Справа № 754/22486/13а
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Грибан І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий-суддя Грибан
І.О.

судді
Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Печенюк
Р.В.

розглянув в судовому засіданні в м.
Києві апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва на
постанову Деснянського районного суду
м.Києва від 28 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
зобов'язання вчинити дії-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва, в якому
просив (з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог) визнати
відмову Управління пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
протиправною та зобов'язати Управління
пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва
призначити пенсію на пільгових умовах
зі зменшенням пенсійного віку,
виплатити вчасно не нараховану пенсію
на пільгових умовах за період з 01.07.2013
року по 31.12.2013 року та виплачувати її
надалі, починаючи з 01.01.2014 року.

Постановою Деснянського районного
суду м.Києва від 28 лютого 2014 року
позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій зазначає на порушення
судом першої інстанції матеріального
та процесуального права, просить
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове - про відмову в
задоволенні позовних вимог.

В судове засідання сторони, належним
чином повідомлені про час та місце
розгляду справи, не з'явилися.

Враховуючи те, що справу можливо
вирішити на підставі наявних у ній
доказів, а також те, що до суду
апеляційної інстанції всі особи, які
беруть участь в справі не прибули, хоча
і були належним чином повідомлені про
дату, час і місце апеляційного
розгляду, відсутні клопотання про
розгляд справи за їх участю, колегія
суддів ухвалила розглядати справу на
підставі наявних у ній доказів. В
порядку ч.1ст.41 КАС України фіксування
судового засідання технічними
засобами не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
06.12.2012 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва з питанням
щодо роз'яснення порядку надання
відповідних документів для
призначення пільгової пенсії за віком,
однак у своїй відповіді відповідач
зазначив, що оскільки в наданому пакеті
документів відсутні документи, які б
підтверджували пільговий характер
робіт за професією «маляр, зайнятий на
роботах із застосуванням шкідливих
речовин не нижче 3 класу небезпеки»
призначити пенсію із скороченням
пенсійного віку немає підстав.

11.12.2013 року позивач вдруге звернувся до
відповідача про призначення пенсії,
однак їй було надано відмову у
призначенні та виплаті пенсі у зв'язку
з відсутністю на підприємстві
матеріалів атестації робочих місць.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відсутність проведення атестації
робочих місць у підприємства не може
бути підставою для не врахування
періоду роботи у стаж для призначення
пенсії на пільгових умовах.

Надаючи правову оцінку встановленим в
справі обставинам та фактам, колегія
судді звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.8,10 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» право на отримання пенсій
та соціальних послуг із солідарної
системи мають: громадяни України, які
застраховані згідно із цим Законом та
досягли встановленого цим Законом
пенсійного віку чи визнані інвалідами
в установленому законодавством
порядку і мають необхідний для
призначення відповідного виду пенсії
страховий стаж, а в разі смерті цих осіб
- члени їхніх сімей, зазначені у статті
36 цього Закону, та інші особи,
передбачені цим Законом; особи, яким до
дня набрання чинності цим Законом була
призначена пенсія відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
(крім соціальних пенсій) або була
призначена пенсія (щомісячне довічне
грошове утримання) за іншими
законодавчими актами, але вони мали
право на призначення пенсії за Законом
України «Про пенсійне забезпечення» -
за умови, якщо вони не отримують пенсію
(щомісячне довічне грошове утримання) з
інших джерел, а також у випадках,
передбачених цим Законом, - члени їхніх
сімей. Право на отримання довічної
пенсії та одноразової виплати за
рахунок коштів накопичувальної
системи пенсійного страхування мають
застраховані особи і члени їхніх сімей
та/або спадкоємці на умовах та в
порядку, визначених цим Законом. Особи,
які не підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню, але
добровільно сплачували страхові
внески в порядку та розмірах,
встановлених законом, до солідарної
системи та/або накопичувальної системи
пенсійного страхування, мають право на
умовах, визначених цим Законом, на
отримання пенсії і соціальних послуг
за рахунок коштів Пенсійного фонду
та/або отримання довічної пенсії чи
одноразової виплати за рахунок коштів
накопичувальної системи пенсійного
страхування. Особі, яка має одночасно
право на різні види пенсії (за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника), призначається один із
цих видів пенсії за її вибором.

Згідно п. б) ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» на пільгових
умовах мають право па пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи:
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: жінки - після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах.

У відповідності до ст.83 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» пенсії
призначаються з дня звернення за
пенсією.

Згідно ст.62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Відповідно до пункту 6 Наказу
Міністерства праці і соціальної
політики України та Пенсійного фонду
України від 30.04.2002 року № 224/30 "Про
затвердження Порядку надання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", до заяви про призначення
пенсії за віком, крім інших документів,
подаються документи про трудовий стаж,
що визначенні Порядком підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 12.08.1993
року № 637

Пунктом 20 вищевказаного Порядку
встановлено, що у тих випадках, коли в
трудовій книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств або організації.

У разі неточності або невідповідності
записів відображених у трудовій
книжці, записам у довідках, уточнюючих
особливий характер робіт, органу, що
призначає пенсію, надано право,
встановлене частиною 1 статті 101 Закону
та абз. 2 пункту 32 Наказу, вимагати
відповідні документи від підприємств,
установ та організацій, а також в
необхідних випадках перевіряти
обґрунтованість їх видачі.

Як встановлено судом першої інстанції,
рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 31.10.2013 року встановлено, що
в період з 01.06.1988 року по 17.06.1997 року
позивач працювала за професією муляр у
шкідливих умовах праці

Довідкою виданою 20.03.2013 року КП
«Київпастранс» підтверджується факт
роботи з 02.06.1988 року по 30.10.1989 року
муляром 3 розряду з шкідливими умовами
праці та з 01.11.1989 року по 12.06.1997 року
муляром 4 розряду також з шкідливими
умовами праці.

Відповідач не заперечує щодо
відповідності записів відображених у
трудовій книжці та наданих довідках.
Однак, зазначає про відсутність даних
про проведення атестації робочого
місця після 1992 року.

Порядок проведення атестації робочих
місць за умовами праці затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 01 серпня 1992 року № 442.

Цим Порядком встановлено, що
відповідно до статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» пенсії за
віком на пільгових умовах за списками
№ 1 і 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, що дають право на
пільгове пенсійне забезпечення,
затверджуваними Кабінетом Міністрів
України, а також пенсії, що можуть
встановлюватися підприємствами й
організаціями за рахунок власних
коштів працівникам інших виробництв,
професій та посад залежно від умов
праці, призначаються за результатами
атестації робочих місць.

Пунктом 4 вказаного Порядку
передбачено, що, згідно з пунктом 4
Порядку проведення атестації робочих
місць за умовами праці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01 серпня 1992 року № 442, атестація
робочих місць за умовами праці
проводиться в строки, передбачені
колективним договором, але не рідше
одного разу на 5 років.

Згідно з п.4 ч.2 Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівників
підприємств, організацій.

Отже, підприємство, на якому працювала
позивачка зобов'язано було протягом 5
років( з 1992 по 1997р.) провести атестацію
робочого місця позивача.

Між тим, своєчасність та проведення
атестації робочих місць за умовами
праці не залежить від працівника і не
може обмежувати його право на
отримання пенсії.

Таким чином, не проведення або
неналежне проведення атестації
робочих місць не можуть позбавити
громадян їх конституційного права на
соціальний захист щодо вирішення
питань надання пенсій за віком на
пільгових умовах відповідно до статті
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

За таких підстав, відповідачем не
доведено правомірність відмови у
призначенні пільгової пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконання, що висновки
суду першої інстанції є
обґрунтованими, а доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в справі, підтверджених
доказами, колегія суддів апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва - залишити
без задоволення, а постанову
Деснянського районного суду м.Києва
від 28 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя
О.О.Беспалов

Суддя
А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 23.05.2014 р.

.

Головуючий суддя
Грибан І.О.

Судді:
Беспалов О.О.

Парінов А.Б.