Справа № 2а-2681/11
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-2681/11
інстанції: Закаблук О. В.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в приміщенні суду в
порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Кагарлицькому районі Київської
області на постанову Кагарлицького
районного суду Київської області від 28
лютого 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Кагарлицькому районі
Київській області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Кагарлицькому районі Київській
області про зобов'язання провести
перерахунок та виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та
надбавки до пенсії за проживання на
радіоактивно забрудненій території у
розмірах визначених ст.ст. 39, 51 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
недоплаченої щомісячної соціальної
допомоги як дитині війни у
відповідності до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Постановою Кагарлицького районного
суду Київської області від 28 лютого 2011
року позовні вимоги задоволено з 11.08.2010
року: зобов'язано відповідача
перерахувати та виплатити позивачу
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю та надбавку до пенсії за
проживання на радіоактивно
забрудненій території у відповідності
до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», щомісячну соціальну
допомогу як дитині війни у
відповідності до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», із
вказаної дати.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Перевіряючи правильність встановлення
обставин справи судом першої інстанції
та його висновків, колегія суддів
виходить з наступного.

Як підтверджується матеріалами справи,
позивач є громадянином, який постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю, має
відповідне посвідчення встановленого
зразка 4 категорії, є пенсіонером, а
тому має право на пільги, передбачені
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним
до 4 категорії призначається у розмірі
15 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону, пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії, яка
становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Всупереч ст. ст. 39, 51 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному відповідно до
постанов КМУ №1 від 03.01.2002 року, №836 від
26.07.1996 року, а не у співвідношенні до
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком, як того
вимагає вказаний Закон.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачу застосуванню
підлягають статті 39, 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
вказані постанови, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Крім того, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивач має статус
дитини війни в розумінні ст.1 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни», а
відтак, на нього повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом, зокрема, на
отримання щомісячного підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком встановленого ст.6 даного
Закону, виходячи з його пріоритетності
над Постановою Кабінету Міністрів
України №530 від 28.05.2008 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200
КАС України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, визнавши, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів приходить висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197 ч.1, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Кагарлицькому районі Київській
області залишити без задоволення, а
постанову Кагарлицького районного
суду Київської області від 28 лютого 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуюча:

Судді:

.Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.