Справа № 802/166/14-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/166/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Свентух В.М.
Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака
В. Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Немирівському районі на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України у Немирівському районі до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Немирівському
районі про зобовязання до вчинення дій
та стягнення коштів , -

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України у
Немирівському районі Вінницької
області звернулося до Вінницького
окружного адміністративного суду з
позовом до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Немирівському
районі Вінницької області про
зобов'язання до вчинення дій та
стягнення 933 грн. 42 коп.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 06.02.2014 року
позов задоволено частково, а саме
стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Немирівському
районі Вінницької області на користь
УПФ України у Немирівському районі
Вінницької області заборгованість в
сумі 461 грн. 28 коп. В решті позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, порзивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
06.02.2014 року та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позов повністю,
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судове засідання представники сторін
не з'явилися, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлялися
своєчасно та належним чином. Про
причини неявки в судове засідання суд
не повідомили, клопотань про
відкладення розгляду справи не
направляли.

Враховуючи приписи п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів визнала за
можливе здійснювати розгляд справи за
відсутності представників сторін у
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, згідно актів
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, розрахунку суми витрат,
таблиці розбіжностей за період
серпня-грудня 2013 року сума неприйнятих
відповідачем до заліку і відшкодування
сум складає 933,42 грн.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
відповідно до статті 21 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" № 1105-XIV від 23.09.1999 року у
разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, зокрема пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

Статтею 7 Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що
витрати, понесені Пенсійним фондом
України у зв'язку із виплатою пенсій,
передбачених статтею 26 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві.

В пункті 2 цієї ж статті зазначено, що
Фонд сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом у рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Відшкодування таких витрат
регулюється Порядком відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного, захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений Постановою
правління Пенсійного фонду України,
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 № 5-4/4. Як
вказано в пункті 2 Постанови, Порядок
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Згідно пункту 3 Порядку, відшкодуванню
підлягають пенсії, призначені
відповідно до пунктів "а", "в", "г" статті
26, статей 37,38, та пенсії, виплачені
відповідно до статей 91, 92 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" в
разі настання страхових випадків,
визначених Переліком обставин, за яких
настає страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 21.08.2001 року №1094 .

Угода про гарантії прав громадян
держав-учасниць Співдружності
Незалежних Держав в галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року
розповсюджується на всі види
пенсійного забезпечення громадян, які
встановлені законодавством
держав-учасниць Угоди. Так, згідно
статті 1 Угоди пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць цієї Угоди та
членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають. При цьому усі
витрати, пов'язані із здійсненням
пенсійного забезпечення за цією Угодою
несе Держава, що надає пенсійне
забезпечення (стаття 3 Угоди). Стаття 5
Угоди встановлює, що Угода поширюється
на всі види пенсійного забезпечення
громадян, які встановлені
законодавством держав-учасниць Угоди.

Згідно з статтею 2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР про відшкодування
шкоди, завданої працівникам внаслідок
травмування на виробництві, мають
право на забезпечення по страхуванню
від нещасного випадку на виробництві.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Таким чином, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду України витрати на виплату
пенсій, якщо нещасний випадок стався на
території держав-учасниць Угоди
відповідно до вимог спільної Постанови
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.03 року №
5-4/4, якою затверджено Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, що регулює
механізм погодження та відшкодування
таких витрат.

Отже за відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Немирівському
районі Вінницької області закріплений
обов'язок відшкодувати управлінню
Пенсійного фонду України у
Немирівському районі Вінницької
області нараховану та виплачену пенсію
по інвалідності внаслідок нещасних
випадків на виробництві або
професійних захворювань, громадянам
держав-учасниць СНД та членів їх сімей,
які отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
до України за період серпня-грудня 2013
року. Оскільки розмір невідшкодованої
суми витрат на суму 461,28 грн.
підтверджується наявними у справі
доказами, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
позову у цій частині.

Щодо відмови в задоволенні позовних
вимог про відшкодування сум витрат на
виплату допомоги на поховання у сумі
472,14 грн. за серпень-грудень 2013 року
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з абзацом першим «Загальних
положень» Інструкції про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, затвердженої
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 15.11.2005 N 606 (далі - Інструкція
№606), законами України «Про охорону
праці» (зі змінами), «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передбачено
відшкодування шкоди утриманцям
працівника (годувальника) у разі його
смерті, якщо визначено причинний
зв'язок смерті з професійним
захворюванням (отруєнням) або трудовим
каліцтвом.

Відповідно до пункту 2 Інструкції № 606
для розгляду причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням, отруєнням
або трудовим каліцтвом до МСЕК
направляються відповідні документи
постраждалих, у яких при житті було
встановлено професійне захворювання
(отруєння), трудове каліцтво, що
спричинило стійку втрату професійної
працездатності, та померлих після
вступу в дію Закону України «Про
охорону праці».

Документація на померлого для розгляду
причинного зв'язку смерті з
профзахворюванням (отруєнням) або
трудовим каліцтвом надається до МСЕК
лікувально-профілактичним закладом, в
якому при житті був під наглядом
хворий.

Висновок про наявність або відсутність
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом оформляється
довідкою у трьох примірниках, що
використовується МСЕК за формою, яка
затверджується Міністерством охорони
здоров`я України та видається у трьох
примірниках: перший - установі, що
надавала направлення до МСЕК, другий -
відповідному відділенню виконавчої
дирекції Фонду, третій - заявнику.
Підставою є акт визначення причинного
зв'язку смерті з профзахворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом.
Форма акта затверджена наказом
Міністерства охорони здоров`я України
від 15.12.2005 № 720 «Про затвердження форм
медичної облікової документації щодо
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, що
використовуються в медико-соціальних
експертних комісіях».

Виходячи з наведеного, допомога на
поховання відшкодовується Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків тільки в разі настання смерті
за наслідками отриманого нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, що
підтверджується висновками
спеціальних медичних закладів.

Оскільки в матеріалах справи відсутні
висновки МСЕК про причино-наслідковий
зв'язок смерті потерпілих з
професійними захворюваннями чи
трудовим каліцтвом, тому колегія
суддів суду апеляційної інстанції
дійшла висновку про правомірність дій
відповідача щодо відмови відшкодувати
позивачу витрати на виплату витрат на
поховання гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає правильним висновок
суду першої інстанції про часткове
задоволення позовних вимог, оскільки
під час апеляційного розгляду справи
доводи викладені в апеляційній скарзі
не знайшли свого підтвердження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції при ухваленні оскаржуваної
постанови вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Немирівському районі залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 06
лютого 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Кузьмишин Віталій Миколайович

Судді
Мельник-Томенко Жанна Миколаївна

Сторчак Володимир Юрійович