Справа № 805/2762/14
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Волгіна Н.П.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року справа №805/2762/14

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецькій апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Бишова М.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційні
скарги фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 та Маріупольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 02.04.2014 р. в
справі № 805/2762/14 за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Маріупольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування вимоги про
сплату боргу,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулась до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Маріупольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області (далі - Костянтинівська ОДПІ), з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог просила скасувати
вимоги від 01.12.2013 р. № Ф-511 про сплату
недоїмки з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 398,01
грн. та від 17.02.2014 р. № Ф-400 про сплату
недоїмки з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 1616,68
грн., посилаючись на те, що вимоги
прийняті всупереч ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», оскільки
позивач зареєстрований як фізична
особа-підприємець, є платником єдиного
податку та отримує пенсію.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 02.04.2014 р.
позов задоволено частково, скасована
вимога № Ф-511 від 01.12.2013 р. на суму 398,01
грн. в частині 337,35 грн. та вимога № Ф-400
від 17.02.2014 р. на суму 1616,68 грн. в частині
1556,02 грн.

Позивач в апеляційній скарзі
просить скасувати постанову, ухвалити
нове рішення про задоволення позову в
повному обсязі, зазначає про неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи. Так, апелянт вказує на
неправильний висновок суду про те, що
позивач має сплатити єдиний внесок за 4
дні вересня 2013 р. до виходу на пенсію,
оскільки єдиний соціальний внесок
відповідно до діючого законодавства
нараховується щомісячно, а не щоденно,
а з вересня 2013 р. настали підстави для
звільнення позивача від сплати єдиного
внеску. Також вважає, що включення сум
заборгованості за попередньою вимогою
у новий виконавчий документ є
неправомірним, оскільки передбачає
подвійне стягнення.

Відповідачем подана апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції, в якій він просить скасувати
постанову, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову з підстав
неправильного застосування Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині того,
що позивач не досяг пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а тому відсутні підстави
для звільнення його від сплати єдиного
внеску.

Особи, які беруть участь у справі, до
судового засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, у зв'язку з
чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС
України справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши
доводи апеляційних скарг матеріалами
справи, приходить до висновку, що
апеляційна скарга позивача підлягає
задоволенню, апеляційна скарга
відповідача задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивач ОСОБА_2
зареєстрована як фізична
особа-підприємець, перебуває на
спрощеній системі оподаткування, є
платником єдиного податку, є
пенсіонером з 05.09.2013 р., отримує пенсію
за віком.

Відповідачем 01.12.2013 р. сформовано
вимогу № Ф-511 про сплату боргу, якою від
позивача вимагається сплатити суму
недоїмки зі сплати єдиного внеску в
розмірі 398,01 грн. за 3 квартал 2013 р. 17.02.2014
р. відповідачем сформовано вимогу №
Ф-400, якою від позивача вимагається
сплатити заборгованість зі сплати
єдиного внеску в сумі 1616,68 грн. за 3 та 4
квартали 2013 р.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач як особа, яка отримує пенсію за
віком, у відповідності до ч. 4 ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
звільнена від сплати єдиного внеску
саме з 05.09.2013 р., тобто позивач мала
сплачувати єдиний внесок за період з
01.07.2013 р. по 04.09.2013 р.

Колегія суддів вважає обґрунтованим
висновок суду першої інстанції щодо
наявності правових підстав для
звільнення позивача від сплати єдиного
внеску, проте вважає необґрунтованими
доводи про обов'язок позивача
сплачувати єдиний внесок за 4 дні
вересня 2013 р., з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивач ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, зареєстрована як фізична
особа-підприємець 16.12.2010 р., перебуває
на спрощеній системі оподаткування, є
платником єдиного податку, є
пенсіонером, отримує пенсію за віком,
призначену на пільгових умовах
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» з 05.09.2013 р.

Відповідачем 01.12.2013 р. сформовано
вимогу № Ф-511 про сплату боргу, якою від
позивача вимагається сплатити суму
недоїмки зі сплати єдиного внеску в
розмірі 398,01 грн. за 3 квартал 2013 р. 17.02.2014
р. відповідачем сформовано вимогу №
Ф-400, якою від позивача вимагається
сплатити заборгованість зі сплати
єдиного внеску в сумі 1616,68 грн. за 3 та 4
квартали 2013 р.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначає Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», відповідно до
п. 4 ч. 1 ст. 4 якого платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності;

Згідно з ч. 4 ст. 4 цього Закону, яка
набрала чинності з 06.08.2011 р., особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відтак, з серпня 2011 р. звільняються від
сплати єдиного внеску фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлені види пенсій:
пенсія за віком; пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання (у
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства);
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

У відповідності до ст. 2 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» за цим
законом призначаються трудові пенсії:
зі віком, по інвалідності, в разі втрати
годувальника, за вислугу років,
соціальні пенсії.

Згідно зі ст. 26 Закону «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» Закону особи мають право
на призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого
абзацом першим цієї статті, право на
пенсію за віком мають жінки 1961 року
народження і старші після досягнення
ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956
року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957
року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958
року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959
року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960
року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961
року по 31 грудня 1961 року.

Стаття 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» регулює питання
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Відтак, на пільгових умовах
призначаються саме пенсії за віком
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Оскільки позивач з 05.09.2013 р. є
пенсіонером, отримує пенсію за віком,
призначену на пільгових умовах, ОСОБА_2
у відповідності ч. 4 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільняється з
вересня 2013 р. від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Як встановлено п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
нараховується для платників,
зазначених у пункті 4 частини першої
статті 4 цього Закону, які обрали
спрощену систему оподаткування, - на
суми, що визначаються такими
платниками самостійно для себе та
членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу.

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 цього
Закону платники єдиного внеску,
зазначені у пункті 4 частини першої
статті 4 цього Закону, зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний рік, до 10 лютого
наступного року, крім фізичних осіб -
підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, та членів сімей
таких осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, які сплачують єдиний
внесок, нарахований за календарний
квартал, до 20 числа місяця, що настає за
кварталом, за який сплачується єдиний
внесок.

За приписами п. 4.6 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
наказом Міндоходів від 09.09.2013 р. № 455,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 19.09.2013 р. за № 1622/24154, обчислення
і строки сплати єдиного внеску
платниками, зазначеними у підпункті 3
пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, які
обрали спрощену систему оподаткування:

1) зазначена категорія платників
самостійно обчислює суму єдиного
внеску, яка не може бути менше
мінімального страхового внеску на
місяць;

2) платники сплачують єдиний внесок,
нарахований за календарний квартал, до
20 числа місяця, що настає за кварталом,
за який сплачується єдиний внесок.

Відтак, єдиний внесок
фізичними-особами підприємцями, які
обрали спрощену систему оподаткування,
нараховується за календарний квартал,
а не за кожен день, тому вважається, що
позивач є такою що звільнена від сплати
єдиного внеску з вересня 2013 р., що
обумовлює обов'язок позивача сплатити
єдиний внесок з 2 місяці 3 кварталу 2013 р.
З урахуванням оплати позивачем єдиного
внеску за 2 місяці 3 кварталу 2013 р., суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про відсутність у позивача
заборгованості зі сплати єдиного
внеску за 3 квартал 2013 р., а тому вимоги
№ Ф-511 від 01.12.2013 р. та № Ф-400 від 17.02.2014 р.
про сплату недоїмки з єдиного внеску є
протиправними в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції вважає
необґрунтованими доводи апелянта
Маріупольської ОДПІ стосовно того, що
оскільки позивачу пенсія призначена
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», позивач не
досяг пенсійного віку, а тому відсутні
підстави для звільнення його від
сплати єдиного внеску.

Частиною 4 статті 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» чітко
визначено про звільнення від сплати
єдиного внеску за себе фізичних осіб -
підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

При цьому законодавець на ставить в
залежність звільнення від сплати
єдиного внеску від того, чи досягла
особа пенсійного віку. Таким чином, в
даному випадку немає правового
значення підстави призначення пенсії
за віком. При цьому колегія суддів
звертає увагу, що пенсії, призначені на
пільгових умовах відповідно до ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», є різновидом пенсій за
віком.

З урахуванням викладеного колегія
суддів прийшла до висновку, що судом
першої інстанції постанова прийнята з
порушенням норм матеріального права,
що є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198,
202, 205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Маріупольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 02.04.2014 р. в
справі № 805/2762/14 залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 02.04.2014 р. в
справі № 805/2762/14 задовольнити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 02.04.2014 р. в
справі № 805/2762/14 за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Маріупольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування вимоги про
сплату боргу скасувати.

Прийняту у справі № 805/2762/14 нову
постанову.

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
до Маріупольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про скасування
вимоги про сплату боргу задовольнити.

Скасувати вимогу Маріупольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області № Ф-511
від 01.12.2013 р. про сплату недоїмки
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 в
розмірі 398,01 грн.

Скасувати вимогу Маріупольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області № Ф-400
від 17.02.2014 р. про сплату недоїмки
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 в
розмірі 1616,68 грн.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 судові витрати
зі сплати судового збору в розмірі 219
(двісті дев'ятнадцять) грн. 24 коп.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць І.Д.

Бишов М.В.