Справа № 9101/152918/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"25" квітня 2014 р. справа №
2а-3031/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому
провадженні апеляційні скарги ОСОБА_1,
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м.Дніпропетровська

на постанову Кіровського
районного суду м.Дніпропетровська від
17 жовтня 2011 р. у справі № 2а-3031/2011

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі
м.Дніпропетровська

про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
певні дії,-

встановив:

У вересні 2011 року позивач
звернувся до суду першої інстанції з
позовом, в якому просив:

- визнати незаконними дії
відповідача, що полягають в порушені
вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», щодо
перерахунку раніш призначеної пенсії з
урахуванням належної мені надбавки до
пенсії у розмірі 30 мінімальної пенсії
за віком та спричинення, шляхом
щомісячної недоплати 20% мінімальної
пенсії за віком;

- стягнути з відповідача
несплачену соціальну надбавку за
період з 01.01.2010 року по 31.08.2011 року - 4 374,00
грн.;

- стягнути з відповідача
заборгованість з 01.01.2010 року по 31.12.2010
року згідно Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», в
загальній сумі 4 374,00 грн.

Постановою Кіровського районного
суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2011
року позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною
бездіяльність відповідача щодо не
проведення нарахування та не виплати
щомісячної соціальної допомоги ОСОБА_1
відповідно до ст.6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" з 19.03.2011
року;

- зобов'язано відповідача
провести перерахунок та здійснити
виплати пенсії позивачу з підвищенням
її на 30% мінімальної пенсії за віком з
розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" за
період з 19.03.2011 року по 22.07.2011 року, з
урахуванням виплаченої за цей період
надбавки.

Позовну заяву в частині заявлених
позовних вимог до 19.03.2011 року залишено
без розгляду.

В іншій частині в задоволені
позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач та
відповідач оскаржили її в апеляційному
порядку.

Позивач в апеляційні скарзі просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та задовольнити позов у
повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог
позивач, зокрема, посилається на
положення ст.87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та ст. 46 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
відповідно до який нараховані суми
пенсії, не одержані своєчасно з вини
органу, що призначає або виплачує
пенсію, виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком. Також
позивач посилається на положення ст.
ст. 258, 257, 215, 4 ЦК України.

В апеляційні скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити позивачу
у задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги дотримання
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної
інстанції встановлено, та матеріалами
справи підтверджено, що позивач,
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" має статус "дитини війни".

Статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", яка
набрала чинності з 01.01.2006 року,
передбачено, що дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за
віком визначений ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
відповідно до якої мінімальна пенсія
за віком дорівнює прожитковому
мінімуму, встановленому для осіб, що
втратили працездатність.

Положення ч. 3 вказаної статті не є
перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
статті, мінімального розміру пенсії за
віком.

У період 19.03.2011 року по 22.07.2011 року
дія ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" не призупинялась, а
зміст цієї статті не змінювався.
Відповідачем, в порушення норми ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", надбавка до пенсії
позивачу, виплачувалась у меншому
розмірі.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку, що
права позивача були порушені.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою вказаної статті
визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України
пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

Клопотання про поновлення строку
звернення до суду позивач не подавав.

Посилання позивача на ст. 46 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та ст. 87
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» щодо непоширення
строків звернення до суду стосовно її
вимог є необґрунтованою з наступних
підстав.

Як слідує зі змісту ст. 46 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та ст. 87 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
непоширення строків звернення до суду
застосовується лише щодо нарахованих
та невиплачених пенсій. В даному
випадку відповідач не нараховував
позивачу підвищення до пенсії, як
«дитині війни», у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Окрім того, помилковою є думка
позивача стосовно розповсюдження норм
Цивільного Кодексу на спірні
правовідносини, оскільки це суперечить
ст. 1 ЦК України, яка визначає, що
цивільним законодавством регулюються
особисті немайнові та майнові
відносини (цивільні відносини),
засновані на юридичній рівності,
вільному волевиявленні, майновій
самостійності їх учасників та не
застосовується до майнових відносин,
заснованих на адміністративному або
іншому владному підпорядкуванні
однієї сторони другій стороні, а також
до податкових, бюджетних відносин.

Відповідно до Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" від
14 червня 2011 року, прикінцеві положення
Закону доповнено пунктом 4,
відповідно до якого встановлено, що
у 2011 році норми і положення статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

6 липня 2011 року Кабінетом
Міністрів України було прийнято
Постанову №745 "Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету", яка
набула чинності 23 липня 2011 року,
пунктом 6 якої встановлено, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні.

Позивач звернувся до суду першої
інстанції 19 вересня 2011 року.

Отже, суд першої інстанції
правомірно задовольнив вимоги
позивача з 19.03.2011 року по 22.07.2011 року.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що доводи
апеляційні скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, яким
обставини в справі встановлені
правильно та порушень норм
матеріального і процесуального права
не допущено, тому підстав для
скасування судового рішення не
вбачається.

Згідно з ч.6 ст. 187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до апеляційної скарги
додається документ про сплату судового
збору.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач по справі не сплатив судовий
збір.

Відповідно до пп.2 п.3 ч.2 ст.4 Закону
України "Про судовий збір" ставка
судового збору за подання апеляційної
скарги на рішення суду становить 50
відсотків ставки, що підлягає сплаті
при поданні позовної заяви, іншої заяви
і скарги, а у разі подання позовної
заяви майнового характеру - 50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

Позивач звернувся з позовом
немайнового характеру.

Відповідно до ч.2 ст. 5 КАС України
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

На час розгляду справи ставка судового
збору за подання апеляційної скарги по
даній категорії справ становить 36 грн.
54 коп.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність стягнення з позивача на
користь Державного бюджету України
судового збору в сумі 36 грн. 54 коп.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м.Дніпропетровська залишити без
задоволення.

Постанову Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2011 року
у справі № 2а-3031/2011 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 36 грн. 54 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун