Справа № 9101/146851/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

"01" жовтня 2013 р. справа №
2а/0470/9591/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів
Богданенка І.Ю., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Федосєєвій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Довгинцівському районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
05.09.2012 р.

у справі № 2а/0470/9591/12

за позовом управління Пенсійного фонду
України в Довгинцівському районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області

до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області

про стягнення витрат на виплату і
доставку пенсії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом
про стягнення з відповідача витрат на
виплату і доставку щомісячної адресної
допомоги, передбаченої постановою КМУ
№ 265 від 26.03.2008 року за період з 01.03.2012 р.
по 30.06.2012 р., що склали 259 272,53 грн.

Постановою суду першої інстанції у
задоволенні позовних вимог відмовлено
в повному обсязі. Постанова суду
мотивована тим, що чинним
законодавством України не передбачено
відшкодування сум державної адресної
допомоги та витрат на їх виплату і
доставку з коштів Фонду соціального
страхування.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права.

Просить скасувати постанову суду та
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

В обґрунтуваннях своєї апеляційної
скарги апелянт посилається на
Постанову Кабінету Міністрів України
№ 265 від 26.03.2008 року, якою передбачена
виплата щомісячної державної адресної
допомоги за рахунок коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України. Вказані витрати
підлягають відшкодуванню відповідно
до Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному Фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, затверджений постановою
правління Пенсійного Фонду України та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України від
04.03.2003 року № 5-4/4, оскільки іншого
порядку відшкодування розроблено не
було.

Відповідачем до апеляційного
суду надіслані заперечення про
залишення апеляційної скарги без
задоволення та постанови суду першої
інстанції без змін.

У судовому засіданні представник
відповідача - ОСОБА_1 заперечував проти
задоволення апеляційної скарги та
просив залишити постанову суду першої
інстанції без змін.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час і
місце судового розгляду був
повідомлений належним чином.

Дослідивши обставини справи,
перевіривши дотримання судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідач відмовився відшкодовувати
виплати понесені позивачем на виплату
щомісячної державної адресної
допомоги та витрати на її доставку за
період з березня 2012 року по червень 2012
року в розмірі 259 272,53 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для відшкодування
відповідними відділеннями Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України понесених
управліннями Пенсійного фонду України
витрат на виплату державної адресної
допомоги та витрат на її доставку.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Статтею 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», який набрав чинності
з 01 квітня 2001 року, визначено перелік
виплат, які здійснюються Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків, а саме в установленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсію в зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Проте державна адресна допомога до
цього переліку не входить.

Пунктом 4 постанови КМУ № 265 від 26.03.2008
року передбачено, що виплата
щомісячної державної адресної
допомоги здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога. Проте,
закон має пріоритет в порівнянні з
постановою Кабінету Міністрів України,
як норма вищої юридичної сили, а тому
колегія суддів вважає, що прямого
обов'язку Фонду соціального
страхування щодо відшкодування витрат
Пенсійного фонду з виплати державної
адресної допомоги законом не
встановлено.

При цьому слід зазначити, що перелік
сум, що виплачуються відповідно до
Законів України «Про пенсійне
забезпечення», «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів та
підлягають відшкодуванню відповідно
до Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій в
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, який затверджено
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003р. № 5-4/4,
та зареєстровано у Міністерстві
Юстиції України 16.05.2003р. за №376/7697,
встановлений п. 4 цього Порядку, є
вичерпним та розширеному тлумаченню не
підлягає і серед видів пенсійного
забезпечення, які підлягають
відшкодуванню відповідними
відділеннями Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, відсутній такий
вид пенсійного забезпечення як
державна адресна допомога та витрати
на її виплату та доставку.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що відповідач у справі,
відмовившись від відшкодування виплат
державної адресної допомоги та витрат
на її виплати та доставку, які були
понесені позивачем у справі за період з
березня 2012 року по червень 2012 року, діяв
у межах повноважень та у спосіб
визначений чинним законодавством, а
суд першої інстанції під час розгляду
даної адміністративної справи дійшов
до обґрунтованого висновку про
наявність підстав для відмови в
задоволенні позовних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку, що суд першої інстанції
об'єктивно, повно, всебічно дослідив
обставини, які мають суттєве значення
для вирішення справи, та ухвалив судове
рішення без порушення норм
матеріального та процесуального права,
тому постанову суду слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Керуючись ст.198, ст.200, ст.206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Довгинцівському районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
05.09.2012 р. у справі № 2а/0470/9591/12 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України в
порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
А.О. Коршун