Справа № 802/1256/14-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 травня 2014 р.
Справа № 802/1256/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Томчука А.В.,

секретаря судового засідання:
Медяної С.П.

позивача:
Майданюк С.П.

відповідача: не
з'явився,

третя особа: не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

до: управління Державної
казначейської служби України у
Літинському районі Вінницької області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - відділ Державної
виконавчої служби Літинського
районного управління юстиції
Вінницької області

про: визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року Публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та Кредит»»
(далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»»,
позивач) звернулось в суд з
адміністративним позовом до
Управління Державної казначейської
служби України у Літинському районі
Вінницької області (далі - УДКС України
у Літинському районі, відповідач),
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - відділ Державної
виконавчої служби Літинського
районного управління юстиції у
Вінницькій області (далі - ВДВС
Літинського РУЮ, третя особа) з позовом
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що на виконанні ДВС
Літинського РУЮ перебуває виконавчий
лист №2-699/09, виданий Печерським
районним судом м. Києва про стягнення з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ВАТ "Банки
«Фінанси та Кредит»" заборгованість у
розмірі 164110,11 грн. та судових витрат в
розмірі 2174.70 грн. В ході проведення
виконавчих дій звернуто стягнення на
рухоме майно, що належить боржнику та
перебуває в заставі Банку, шляхом
реалізації його на прилюдних торгах.
28.01.2014 року ВДВС Літинського РУЮ видано
розпорядження №41250624 про перерахування
на користь позивача суму боргу в
розмірі 26015,73 грн. 29.01.2014 року ВДВС
Літинського РУЮ направлено до УДКС
України у Літинському районі платіжне
доручення №501 щодо перерахування
коштів в сумі 26015,73 грн. Проте, станом на
02.04.2014 року кошти на рахунки ПАТ «Банк
«Фінанси та кредит»» не перераховані.
На думку позивача, такими діями УДКС
України у Літинському районі порушує
вимоги п.8.4 ст.8 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні». У зв'язку з чим, відповідачем
допущено порушення норм чинного
законодавства, які мають бути усунені.

В судовому засіданні представник
позивача надав пояснення, що
відтворюють зміст позовної заяви.
Позовні вимоги просив задовольнити у
повному обсязі.

Представники відповідача та третьої
особи в судове засідання не з'явились,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомленні належним чином, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи розписками про отримання
судових повісток (а.с. 75, 76). Заяв,
клопотань про неможливість прибуття у
судове засідання суду не надано,
належних представників не направлено.

Згідно із частиною 4 статті 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні ВДВС
Літинського РУЮ перебуває виконавчий
лист №2-699/09 виданий Печерським
районним судом м. Києва (а.с. 12) про
стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно
на користь ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит»» суми боргу в розмірі 164110,11
грн., а також понесені судові витрати в
розмірі 2174,70 грн., шляхом звернення
стягнення на заставлене майно, а саме,
автомобіль TOYOTA CORROLA 1.6 І, 2006 року
випуску, д.н. - АВ 8224 АК (ВП №41250624 від
17.12.2013 року) (а.с. 11).

В ході проведення виконавчих дій ВДВС
Літинського РУЮ звернуто стягнення на
вказане майно, що належить боржнику та
перебуває в заставі ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит»», шляхом реалізації його на
прилюдних торгах. Зазначене
підтверджується протоколом №024002-1 про
проведення аукціону з реалізації
арештованого рухомого майна, що є
власністю ф.о. ОСОБА_2 від 24.01.2014 року
(а.с. 13).

28.01.2014 року ВДВС Літиснького РУЮ видано
розпорядження №41250624 про
перерахування на користь позивача 26015,73
грн., як перерахування коштів від
реалізації заставного автомобіля,
згідно виконавчого листа №2-699/09,
виданого 05.03.2009 року Печерським
районним судом м. Києва (а.с. 14).

Водночас, 29.01.2014 року ВДВС Літиснького
РУЮ направлено до УДКС України у
Літинському районі платіжне доручення
№501 від 29.01.2014 року щодо перерахування
коштів від реалізації заставного
автомобіля (а.с. 15).

05.03.2014 року позивач звернувся листом №83
до ГУ ДКС України у Вінницькій області
про вжиття дієвих заходів та вплинути
на підпорядкований орган казначейства
щодо своєчасності перерахування
коштів на їх користь, оскільки станом
на 04.03.2014 року таких заходів УДКС
України у Літинському районі не
вчиненні (а.с. 16).

Листом №01-50/124 від 11.03.2014 року УДКС
України у Літинському районі
повідомило позивача, що у зв'язку з тим,
що недостатнє наповнення єдиного
казначейського рахунку органами, що
контролюють справляння надходжень
бюджету, докладаються останнім зусилля
для виконання платіжного доручення №501
від 29.01.2014 року (а.с. 17).

19.03.2014 року ГУ ДКС України у Вінницькій
області за наслідками розгляду
звернення від 05.03.2014 року повідомило
позивача про те, що платіжне доручення
буде виконано в календарній черговості
(а.с. 18).

24.03.2013 року на адресу ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит»» надійшов лист №14-11/995-6728 ДКС
України, яким повідомили, що відповідно
до Указу Президента України від 13.04.2011
року № 460/2011 "Про Положення про Державну
казначейську службу України"
казначейство здійснює через систему
електронних платежів Національного
банку України розрахунково-касове
обслуговування розпорядників,
одержувачів бюджетних коштів та інших
клієнтів; управляє ліквідністю
субрахунків єдиного казначейського
рахунку. Функціонування єдиного
казначейського рахунку регламентовано
Положенням про єдиний казначейський
рахунок, затверджений наказом
Державної казначейської служби
України від 26.06.2002 року № 122. На
виконання вимог ст.ст. 51, 55 Бюджетного
кодексу України, УДКС України у
Літинському районі з метою
забезпечення ліквідності єдиного
казначейського рахунку та недопущення
виникнення заборгованості з виплати
заробітної плати, комунальних послуг
та енергоносіїв, в першу чергу
забезпечувало проведення розрахунків
за захищеними видатками державних та
місцевих бюджетів (а.с. 19).

Вважаючи, що своєю бездіяльністю щодо
не перерахування коштів, які
перебувають на депозитному рахунку
ВДВС Літинського РУЮ на користь ПАТ
«Банк «Кредит та фінанси»» УДКС
України у Літинському районі порушує
права та законні інтереси товариства,
позивач звернувся до суду за захистом
своїх прав у судовому порядку.

Визначаючись щодо позовних вимог та
надаючи правову оцінку виявленому
порушенню, суд виходив з наступного.

Статтею 3 Закону України "Про Державну
виконавчу службу" визначено, що
виконання рішень, перелік яких
встановлено законом, покладається на
державних виконавців.

Районні, районні в містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні
відділи державної виконавчої служби
відповідних управлінь юстиції є
юридичними особами, мають відповідні
рахунки в органах Державного
казначейства України для обліку
депозитних сум і зарахування
стягнутих з боржників коштів та їх
виплати стягувачам у національній
валюті, а також відповідні рахунки для
обліку аналогічних операцій в
іноземній валюті в банках, гербову
печатку.

Згідно частин 1-2 статті 45 Закону
України "Про виконавче провадження"
грошові суми, стягнуті з боржника,
зараховуються державним виконавцем на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби. Стягувачу -
юридичній особі стягнуті грошові суми
перераховуються державним виконавцем
у встановленому порядку на визначені
стягувачем належні йому рахунки.

Наказом Міністерства юстиції України
від 02.04.2012 року № 512/5 затверджено
Інструкцію з організації примусового
виконання рішень (далі - Інструкція №
512/5), яка розроблена відповідно до
Закону України "Про виконавче
провадження" (далі - Закон), інших
законодавчих актів України та
нормативно-правових актів
Міністерства юстиції України і
визначає окремі питання організації
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб) (далі -
рішення), що відповідно до Закону
підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 12.1 р. ХІІ Інструкції № 512/5
органи ДВС мають відповідні рахунки в
органах Державної казначейської
служби України для обліку депозитних
сум і зарахування стягнутих з
боржників коштів та їх виплати
стягувачам у національній валюті, а
також відповідні рахунки для обліку
аналогічних операцій в іноземній
валюті в банках.

При перерахуванні коштів, які належать
стягувачу - юридичній особі, списання
коштів з відповідних рахунків органу
ДВС здійснюється на підставі платіжних
доручень (п.12.18 р. ХІІ Інструкції №512/5).

Аналіз положень розділу ХІІ Інструкції
№512/5 "Облік депозитних сум" дає
підстави стверджувати, що на
підготовку всіх необхідних документів
для перерахування грошових коштів з
депозитного рахунку ВДВС, відкритого в
органах Державної казначейської
служби України необхідно не більше 10
днів з дня надання Державною
казначейською службою виписки по
рахунку з інформацією про надходження
коштів від боржника.

З урахуванням вище зазначених норм
законодавства, суд зазначає, що після
передання платіжного доручення
(платіжної вимоги) органи Державної
казначейської служби зобов'язанні
перерахувати зазначені грошові кошти з
Депозитного рахунку ВДВС на рахунок в
даному випадку ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит»».

Інструкцією про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженою постановою
Національного банку України від 21.01.2004
року № 22, зареєстрованою в Мін'юсті
України 29.03.2004 року за № 377/8976 (далі -
Інструкція №22), визначено, що платіжне
доручення - розрахунковий документ,
що містить письмове доручення
платника обслуговуючому банку про
списання зі свого рахунку зазначеної
суми коштів та її перерахування на
рахунок отримувача.

Згідно Положення про Державну
казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 13 квітня 2011 року № 460/2011,
Державна казначейська служба України
(Казначейство України) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України (далі -
Міністр). Казначейство України входить
до системи органів виконавчої влади та
утворюється для реалізації державної
політики у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів.

Казначейство України є учасником
системи електронних платежів
Національного банку України.

Казначейство України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через свої територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, районах,
районах у містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення (у разі їх
утворення) (п.7 Положення).

Згідно частини 1 статті 43 Бюджетного
кодексу України при виконанні
державного бюджету і місцевих бюджетів
застосовується казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, забезпечує
казначейське обслуговування бюджетних
коштів на основі ведення єдиного
казначейського рахунку, відкритого у
Національному банку України.

Відповідно до п. 1.2. Інструкції з обліку
коштів, розрахунків та інших активів
бюджетних установ, затвердженої
Наказом Державного казначейства
України 26.12.2003 року за №242 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 23.01.2004 року за №106/8705 (зі змінами
та доповненнями, далі Інструкція №106),
депозитні рахунки - рахунки, які
відкривають в органах Державного
казначейства та/або установах банків
за коштами, які отримали бюджетні
установи в тимчасове зберігання згідно
з законодавством (без права
користування цими коштами, що
перебувають на цих рахунках) і з
настанням відповідних умов належать
поверненню або перерахуванню за
призначенням.

Таким чином, посилання відповідача на
ту обставину, що Державна казначейська
служба України забезпечує
казначейське обслуговування бюджетних
коштів на основі ведення єдиного
казначейського рахунку не відповідає
приписам Інструкції з обліку коштів,
розрахунків та інших активів бюджетних
установ, затвердженої Наказом
Державного казначейства України 26.12.2003
року за № 242 та оцінюється судом
критично.

Крім того, відповідно до п. 3.5.
Інструкції №106, для обліку руху і
наявності коштів на поточних рахунках
в установах банків передбачений
рахунок 31 "Рахунки в банках" з
розподілом на субрахунки: 315 "Поточні
рахунки для обліку депозитних сум".

Згідно з п. 3.6. зазначеної Інструкції
№106, на субрахунку 315 "Поточні рахунки
для обліку депозитних сум"
обліковуються депозитні кошти, які
надійшли на ім'я установи і з настанням
відповідних умов підлягають
поверненню або перерахуванню за
призначенням.

Пунктом 3.7 Інструкції №106 передбачено,
що для обліку руху і наявності коштів
установи, які зберігаються на рахунках,
відкритих в органах Державного
казначейства України, призначено
рахунок 32 "Рахунки в казначействі" з
розподілом на субрахунки: 325
"Спеціальні реєстраційні рахунки для
обліку депозитних сум".

Відповідно до пункту 3.8. Інструкції, на
субрахунку 325 "Спеціальні реєстраційні
рахунки для обліку депозитних сум"
обліковуються депозитні кошти, які
надійшли на ім'я установ і з настанням
відповідних умов підлягають
поверненню або перерахуванню за
призначенням.

В силу п. 2.4 Положення про єдиний
казначейський рахунок затвердженого
Наказом Державного казначейства
України 26.06.2002 року №122 (у редакції
наказу Державного казначейства
України 30.11.2010 року №449) та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18.07.2002 року за №594/6882, з
метою ведення бухгалтерського обліку
операцій по виконанню державного та
місцевих бюджетів, а також інших
операцій з коштами клієнтів,
передбачених законодавством, в органах
Державного казначейства України
відкрито: рахунки інших клієнтів за
операціями, що не належать до операцій
з виконання бюджетів, але відповідно до
вимог законодавства обслуговуються
органами Державного казначейства
України.

Відповідно до п. 12.1 Інструкції №512/5,
органи ДВС мають відповідні рахунки в
органах Державної казначейської
служби України для обліку депозитних
сум і зарахування стягнутих з
боржників коштів та їх виплати
стягувачам у національній валюті, а
також відповідні рахунки для обліку
аналогічних операцій в іноземній
валюті в банках.

Згідно до п. 12.18 Інструкції №512/5, при
перерахуванні коштів, які належать
стягувачу - юридичній особі, списання
коштів з відповідних рахунків органу
ДВС здійснюється на підставі платіжних
доручень.

Аналіз зазначених норм
нормативно-правових актів дає підстави
стверджувати, що депозитний рахунок
ВДВС Літинського РУЮ, який відкритий в
управлінні ДКС України у Літинському
районі, не є рахунком для зарахування
коштів Державного бюджету України або
місцевого бюджету. Кошти, які
зараховуються на цей рахунок не є
коштами Державного бюджету України або
доходом Державного бюджету України або
місцевого бюджету, ці кошти не мають
ніякого відношення до виконання
казначейством захищених статей
видатків бюджету (виплата заробітної
плати, комунальних послуг та
енергоносіїв тощо), ці кошти є
власністю ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит»», розміщенні на депозитному
рахунку з метою виконання виконавчого
листа Печерським районного судом
м.Києва від 05.03.2009 року.

Що стосується посилань відповідача на
ту обставину, що спір фактично виник із
договірних зобов'язань, що випливають
із договору про здійснення
розрахунково-касового обслуговування
від 02.01.2014 року №3 (а.с.56), в зв'язку з чим,
у ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" відсутні
будь-які правові підстави для
звернення до суду із вимогою про
визнання протиправною бездіяльності
відповідача щодо невиконання
платіжного доручення ВДВС Літинського
РУЮ та перерахування коштів, що
належать останньому, оскільки позивач
не є стороною Договору №3 від 02.01.2014, то
суд вважає за необхідне зазначити
наступне.

Як вже було встановлено судом,
відповідно до Положення про Державну
казначейську службу України, Державна
казначейська служба України
(Казначейство України) є центральним
органом виконавчої влади , що здійснює
владні управлінські функції на основі
законодавства, неперерахування коштів
порушує права та інтереси їх
отримувача, в даному випадку позивача.

Частина перша статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Таким чином, спір виник у сфері
публічно-правових відносин, де однією
із сторін є орган виконавчої влади
(суб'єкт владних повноважень), а тому
посилання відповідача на відсутність у
ПАТ "Банк "Фінанси та кредит"" підстав
для звернення до суду з даним
адміністративним позов є
необґрунтованим та оцінюється судом
критично.

Разом з тим, суд зазначає, що даний
адміністративний позов є
адміністративно-публічним спором, а
саме спір дій з приводу того, що
відповідач в даному випадку
використовує поняття єдиного
казначейського рахунку, що законодавчо
на використання якого мають право
Казначейські служби, а не інші банки.

В силу статті 124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Згідно статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таки чином, враховуючи наведене,
твердження відповідача щодо
можливості виплати коштів позивачу
лише за наявності підкріплення на
єдиному казначейському рахунку на
платіжні документи щодо перерахування
коштів у порядку черговості їх
надходження у межах відповідних
бюджетних призначень та наданих
бюджетних асигнувань, наданого саме
Державною казначейською службою
України, повністю спростовано
зазначеними нормативно-правовими
актами, та власне нормами конституції
України, яка гарантує виконання
судових рішень на всій території
України.

Суд критично оцінює твердження
відповідача щодо виконання в першу
чергу насамперед захищених статей
видатків бюджету у відповідності до ч. 2
ст. 55 Бюджетного кодексу України, як
такі, що не регулюються іншими нормами
законодавства України. Оскільки, в
контексті даної спірної ситуації,
кошти, що отримані від реалізації
заставного майна (автомобіля) не мають
ніякого відношення до виконання
казначейством захищених статей
видатків бюджету (виплата заробітної
плати, комунальних послуг та
енергоносіїв тощо), а є власністю ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит»», та з метою
реального виконання виконавчого листа
Печерського районного суду м. Києва від
05.03.2009 року мають бути перераховані на
рахунок ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»».

Відтак, мотивація відповідача, не дає
суду підстав для постановляння
висновків, які б спростовували доводи
позивача, а встановлені у справі
обставини не підтверджують позиції
УДКС України у Літинському районі.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряючи, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дій); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративному судочинства України
(далі - КАС України), в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно статті 86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що викладені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління державної казначейської
служби України у Літинському районі
Вінницької області щодо невиконання
платіжного доручення №501 від 29 січня 2014
року відділу державної виконавчої
служби Літинського районного
управління юстиції про перерахування
на користь публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит"
боргу у сумі 26015,73 грн.

Зобов'язати Управління державної
казначейської служби України у
Літинському районі Вінницької області
перерахувати кошти на користь
публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та Кредит" (р/р 0081,
МФО 300937, , Банк
отримувача Філія "Цунтральне РУ" АТ
"Банк "Фінанси та Кредит" ) у розмірі 26015
грн. 73 коп. (двадцять шість тисяч
п'ятнадцять грн. 73 коп.).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь АТ "Банк "Фінанси та Кредит"
судові витрати у розмірі 73 грн. 08 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя /підпис/ Томчук
Андрій Валерійович

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: