Справа № 808/9655/13-а
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року 14:20Справа №
808/9655/13-а м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі судді Бойченко Ю.П.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «БОСАЛ-ЗАЗ»

до Державної податкової
інспекції у Комунарському районі
м.Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

12 грудня 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «БОСАЛ-ЗАЗ» (далі -
позивач або ТОВ з ІІ «БОСАЛ-ЗАЗ»)
звернулось до Запорізького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Державної податкової
інспекції у Комунарському районі
м.Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області (далі
- відповідач або ДПІ у Комунарському
районі м.Запоріжжя) в якій просить суд
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 03.12.2013 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на протиправність
прийнятого податкового повідомлення -
рішення, оскільки позивачем правомірно
віднесено суму податку на додану
вартість внаслідок збільшення
статутного фонду ТОВ з ІІ «Босал-ЗАЗ»
до складу податкового кредиту, що
підтверджується висновками
викладеними в ухвалі
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у справі
№2а-0870/480/11 від 18.09.2012 р. якою встановлено
можливість віднесення до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість по операціях з
отримання в якості внеску до
статутного фонду основних фондів від
ЗАТ «ЗАЗ». Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 16 грудня 2013 року було
відкрито провадження по зазначеній
справі, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду на 26 грудня 2013 року.

Відповідач позовні вимоги не визнав з
підстав, викладених у наданих
запереченнях на адміністративний
позов (вх.№51120 від 26.12.2013). Зазначив, що
чинне законодавство не передбачає
можливості відносити до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість по операціях з
отримання в якості внеску до
статутного фонду основних фондів. Отже,
висновки податкового органу про
порушення позивачем пункту 200.1, пункту
200.2, пункту 200.4 статті 200 розділу V
Податкового кодексу України, в
результаті чого позивачем завищено
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду на суму
ПДВ 2 272 358 грн. ґрунтуються на
законодавстві, а спірне податкове
повідомлення - рішення є законним та
обґрунтованим. Просить у задоволенні
позову відмовити.

Провадження у справі неодноразово
зупинялось.

14 травня 2014 року від представника
позивача надійшла заява (вх.18733) про
розгляд справи у порядку письмового
провадження.

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

Частиною 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час та місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи клопотання позивача про
розгляд справи без участі його
представника, неприбуття представника
відповідача та положення частини
шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, беручи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд ухвалив перейти до розгляду справи
в письмовому провадженні.

У зв'язку з розглядом справи в порядку
письмового провадження, суд, керуючись
частиною 1 статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не здійснював фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено з матеріалів справи, у
період часу з 05.11.2013 по 19.09.2013, фахівцями
Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м.Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області проведена
позапланова виїзна документальна
перевірка Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «БОСАЛ - ЗАЗ» (код за
) з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
серпень, вересень 2013 року, за
результатами якої складено акт
перевірки від 19.11.2013 №700/1501/33985999.

Згідно висновків акту перевірки,
встановлено порушення пункту 200.1,
пункту 200.2, пункту 200.4 статті 200 розділу V
Податкового кодексу України із змінами
та доповненнями, в результаті чого
позивачем завищено залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду на суму ПДВ 2 272 358
грн.

На підставі матеріалів перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення № від 03.12.2013,
яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення податку на додану
вартість у розмірі 2 272 358 грн.

Не погодившись з винесеним рішенням
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Оцінивши представлені докази у їх
сукупності суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як зазначено в акті перевірки від
19.11.2013: актом позапланової перевірки
№4491/2302/33985999 від 17.12.2010 та планової
перевірки №840/2305/33985999 від 26.05.2011
встановлено порушення пп.7.4.1 п.7.4 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 №168/97 - ВР зі
змінами та доповненнями (далі по тексту
- Закон про ПДВ), а саме:

Вартість вкладу ЗАТ «ЗАЗ» обладнанням
і оснасткою до статутного капіталу ТОВ
з ІІ «БОСАЛ-ЗАЗ» становить в липні 2010
року - 16 445 598 грн., в т.ч. ПДВ 2 740 933 грн. та
в вересні 2010 року 932 714 грн., в т.ч. ПДВ 155
452,33 грн. ТОВ з іноземними інвестиціями
«БОСАЛ-ЗАЗ» в декларації за липень 2010
року включено до суми податкового
кредиту суму ПДВ по внеску ЗАТ «ЗАЗ»
(ІПН 42) до Статутного фонду ТОВ з
ІІ «БОСАЛ-ЗАЗ» обладнання і оснастки в
розмірі 2 740 933 грн. згідно податкової
накладної № від 02.07.2010 та за
вересень включено до суми податкового
кредиту суму ПДВ по внеску ЗАТ «ЗАЗ»
(ІПН 42) до Статутного фонду ТОВ з
ІІ «БОСАЛ-ЗАЗ» обладнання і оснастки в
розмірі 155 452, 33 грн. згідно податкової
накладної №600005709 від 30.09.2010.

За даними перевірки не встановлено
фактичної сплати сум ПДВ по
постачальнику ЗАТ «ЗАЗ» (ІПН 42) -
податкові накладні № від 02.07.2010 в
сумі 2 740 933 грн., №600005709 від 30.09.2010 в сумі
155 452, 33 грн., а саме:

- ЗАТ «ЗАЗ» в липні 2010 року внесено
обладнанням і оснасткою до статутного
фонду ТОВ з ІІ «БОСАЛ-ЗАЗ» 16445598,00 грн.
(Акт № 1 приймання-передачі майнового
внеску ЗАТ «ЗАЗ» до статутного фонду
ТОВ з ІІ «БОСАЛ-ЗАЗ» від 02.07.2010).

Відповідно протоколу №6 загальних
зборів ТОВ з ІІ «БОСАЛ-ЗАЗ» від 25.03.2010,
закрите акціонерне товариство з
іноземними інвестиціями «ЗАЗ» (далі -
ЗАТ «ЗАЗ», в особі голови правління
Євдокименко М.М. та Товариство з
обмеженою відповідальністю
«БОСАЛ-ЗАЗ» (далі - ТОВ «БОСАЛ- ЗАЗ») в
особі генерального директора Папашева
К.О., склали цей акт про наступне:

В якості додаткового вкладу до
статутного капіталу ТОВ «БОСАЛ-ЗАЗ»,
ЗАТ «ЗАЗ» передає, а ТОВ «БОСАЛ-ЗАЗ»
приймає наступне майно (обладнання і
оснастку), яке знаходиться за адресою:
м.Запоріжжя, пр.Леніна, б.8, податкова
накладна № від 02.07.2010 в сумі 2 740 933
грн.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового
кодексу України сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно п.200.2 ст.200 Податкового кодексу
України при позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

Відповідно до п.200.3 ст.200 Податкового
кодексу України при від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду (п.200.4 ст.200
Податкового кодексу України).

Позивач, у зв'язку з передачею до його
статутного капіталу майна розпочав
відносити суми податку на додану
вартість до сум бюджетного
відшкодування. Проте, після набрання
законної сили рішенням Запорізького
окружного адміністративного суду по
справі №2а-0870/480/11, якою вказано на
відсутність законних підстав для
віднесення вказаних сум до складу
бюджетного відшкодування, позивачем
вказані кошти відносяться до складу
податкового кредиту відповідно до
висновків Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
викладені в ухвалі від 18.09.2012 по справі
№2а-0870/480/11.

Водночас, у постанові Запорізького
окружного адміністративного суду
№2а-0870/12153/11 від 19.03.2012 у справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «БОСАЛ-ЗАЗ» до Державної
податкової інспекції у Комунарському
районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у
Запорізькій області про визнання
недійсним та скасування податкового
повідомлення - рішення, суд дійшов
висновків, що за змістом пп.7.4.2 п.7.4 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 №168/97 - ВР покупець
не має права на формування податкового
кредиту внаслідок продажу йому (при
купівлі ним) товарів (робіт, послуг), що
звільнені від оподаткування або не є
об'єктом оподаткування згідно зі
статтями 3 та 5 цього Закону. Таким
чином, ця норма стосується формування
податкового кредиту в податковому
обліку покупця з тієї ж господарської
операції, внаслідок якої у продавця не
виникають податкові зобов'язання, і
відповідно відсутнє джерело
відшкодування ПДВ покупцю. При цьому зі
змісту цієї норми не вбачається
обов'язку платника коригувати
податковий кредит.

З урахуванням викладеного суд дійшов
висновку, що оподаткування податком на
додану вартість господарської
операції внесення до статутного фонду
ТОВ з ІІ «БОСАЛ-ЗАЗ» майна і віднесення
до складу податкового кредиту по ПДВ по
таким операціям є порушенням приписів
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 №168/97 - ВР, оскільки
такі операції не є об'єктом
оподаткування, у розумінні приписів
цього Закону, а позивач не поніс жодних
витрат у зв'язку із проведенням таких
операцій.

Зазначена правова позиція
узгоджується з правовою позицією
викладеною в постанові Верховного Суду
України від 20.06.2011 по справі за позовом
акціонерного товариства «Барвінок» до
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень.

Постанова суду у справі №2а-0870/12153/11 від
19.03.2012 залишена без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду, набрала
законної сили 15.10.2013, що не
заперечується сторонами по справі.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими
висновки відповідача про
безпідставність завищення позивачем
залишку від'ємного значення з податку
на додану вартість.

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем доведено правомірність
свого рішення.

Враховуючи наведене, відповідачем
правомірно та обґрунтовано прийнято
податкове повідомлення - рішення, яким
позивачу зменшено від'ємне значення з
податку на додану вартість.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій,
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, серед іншого, чи прийняті
вони обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення. При розгляді справи
встановлено, що при прийнятті
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення відповідач діяв
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, які мають значення при
прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог товариства
з обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями «БОСАЛ-ЗАЗ».

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про
судовий збір» визначено, що судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
розмір мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі станом на 01.01.2013
становить 1147,00грн.

Відповідно до п.п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» (в редакції
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сплати судового збору» № 590-VІІ від
19.09.2013), за подання до адміністративного
суду адміністративного позову
майнового характеру ставка судового
збору встановлюються у розмірі - 2
відсотки розміру майнових вимог, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 4
розмірів мінімальної заробітної плати.

Відтак, мінімальний розмір судового
збору за подання до адміністративного
суду адміністративного позову
майнового характеру становить - 1720,50
грн., максимальний - 4588,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України
«Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ під
час подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Зі змісту рішення Європейського суду з
прав людини від 14 жовтня 2010 року у
справі «Щокін проти України»
вбачається, що збільшення податковим
органом зобов'язань особи з податку є
втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з
прав людини вимога про визнання
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень, яке впливає на склад майна
позивача, у тому числі шляхом
безпідставного стягнення податків,
зборів, штрафних санкцій тощо, є
майновою.

З огляду на викладене
адміністративними позовами майнового
характеру є вимоги щодо протиправності
рішень про визначення грошових
зобов'язань платників податків, про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість, про стягнення
адміністративно-господарських та
інших штрафних санкцій тощо.

Таким чином, звернені до суду вимоги
про скасування рішення відповідача -
суб'єкта владних повноважень,
безпосереднім наслідком яких є зміна
складу майна позивача, є майновими.

Отже, вимоги позивача про скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 03.12.2013, яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
податку на додану вартість у розмірі 2
272 358 грн. є вимогами майнового
характеру за які сплачується
максимальний розмір судового збору.

При подачі даного позову ТОВ з ІІ
«БОСАЛ-ЗАЗ» сплачено судовий збір в
розмірі 458,81 грн.

Виходячи з вищезазначеної норми з ТОВ з
ІІ «БОСАЛ-ЗАЗ» слід стягнути 4129,19 грн.
(виходячи з розрахунку 4588 грн. - 458,81
грн.).

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «БОСАЛ - ЗАЗ» до Державної
податкової інспекції у Комунарському
районі м.Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про скасування податкового
повідомлення - рішення від 03.12.2013
№ - відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «БОСАЛ - ЗАЗ» (69600, м.
Запоріжжя, пр.Леніна, 8; )
на користь Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 4129 (чотири
тисячі сто двадцять дев'ять) грн. 19
(дев'ятнадцять) коп.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Ю.П. Бойченко