Справа № 2а/0570/9010/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2014 р. м. Київ
К/800/3134/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, Одеського міського
управління ГУМВС України в Одеській
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
ОСОБА_4 про скасування наказів та
зобов'язання поновлення на посаді,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2012
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, Одеського міського
управління ГУМВС України в Одеській
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
ОСОБА_4 про скасування наказу № 656 від
17.04.2012 року в частині звільнення, наказу
№ 159 о/с від 18.04.2012 року, наказу № 1875 від
18.09.2012 року в частині звільнення,
зобов'язання поновлення на посаді та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2012
року, залишеною без зміни ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2012
року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області звернулось з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати, а в справі
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Позивач надала заперечення на
касаційну скаргу, в якому просила
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що з 23.07.2001 року
ОСОБА_3 проходила службу в органах
внутрішніх справ України.

Відповідно до Витягу з наказу
начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області № 159 о/с від 18.04.2012р.
капітана міліції ОСОБА_3, інспектора
режимно-секретного відділу ОМУ ГУМВС
України в області 27.04.2012 р. звільнено за
п. 64 «є» (за порушення дисципліни) у
відповідності до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України.

Наказом ГУМВС України в Одеській
області № 1875 від 18.09.2012 р. «Про внесення
змін до наказу ГУМВС в області від
17.04.2012 р. № 656» були змінені підстави
звільнення позивача. Відповідачем було
встановлено, що з 23.02.2012 року по 21.05.2012
року ОСОБА_3 була звільнена від
виконання службових обов'язків через
тимчасову непрацездатність. Разом з
цим зазначено, що відсутні документи,
які звільняли б її від виконання
обов'язків 22.02.2012 року. В зв'язку з чим
прийнято рішення про звільнення
позивача за невихід на службу без
поважних причин 22.02.2012 року.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про
міліцію», порядок та умови проходження
служби в міліції регламентуються
Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України.

Положення про проходження служби
визначає порядок проходження служби
особами рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ, їх
права і обов'язки.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» від 22 лютого
2006 року № 3460-IV, службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Підставою для притягнення до
дисциплінарної відповідальності осіб
рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ є вчинення
ними дисциплінарного проступку,
сутність якого у розумінні статті 2
Статуту полягає у невиконанні або в
неналежному виконанні особою рядового
або начальницького складу службової
дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту ОВС
України визначені види дисциплінарних
стягнень які можуть накладатися на
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни, одним з яких є
звільнення з органів внутрішніх справ.

Частиною 1 ст. 14 Дисциплінарного
статуту передбачено, що з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування.

Порядок проведення службового
розслідування визначений Інструкцією
про порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України, затверджена Наказом МВС
України від 06 грудня 1991 року № 552.
Зазначеною інструкцією передбачене
проведення службового розслідування,
яке повинно відповідати критеріям
повного, об'єктивного і всебічного
розслідування обставин порушень,
скоєних особами рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, виявлення причин і
умов, що сприяли їхньому скоєнню,
встановлення винних і забезпечення
правильного застосування чинних
нормативних актів для того, щоб кожен
винний був притягнутий до
відповідальності, а жоден невинний не
постраждав.

Крім того, згідно ст. 14 Дисциплінарного
статуту, при визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини,
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Підпунктом «є» п. 64 Положення «Про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 року № 114, встановлено, що
особи середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за порушення
дисципліни.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, підставою для винесення
спірних наказів №656 від 17.04.2012 р., № 159
о/с від 18.04.2012 р. став висновок б/н від
09.04.2012 року службового розслідування по
факту невиходу на службу капітана
міліції ОСОБА_3. Підставою для
проведення цього службового
розслідування став рапорт начальника
РСВ ОМУ ГУМВС України в Одеській
області підполковника міліції
Трофіменка О.В. щодо невиходу на службу
з 22.02.2012 р. інспектора
режимно-секретного відділу ОМУ ГУМВС
України в області ОСОБА_3

За результатами службового
розслідування зроблений висновок, що
інспектором режимно-секретного
відділу ОМУ ГУМВС України в області
ОСОБА_3 порушенні вимоги ст. 7 Закону
України «Про Дисциплінарний статут ОВС
України», Присяги працівника ОВС,
Кодексу честі працівника ОВС,
здійснено самоусунення від виконання
службових обов'язків, що виразилась в
невиході на службу без поважних причин
з лютого поточного року, порушення
вимог ст. 6 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», що виразилось в
не реєстрації в десятиденний термін
нового місця проживання, та порушення
п. 3.19 наказу МВС України від 16.03.2007р. № 81,
що виразилось у виїзді за межі
гарнізону без дозволу безпосередніх
начальників, що призвело до
неотримання всебічного інструктажу
щодо правил поведінки в побуті,
громадських місцях, безумовного
дотримання Правил дорожнього руху.
Також матеріали службового
розслідування містять акти, якими
встановлено факт відсутності ОСОБА_3 на
робочому місці 14.03.2012 року, 16.03.2012 року,
19.03.2012 року, 21.03.2012 року, 23.03.2012 року,
26.03.2012 року, 29.03.2012 року, 30.03.2012 року,
02.04.2012 року,03.04.2012 року, 04.04.2012 року, 05.04.2012
року, 06.04.2012 року, 09.04.2012 року, 10.04.2012 року,
11.04.2012 року.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й суд апеляційної
інстанції, прийшов до обгрунтованого
висновку про відсутність ознак
неповажності таких дій, оскільки, таке
не виконання у вказаний період
службових обов'язків відбулося з
поважних причин. Зокрема, матеріали
справи містять копії листків
звільнення від службових обов'язків
через тимчасову непрацездатність,
надані позивачу, а саме довідку
звільнення від службових обов'язків № 3
за період з 23.02.2012 р. по 16.03.2012 р., видану
Комунальною лікувально-профілактичною
установою «Міський
шкірно-венерологічний диспансер м.
Горлівки», листок № 5707 за період з
02.04.2012р. по 07.04.2012р., довідку № 16 за
період з 09.04.2012р. по 21.04.2012р., довідку № 24
за період з 23.04.2012р. по 27.04.2012р., видані
Комунальним закладом «Центр первинної
медико-санітарної допомоги № 2 м.
Горлівки», довідку № 17 за період з
28.04.2012р. по 06.05.2012р., видану Комунальною
лікувально-профілактичною установою
«Міський шкірно-венерологічний
диспансер м. Горлівки».

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій 22.02.2012 р. позивач була
відсутня на робочому місці, оскільки
разом з іншими працівниками ОВС з 10-00
год. знаходилась у приміщенні ГУМВС
України в Одеській області у актовому
залі на другому поверсі, де проходила
атестацію у зв'язку з її призначенням
на посаду інспектора РСВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області. Також цього
дня вона складала диференційовані
заліки зі службової, бойової та
функціональної підготовки, які є
обов'язковими при призначеннях та
переміщеннях на інші посади ОВС.

Крім того, враховуючи відсутність
доказів, які підтверджують факт
відсутності позивача 22.02.2012 року на
робочому місці, зокрема відповідного
акту, пояснення позивача щодо
знаходження її за викликом
представників ГУМВС на співбесіді та
заліку для призначення на посаду, які
не спростовані будь-якими доказами
відповідачів, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку, що
ГУМВС України в Одеській області та
Одеським міськуправлінням не доведено
законність та обґрунтованість
прийнятих наказів щодо притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з ОВС.

Відповідно до п. 24 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991 №114, у разі незаконного
звільнення або переведення на іншу
роботу особи рядового, начальницького
складу органів внутрішніх справ
підлягають поновленню на попередній
роботі (посаді).

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
обґрунтованість позовних вимог
позивача щодо скасування наказів № 656
від 17.04.2012 р., № 159 о/с від 18.04.2012 р., № 1875
від 18.09.2012 р. та поновлення на посаді.

Також, розглядаючи питання щодо
повного захисту прав позивача, суд
першої інстанції правомірно, з
урахуванням ч.2 ст.11 КАС України, вийшов
за межі позовних вимог та вирішив
питання щодо стягнення з відповідача
грошове утримання на користь позивача
з 22.02.2012 року.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України погоджується з висновком суду
першої інстанції, з яким погодився й
суд апеляційної інстанції, що
відповідачем не доведено
правомірність прийнятих ним
оскаржуваних рішень щодо звільнення
позивача з ОВС, рішення про звільнення
позивача з органів внутрішніх справ
прийнято неправомірно та
необґрунтовано, прийняті накази
суб'єкту владних повноважень засновані
на не з'ясованих у повному обсязі
обставинах, що мають значення для
правильного вирішення питання щодо
притягнення до дисциплінарної
відповідальності та як наслідок
застосування відповідних заходів.

Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Повно та всебічно дослідивши всі
обставини справи та давши належну
правову оцінку доказам, суди першої та
апеляційної інстанцій обґрунтовано
задовольнили позовні вимоги, оскільки
дії суб'єкта оскарження не
відповідають чинному законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 30
жовтня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17 грудня 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: