Справа № 807/202/14
Суддя: Гудим Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 р.
Справа № 876/3746/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Гудима Л.Я.,

суддів
Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Свалявському районі Закарпатської
області на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 19
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в
Свалявському районі Закарпатської
області до Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Свалявському районі
Закарпатської області про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О
В И В:

В січні 2014 року позивач - управління
Пенсійного фонду України в
Свалявському районі Закарпатської
області (далі - УПФУ в Свалявському
районі) звернулося до Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Свалявському районі
Закарпатської області в суд з позовом
про стягнення заборгованості в сумі 697
754,99 грн. по відшкодуванню пенсії
виплаченої по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та у зв'язку
з втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в тому числі поштового
збору.

Позовну заяву мотивовано тим, що
відповідач відмовляється відшкодувати
кошти по виплаті вищезазначених пенсій
та включити виплачені суми пенсій в Акт
щомісячної звірки витрат особових
справ потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням, його
оскаржив позивач, який у своїй
апеляційній скарзі посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою зобов'язати відповідача
відшкодувати суму боргу.

В обґрунтування апеляційних вимог
посилається на те, що відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» до переліку
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві,
включено пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду заяви не
прибули, про дату, час і місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, клопотань від осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю не поступило, а тому, колегія
суддів, у відповідності до п.п. 1,2,ч. 1 ст.
197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, оскаржувану постанову
суду першої інстанції без змін. При
цьому суд виходить з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи
пенсіонерам призначено пенсію по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання, про що складено акт про
нещасний випадок на виробництві форми
Н-1 та видано виписку з акту МСЕК про
інвалідність

Управлінням Пенсійного фонду України у
Свалявському районі в Акт щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих було включено суму пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
01.06.2008 року по 31.12.2012 року.

Однак, відповідачем зазначені акти
підписані із застереженнями та згідно
таблиць розбіжностей не прийнято до
відшкодування вищевказані суми
виплаченої державної адресної
допомоги до пенсії та витрати на її
доставку. Загальна сума витрат на
виплату і доставку державної адресної
допомоги, яка відповідачем не прийнята
до відшкодування становить 697 754,99 грн.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позову виходив з того, що
адресна допомога як окремий вид
соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, Фонд не
може нести витрати на виплату
державної адресної допомоги.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи та є
вірними.

Так, статтею 1 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від 14
січня 1998 року № 16/98-ВР (далі Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону № 1105-XIV Фонд зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
№1105-XIV.

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Кабінет Міністрів України постановою
№ 265 установив, що у разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат до пенсій, встановлених
законодавством, крім пенсій за
особливі заслуги перед Україною та
щомісячної доплати до пенсії у зв'язку
з втратою годувальника членам сімей
шахтарів, смерть яких настала
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100
відсотків, на двох 120 відсотків, на
трьох і більше 150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії у сумі, що не вистачає до
зазначених розмірів. У разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат,
державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що адресна допомога як окремий
вид соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Згідно п.4 постанови №265 встановлено, що
виплата щомісячної державної адресної
допомоги здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога.

Вирішуючи питання про те, чи
здійснюються ці виплати за рахунок
коштів Фонду, необхідно враховувати те,
що страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Цільове використання коштів є одним із
основних принципів страхування від
нещасного випадку. Відповідно до
статті 46 Закону №1105-XIV кошти на
здійснення страхування від нещасного
випадку не формуються за рахунок
Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Враховуючи особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги.

Щодо витрат на поховання, то слід
зазначити, що відповідно до ч. 8 та ч. 9
ст. 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Постанови КМУ № 826 від
11.07.2001 року Про затвердження Порядку
проведення витрат на поховання у разі
смерті потерпілого від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та Наказу
Міністерства охорони здоров'я № 606 від
15.11.2005 року Про затвердження Інструкції
про встановлення причинного зв'язку
смерті з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом,
встановлений причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я повинен
підтверджуватися висновками
спеціальних медичних закладів.
Позивачем такі підтверджуючі
документи не надані суду.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, що призвело до невірного
вирішення спору, а тому оскаржене
судове рішення є законними та
обґрунтованими, а підстави для його
скасування відсутні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Свалявському районі Закарпатської
області залишити без задоволення, а
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року у справі №807/202/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий суддя :
Л.Я. Гудим

Судді:
О.М. Довгополов

В.В. Святецький