
еквівалентному сумі валютних
цінностей, що використовувалися при
розрахунках, перерахованій у валюту
України за обмінним курсом
Національного банку України на день
здійснення таких розрахунків.

Положення аналогічного характеру
закріплені в абз. 1 п.2.6 Положення про
валютний контроль, затвердженого
Постановою Правління НБУ від.08.02. 2000
року № 49 (із змінами та доповненнями),
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 04.04. 2000 року № 209/4430,
здійснення розрахунків між
резидентами і нерезидентами в межах
торговельного обороту без участі
уповноваженого банку тягне за собою
накладення штрафу на резидента в
розмірі, еквівалентному сумі валютних
цінностей, що використовувалися під
час розрахунків, перерахованій у
валюту України за офіційним курсом
гривні до іноземних валют та
банківських металів, установленим
Національним банком на день здійснення
таких операцій (під час розрахунків
у валюті України - на суму таких
розрахунків).

На підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54
Податкового кодексу України,
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо згідно з
податковим та іншим законодавством
особою, відповідальною за нарахування
сум податкових зобов'язань з окремого
податку або збору, застосування
штрафних (фінансових) санкцій та пені, у
тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган.

Суд не погоджується з висновками
Костопільської ОДПІ, викладених в
податковому повідомленні-рішенні №
від 26.02. 2014 року, про збільшення
грошового зобов'язання позивача за
платежем пеня, за порушення термінів
розрахунків у сфері ЗЕД у сумі 4909,30 грн.,
оскільки резидент - ПНВП Автопромбуд в
супереч вимог Декрету КМУ від 19.02.1993
року № 15-93, здійснював розрахунок з
нерезидентом - Willi Peek, з використанням
готівкових коштів, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконання умов
зовнішньоекономічного договору
(контракту) № 2 від 07.07. 2012 року,
укладеного з Willi Peek (Німеччина), 32469,
надалі по тексту іменується
"Продавець", з однієї сторони, і
Приватного навчально-виробничого
підприємства Автопромбуд (Україна),
надалі по тексту іменується "Покупець",
в особі директора Гречко В.В., який діє
на підставі Статуту, з іншої сторони,
було здійснено поставку фронтального
навантажувача HANOMAG B&C, шасі № 54, 1984
року випуску, в кількості 1 (штука), в
задовільному стані, вартістю 500
(п'ятсот) EUR Покупцю на умовах Free carrier
Німеччина, а Покупець прийняти товар
згідно з інвойсу, який є невід'ємною
частиною Договору (а.с.82).

Відповідно до копії прибуткової
накладної № ПН-0000003 від 27.07. 2012 року,
було прийнято та оприбутковано
навантажувач HANOMAG B&C, на суму 4909,30
гривень (а.с.34).

Матеріалами справи також підтверджено,
що даний товар поставлений на
балансовий облік підприємства,
відповідно до оборотно-сальдової
відомості по рахунку: 105 за третій
квартал 2012 року, за який сплачено митні
платежі в сумі 18909,30 грн. (а.с.36).

Відповідно до оборотно-сальдової
відомості по рахунку: 632 за 01.01. 2012 - 31.03.
2014 року, за позивачем рахується
кредиторська заборгованість в сумі
4909,30 гривень (а.с.35). Варто зазначити, що
актом перевірки податкового органу №
42/22/13995154 від 11.02. 2014 року, підтверджено
факт, що за період липень 2012 року на
суму 4909,30 грн. оплата нерезиденту та
оприбуткування техніки, в авансовому
звіті еквіваленту у валюті не вказано
(а.с.74). Разом з тим, в судовому засіданні
було встановлено, що поставлений товар
- фронтальний навантажувач HANOMAG B&C,
рахується за позивачем як кредиторська
заборгованість. А тому, даний факт
підтверджує те, що жодний розрахунків з
неризедентом як в готівкові, так і в не
готівковій формі за липень 2012 року -
позивачем не здійснювалося.

Також, згідно із копій довідок виданих
ПАТ КБ "Приватбанк" підприємству, обіг
коштів ПНВП Автопромбуд за період з 01.01.
2012 року по 22.04. 2014 року по рахунках
8027, 9147 - не здійснювався
(а.с.83,84).

Крім того, у реєстрі документів за 2012
рік відсутні відомості про видачу
посвідчень про відрядження за липень
2012 року на ПНВП Автопромбуд (а.с.93).

Розрахунків з підзвітними особами за
01.06. 2012-31.12. 2012 рік позивачем не
здійснювалося, відповідно до копії
журналу-ордеру відомостей по рахунку
3721 Розрахунки з підзвітними особами в
національній валюті (а.с.94, 95).

Довідкою ПНВП Автопромбуд № 16 від 14.05.
2014 року стверджено, що згідно із
бухгалтерського обліку на протязі
липня 2012 року, посвідчень на
відрядження працівникам не видавалося,
кошти на відрядження не виділялися,
оформлення звітів про відрядження
немає, так як працівників підприємства
протягом липня 2012 року у відрядженнях
не було (а.с.92).

Разом з тим суду слід зазначити, що
Рівненською митницею 09.08. 2012 року №
01/59-07-5574 було надіслано прохання
начальнику Департаменту боротьби з
контрабандою, аналізу ризиків та
протидій корупції Держмитслужби
України, про направлення запиту до
Федеративної Республіки Німеччини
щодо перевірки законності ввезення на
митну територію України спецтехніки
"фронтальний навантажувач HANOMAG B&C, 1984
року випуску", з метою встановлення
автентичності поданих документів
(а.с.64).

В запиті Державна митна служба України,
скерованого до митних органів
Федеративної Республіки Німеччини,
зазначає, що у зв'язку з тим, що у митних
органів України існує підозра про
вчинення керівництвом ПНВП
Автопромбуд порушень митних правил,
шляхом подання до митного оформлення
документів, що містять неправдиві дані,
просить встановити інформацію щодо
контрагента позивача - Willi Peek
(Німеччина) (а.с.65-67).

Супровідним листом від 03.07. 2013 року на
адресу Рівненської митниці надійшла
відповідь митних органів Федеративної
Республіки Німеччини, відповідно до
запиту Державної митної служби
України. В даній відповіді
зазначається, що звернутися до Willi Peek є
неможливим. Так як пошук по базі даних
митних органів Федеративної
Республіки Німеччини щодо експорту не
призвів до жодного результату, а тому є
підозра, що укладений договір
купівлі-продажу містить неправдиві
дані стосовно експортера(а.с.59, 60-63).

Судом вважаються безпідставні
припущення викладені у вище зазначених
документах з приводу продавця - Willi Peek,
оскільки інформація, яка міститься в
них жодним чином не підтверджує факт
готівкового розрахунку ПНВП
Автопромбуд з нерезидентом., що
покладено в основу винесення
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення., яким збільшено
грошове зобов'язання позивача.

Також, в матеріалах справи наявне
пояснення директора ПНВП Автопромбуд
Гречка В.В. № 3 від 31.01.2014 року, в якому
він вказав, що розрахунки по контракту
№ 2 від 07.07. 2012 року були проведені
готівкою (а.с.57). Разом з тим, в судовому
засіданні представник позивача
зазначив, що жодних розрахунків
позивачем не здійснювалося, товар
перебував у кредиторській
заборгованості, митні платежі були за
нього сплачені. Даний запис ним був
внесений, з метою покращення
оприбуткування товару - фронтального
навантажувача HANOMAG B&C, 1984 року випуску,
та з врахуванням рекомендацій
інспектора податкового органу.

Також, судом вважаються безпідставні
та необґрунтовані висновки
Костопільської ОДПІ щодо
підтвердження здійснення ПНВП
Автопромбуд розрахунків з
нерезидентом готівкою в сумі 500
євро/4909,30 гривень з посиланням на звіт
про використання коштів наданих на
відрядження або під звіт Гречко В.В. №
АО-0000002 від. 26.07. 2012 року на суму 4909,30
гривень. Оскільки, відповідачем не
надано доказів наявності даного
авансового звіту, натомість позивачем
надано ряд документів, які
підтверджують, що ним не видавалося
звітів про використання коштів наданих
на відрядження в період липня 2012 року.

З цих підстав, суд приходить до
висновку, що позивачем в повній мірі
доведено, що товар - фронтальний
навантажувач HANOMAG B&C, 1984 року випуску,
був придбаний на на підставі
зовнішньоекономічного контракту № 2
від 07.07. 2012 року, розмитнений із сплатою
митних платежів в сумі 18 909,30 грн. та
оприбуткований ПНВП Автопромбуд. Крім
того товар поставлений на балансовий
облік підприємства та перебуває в
кредиторській заборгованості по
рахунку 632.

Тому, з досліджених доказів вбачається,
що порушення позивачем ч.1. ст.7 Декрету
КМУ від 19.02.1993 року № 15-93, яке лягло в
основу оспорюваного податкового
повідомлення-рішення № від 26.02.
2014 року та застосування фінансової
санкції Костопільською ОДПІ,
передбаченої абз.6 п.2 ст. 16 цього
Декрету - не знайшло свого
документального підтвердження в
судовому засіданні, є необґрунтованим
та безпідставним.

В силу вимог частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу. У
відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірності
та обґрунтованості прийнятого
податкового повідомлення-рішення №
від 26.02. 2014 року. Натомість
позивачем було доведено
обґрунтованість своїх позовних вимог.

Отже, при зазначених обставинах, вимоги
позивача є правомірні та обґрунтовані,
а заперечення відповідача суд відхиляє
як безпідставні і такі, що суперечать
чинному законодавству та фактичним
обставинам справи.

Таким чином, суд при вирішенні даного
спору, з огляду на встановлені судом
обставини, враховуючи зміст частини 3
ст. 2 КАС України, дійшов висновку про
недоведеність відповідачем законності
оскаржуваного рішення, а відтак
позовні вимоги підлягають до
задоволення повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Враховуючи
викладене та те, що позов задоволено
повністю на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень,
позивачу слід присудити з Державного
бюджету України 182 грн. 70 коп. судового
збору, сплаченого згідно квитанції №
К2/E/201 від 14.03. 2014 року, квитанції № К2/К/99
від 20.03. 2014 року (а.с.2, 23).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Костопільської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області № від 26.02. 2014 року.

Присудити на користь позивача Приватне
навчально-виробниче підприємство
Автопромбуд із Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Зозуля Д.
П.