Справа № 421/4637/13-а
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мазка Н.Б.
Суддя-доповідач - Яманко В.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
справа №421/4637/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі: головуючого судді Яманко В. Г.,
суддів Казначеєва Е. Г., Васильєвої І. А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Первомайську Луганської області на
постанову Первомайського міського
суду Луганської області від 9 квітня 2014
р. у справі № 421/4637/13-а (суддя Мазка Н.
Б.) за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Первомайську Луганської області про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2009 року ОСОБА_2 звернулася до
Первомайського міського суду
Луганської області з позовом (арк. спр.
2-8) до Управління Пенсійного фонду
України в м. Первомайську Луганської
області (далі - УПФУ) про: 1) визнання
протиправною та незаконною відмови
відповідача у призначенні пенсії як
державному службовцю, викладеної у
листі № 201/К-11 від 19 листопада 2008 року, 2)
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії: зарахувати у 20 річний стаж роботи
державного службовця період роботи з 2
липня 1990 року по 11 січня 1996 року у
державній податковій інспекції м.
Первомайська (далі - ДПІ м.
Первомайська) та призначити з 4 червня
2008 року пенсію за віком як державному
службовцю відповідно до статті 25
Закону України «Про державну службу».

Постановою Первомайського міського
суду Луганської області від 1 червня 2009
року (арк. спр. 82-84) позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено. Визнано
протиправними дії УПФУ щодо відмови в
призначенні ОСОБА_2 пенсії як
державному службовцю відповідно до
умов Закону України «Про державну
службу». Зобов'язано УПФУ призначити
ОСОБА_2 пенсію державного службовця
відповідно до умов Закону України «Про
державну службу» з 4 червня 2008 року.
Стягнуто з Державного бюджету України
на корить ОСОБА_2 витрати на правову
допомогу в сумі 750 грн.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2009 року (арк. спр. 117-118) апеляційну
скаргу УПФУ задоволено, постанову
Первомайського міського суду
Луганської області від 1 червня 2009 року
скасовано та відмовлено в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 24 жовтня 2013 року (арк. спр.
141-144) касаційну скаргу ОСОБА_2
задоволено. Скасовано постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2009 року та постанову Первомайського
міського суду Луганської області від 1
червня 2009 року з направлення справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції. Суд касаційної інстанції
вказав, що суди першої та апеляційної
інстанцій не висловили своєї правової
позиції щодо обґрунтованості
позовних вимог про зарахування в 20
річний стаж роботи державного
службовця періоду роботи ОСОБА_2 з 2
липня 1990 року по 11 січня 1996 року в ДПІ м.
Первомайська. Крім того, суд першої
інстанції, зобов'язавши УПФУ
призначити пенсію державного
службовця, не з'ясував чи має ОСОБА_2 з
урахуванням періоду роботи в ДПІ м.
Первомайська інший стаж роботи на
посадах, віднесених до категорій посад
державних службовців, що в сукупності
складає не менше 20 років, та не взяв до
уваги, що існує не скасоване рішення
УПФУ від 17 червня 2008 року про
призначення пенсії на інших умовах.

13 грудня 2013 року позивачем надано суду
першої інстанції уточнену позовну
заяву (арк. спр. 152-154) про: 1) скасування
рішення УПФУ від 17 червня 2008 року про
призначення пенсії на загальних умовах
та рішення без номера від 22 грудня 2009
року про відмову в призначенні пенсії
як державному службовцю, 2) зобов'язання
УПФУ вчинити певні дії, а саме:
зарахувати у 20 річний стаж роботи
державного службовця період роботи у
ДПІ м. Первомайська з 2 липня 1990 року по
11 січня 1996 року; відповідно до статей 25,
37 Закону України «Про державну службу»,
призначити з 4 червня 2008 року пенсію за
віком як державному службовцю.

Постановою Первомайського міського
суду Луганської області від 9 квітня 2014
року (арк. спр. 179а-180) позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено повністю. Скасовано
рішення УПФУ № 95112 від 17 червня 2008 року
про призначення пенсії ОСОБА_2 на
загальних умовах та рішення без номера
від 22 грудня 2009 року про відмову в
призначенні пенсії ОСОБА_2, як
державному службовцю. Зобов'язано УПФУ
Первомайську вчинити певні дії, а саме:
зарахувати у двадцяти річний стаж
роботи державного службовця період
роботи ОСОБА_2 у ДПІ м. Первомайська з 2
липня 1990 року по 11 січня 1996 року;
відповідно до статей 25, 37 Закону
України «Про державну службу»
призначити ОСОБА_2 з 4 червня 2008 року
пенсію за віком, як державному
службовцю.

УПФУ не погодилося з прийнятим судовим
рішенням, подало апеляційну скаргу, в
якій просило скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити в
задоволенні позову (арк. спр. 185-189).

Позивач надав через канцелярію суду
апеляційної інстанції клопотання про
перенесення розгляду справи, яке суд
апеляційної інстанції не задовольняє з
огляду на відсутність в матеріалах
справи доказів поважності підстав для
перенесення розгляду справи.

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи були повідомлені, що
обумовило розгляд справи у письмовому
провадженні.

Колегія суддів, заслухавши суддю -
доповідача, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. спр. 9-10),
звернулась до УПФУ 10 червня 2008 року з
заявою про призначення пенсії (арк. спр.
22, 164). Згідно рішення, оформленого
протоколом УПФУ № 95112 від 17 червня 2008
року позивачу призначено пенсію за
віком на загальних підставах (арк. спр.
25, 167, 198-199). Листами УПФУ від 19 листопада
2008 року № 201/К-11 (арк. спр. 24), від 12 грудня
2009 року №16296/02-25 (арк. спр. 26) надано
роз'яснення позивачу про відсутність
підстав для зарахування періоду роботи
з 2 липня 1990 року по 11 січня 1996 року до 20
річного стажу роботи державного
службовця, оскільки у позивача
відсутній стаж на посадах, які
віднесені до категорій державних
службовців, а стаття 25 Закону України
«Про державну службу» не передбачає
посади працівників податкової служби,
які мають спеціальні звання.

Відповідачем підтверджено факт
звернення позивача з заявою від 15
грудня 2009 року (арк. спр. 201) про
призначення пенсії як державному
службовцю. Рішенням УПФУ від 22 грудня
2009 року позивачу відмовлено в
призначенні пенсії як державному
службовцю (арк. спр. 200-201)

Статтею 1 Закону України «Про державну
службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII
(далі - Закон № 3723) (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
державна служба в Україні - це
професійна діяльність осіб, які
займають посади в державних органах та
їх апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави та одержують
заробітну плату за рахунок державних
коштів. Ці особи є державними
службовцями і мають відповідні
службові повноваження.

За частиною 2 статті 9 Закону № 3723
регулювання правового становища
державних службовців, що працюють в
апараті органів прокуратури, судів,
дипломатичної служби, митного
контролю, служби безпеки, внутрішніх
справ та інших, здійснюється
відповідно до цього Закону, якщо інше
не передбачено законами України.

За статтею 25 Закону № 3723 основними
критеріями класифікації посад
державних службовців є
організаційно-правовий рівень органу,
який приймає їх на роботу, обсяг і
характер компетенції на конкретній
посаді, роль і місце посади в структурі
державного органу. Віднесення існуючих
посад державних службовців, не
перелічених у цій статті, а також
віднесення до відповідної категорії
нових посад державних службовців
проводиться Кабінетом Міністрів
України за погодженням з відповідним
державним органом.

Спеціальним законом, що визначав
статус державної податкової служби в
Україні станом на час виникнення
спірних відносин, є Закон України «Про
державну податкову службі України» від
4 грудня 1990 року № 509-XII (далі - Закон №
509) у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин.

За статтею 4 Закону № 509 державна
податкова адміністрація України є
центральним органом виконавчої влади.
Державні податкові інспекції у
районах, містах (крім міст Києва та
Севастополя), районах у містах,
міжрайонні та об'єднані державні
податкові інспекції підпорядковуються
відповідним державним податковим
адміністраціям в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Статтею 15 Закону № 509 посадовою особою
органу державної податкової служби
може бути особа, яка має освіту за фахом
та відповідає кваліфікаційним вимогам,
установленим Державною податковою
адміністрацією України. Посадовим
особам органів державної податкової
служби присвоюються спеціальні звання:
головний державний радник податкової
служби, державний радник податкової
служби I рангу, державний радник
податкової служби II рангу, державний
радник податкової служби III рангу,
радник податкової служби I рангу,
радник податкової служби II рангу,
радник податкової служби III рангу,
інспектор податкової служби I рангу,
інспектор податкової служби II рангу,
інспектор податкової служби III рангу.
Положення про спеціальні звання та
порядок їх присвоєння, розмір надбавок
за звання затверджуються Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно пункту 1 Положення про
спеціальні звання службових осіб
державних податкових інспекцій,
затвердженого Постановою КМ України
від 5 жовтня 1992 року № 559 (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) для службових осіб
державних податкових інспекцій
встановлюються такі спеціальні звання,
зокрема інспектор податкової служби I
рангу та інспектор податкової служби II
рангу.

Законом № 509 не врегульовано питання
пенсійного забезпечення посадових
осіб державної податкової служби, яким
присвоєно спеціальні звання, тому при
вирішенні таких питань підлягають
застосуванню положення закону № 3723.

За статтею 37 Закону № 3723 на одержання
пенсії державних службовців мають
право особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку.

За абзацами 2, 3 пункту 2 Порядку
обчислення стажу державної служби,
затвердженому постановою КМ України
від 3 травня 1994 року № 283 до стажу
державної служби зараховується робота
(служба), зокрема, на посадах державних
службовців у державних органах,
передбачених у статті 25 Закону України
"Про державну службу", а також на
посадах, віднесених Кабінетом
Міністрів України до відповідної
категорії посад державних службовців,
а також, на посадах керівних
працівників і спеціалістів в апараті
органів прокуратури, судів, нотаріату,
дипломатичної служби, митного
контролю, внутрішніх справ, служби
безпеки, розвідувальних органів, інших
органів управління військових
формувань, Держспецзв'язку,
Адміністрації Держспецтрансслужби,
державної податкової та
контрольно-ревізійної служби.

Колегія суддів погоджує висновок суду
першої інстанції про те, що посадові
особи державної податкової служби,
яким присвоєно спеціальні звання, є
державними службовцями зі спеціальним
статусом, а тому період проходження
такої служби в податкових органах має
зараховуватися до стажу державної
служби, який дає право на пенсію
державного службовця відповідно до
статті 37 Закону № 3723.

Відповідно до вимог статті 62 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 637 від 12 серпня 1993 року (далі за
текстом - Порядок № 637), передбачено
також, що основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами. У разі коли документи про
трудовий стаж не збереглися,
підтвердження трудового стажу
здійснюється органами Пенсійного
фонду на підставі показань свідків.

За пунктом 20 Порядку у тих випадках,
коли в трудовій книжці відсутні
відомості, що визначають право на
пенсії на пільгових умовах або за
вислугу років, установлені для окремих
категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. Згідно пункту 23
Порядку документи, що подаються для
підтвердження трудової діяльності,
повинні бути підписані посадовими
особами і засвідчені печаткою.
Відповідно до пункту 25 Порядку у тих
випадках, коли періоди роботи
зараховуються до трудового стажу на
підставі показань свідків, один із яких
свідчить про роботу заявника за
більший період, ніж інші, встановленим
вважається період, який підтверджений
двома або більше свідками.

Згідно трудової книжки (арк. спр. 17-21)
позивач в період з 1 квітня 1974 року по 30
липня 1974 року працювала на посаді
інспектора держдоходів Перевальського
районного фінансового відділу
Міністерства фінансів УРСР, в період з 7
серпня 1974 року по 11 червня 1976 року
працювала на посаді інспектора
держдоходів Первомайського районного
фінансового відділу Міністерства
фінансів УРСР, з 2 січня 1980 року по 15
грудня 1986 року та з 11 серпня 1987 року по 1
травня 1988 року працювала на посаді
економіста держдоходів Первомайського
районного фінансового відділу
Міністерства фінансів УРСР, з 1 травня
1988 року по 17 липня 1989 року працювала на
посаді податкового
ревізора-інспектора держдоходів
Первомайського районного фінансового
відділу Міністерства фінансів УРСР, з 17
липня 1989 року по 2 липня 1990 року
працювала на посаді старшого
податкового ревізора-інспектора
держдоходів Первомайського районного
фінансового відділу Міністерства
фінансів УРСР, з 2 липня 1990 року по 1
грудня 1992 року працювала на посаді
державного податкового інспектора ДПІ
м. Первомайська, з 1 грудня 1992 року по 31
грудня 1993 року працювала на посаді
головного державного податкового
інспектора відділу оподаткування
населення ДПІ м. Первомайська, з 31
грудня 1993 року по 11 січня 1996 року
працювала на посаді головного
державного податкового ревізора -
інспектора сектору аудита фізичних
осіб ДПІ м. Первомайська. Згідно наказу
ДПІ по м. Первомайську від 30 жовтня 1992
року № 18 (арк. спр. 27) за Постановою КМ
України № 559 від 5 жовтня 1992 року
позивачу присвоєно персональне звання
інспектора податкової служби 2 рангу.
За трудовою книжкою позивачем 29
вересня 1994 року прийнято присягу
державного службовця та 30 жовтня 1995
року присвоєно персональне звання
інспектора податкової служби 1 рангу
(арк. спр. 21) згідно наказу ДПІ по м.
Первомайську № 04-Р від 30 жовтня 1995 року
(арк. спр. 28).

З урахуванням викладеного, суд
апеляційної інстанції погоджує
висновок суду першої інстанції про
наявність підстав для визнання періоду
роботи позивача з 2 липня 1990 року по 11
січня 1996 року у ДПІ м. Первомайська
періодом проходження державної служби.
Оскільки матеріалами справи
підтверджено наявність у позивача
станом на час подання заяви про
призначення пенсії віку 55 років, стажу
роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців,
понад 20 років, колегія суддів погоджує
висновок суду першої інстанції про
наявність підстав для скасування
рішення, оформленого протоколом № 95112
від 17 червня 2008 року та рішення від 22
грудня 2009 року з зобов'язанням УПФУ
зарахувати у двадцяти річний стаж
роботи державного службовця період
роботи позивача у ДПІ з 2 липня 1990 року
по 11 січня 1996 року; відповідно до статей
25, 37 Закону України «Про державну
службу», статті 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» призначити позивачу з 4
червня 2008 року пенсію за віком, як
державному службовцю.

З врахуванням викладеного, апеляційна
скарга відповідача залишається без
задоволення, постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями 197, 200, 205, 206, 211, 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Первомайську Луганської області на
постанову Первомайського міського
суду Луганської області від 9 квітня 2014
року залишити без задоволення.

Постанову Первомайського міського
суду Луганської області від 9 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Г.Яманко

Судді
Е.Г.Казначеєв

І.А.Васильєва