Справа № 0911/3457/12; 2а/3488/8/13
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
Справа №
1290/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Львові апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області на
постанову Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від
02.01.2013 року у справі за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України
в Надвірнянському районі
Івано-Франківської області про
визнання неправомірними дій,
зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.)
звернулася до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Надвірнянському районі
Івано-Франківської області (надалі -
відповідач, УПФУ) про визнання
неправомірними дій, зобов'язання до
вчинення дій.

Постановою Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від
02.01.2013 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії УПФУ щодо
відмови ОСОБА_1 в перерахунку
призначення пенсії. Зобов'язано
Відповідача провести перерахунок,
починаючи з 07.06.2012 року, призначеної
Позивачу пенсії з включенням до
заробітку для обов'язкового державного
пенсійного забезпечення, як суми
виплат з врахуванням сум матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на соціально-побутові
потреби, премії та грошової винагороди.
В вимогах про здійснення перерахунку
пенсії, як державному службовцю в
зв'язку із зміною мінімальної
заробітної плати суд відмовив.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, Відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Посилається на
те, що механізм обчислення заробітної
плати при призначенні пенсій державним
службовцям визначений Постановою
Кабінету Міністрів України від 31.05.2000
року № 865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії».
Згідно даної постанови матеріальна
допомога, премія та грошова винагорода
не відносяться до тих виплат, які мають
враховуватись для обчислення пенсії.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення,
яким залишити без розгляду позов.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, хоча
належним чином були повідомлені про
дату, час та місце апеляційного
розгляду, що відповідно до частини 4
статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України не перешкоджає
розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що Позивач працює на
посаді спеціаліста-землевпорядника 1
категорії в Білоосолавській сільській
раді Надвірнянського району
Івано-Франківської області.

В лютому 2008 року їй призначено пенсію
згідно із Законом України «Про
державну службу».

При визначенні розміру пенсії не було
враховано матеріальну допомогу на
оздоровлення, матеріальну допомогу на
соціально-побутові потреби, премію та
грошову винагороду, хоча із даних сум
утримувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що статтею 66 якого
встановлено, що до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ст.. 2 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» № 400/97 від 26.06.1997 року
об'єктом оподаткування є для платників
збору, визначеного пунктами 1 та 2 ст. 1
цього Закону (юридичні особи, в т.ч.
державні установи), - фактичні витрати
на оплату праці працівників, які
включають витрати на виплату основної
та додаткової заробітної плати та
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, у тому числі в
натуральній формі, які визначаються
згідно з нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону
України «Про оплату праці», а також
винагороди, що виплачуються громадянам
за виконання робіт (послуг) за угодами
цивільно-правового характеру.

Згідно ст.. 33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок,
може надаватись матеріальна допомога
для вирішення соціально-побутових
питань, а згідно ст. 35 цього Закону
передбачено, що державним службовцям
одночасно з наданням щорічної
відпустки виплачується матеріальна
допомога на оздоровлення.

Таким чином, Закон України «Про
державну службу» передбачає, що до
заробітку державного службовця крім
заробітної плати в розумінні ст.. 33
Закону України «Про державну службу»,
входять матеріальні допомоги для
вирішення соціально-побутових питань
та оздоровлення, а також інші види
виплат, зокрема одноразові премії та
індексація заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування згідно із ст.. 2 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування».

Статтею 37 Закону України «Про державну
службу» визначено, що пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Вищенаведені нормативні акти
засвідчують, що основним критерієм при
визначенні видів оплати праці, які
включаються до заробітку для
обчислення пенсії є нарахування на
такі виплати страхового збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Із матеріалів справи видно, що із сум
виплачених Позивачу матеріальних
допомог на соціально-побутові потреби
та оздоровлення, премій та грошової
винагороди утримано страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив, що при визначенні
розміру пенсії позивачу відповідачем
безпідставно не було враховано всі
види оплати праці, на які нараховано
збір на обов'язкове державне пенсійне
забезпечення.

Колегія суддів приходить до
переконання, що судом першої інстанції
було повно і правильно встановлено
фактичні обставини справи та ухвалено
судове рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.
Доводи апелянта не спростовують
висновків суду, а тому подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 02 січня
2013 року у справі № 0911/3457/2012 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя
В.С.Затолочний

Судді
В.М. Качмар

З.М. Матковська