Справа № 805/1861/14
Суддя: Жаботинська С.В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Волгіна Н.П.
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
справа №805/1861/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі:

судді - доповідача: Жаботинської С.В.,
суддів: Лях О.П., Нікуліна О.А., секретар
судового засідання Гуринович А. Б., за
участю представника відповідача
Болтанюк М.Ю., розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 06 березня
2014 р. у справі № 805/1861/14
за позовом Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Донецькій області до
Відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області, Державного
виконавеця відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
Гусєва О.О., Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій
області, третя особа Державне
підприємство "Селидіввугілля" про
заміну сторони виконавчого
провадження, визнання дій незаконними
та скасування рішення (постанови),-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області, Державного
виконавеця відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
Гусєва О.О., Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій
області, третя особа Державне
підприємство "Селидіввугілля" про
заміну сторони виконавчого
провадження, визнання дій незаконними
та скасування рішення (постанови).

Позовні вимог обґрунтовані тим, що 25
грудня 2013 року на адресу позивача
надійшла постанова державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
Гусєва О.О. по ВП № 25607106 від 16 грудня 2013
року про повернення виконавчого
документа - виконавчого листа у справі
№ 2а-26774/10/0570, яка була оскаржена до
начальника відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
8 січня 2014 року, відповідно до відповіді
від 27 січня 2014 року № 109/03.2-35/8-13П
постанова від 14 січня 2010 року у справі
№ 2а-26774/10/0570 винесена
судом відповідно до чинного на той
момент Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" від 21 грудня 2000 року
№ 2181. Посилання державного виконавця
на приписи п. 95.3 ст. 95 Податкового
кодексу України є необґрунтованими,
оскільки на момент прийняття рішення
судом у справі № 2а-26774/10/0570
вищезазначена норма Податкового
Кодексу не існувала.

Інформаційний лист Вищого
адміністративного суду України від 24
жовтня 2013 року № 1484/12/13-13 передбачає
окремий порядок примусового виконання
судових рішень про стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу,
але не регулює питання виконання
судових рішень, прийнятих до набрання
чинності Податковим кодексом України.

Механізм виконання рішень про
стягнення коштів, прийнятих в момент
дії Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами", не змінився та не
коригувався чинним законодавством,
отже виконавчий лист підлягає
виконанню шляхом залучення до цієї
процедури органів державної
виконавчої служби.

Враховуючи вищевикладене
Красноармійська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Донецькій
просить: замінити стягувача у
виконавчому провадженні № 25607106 -
Красноармійську об'єднану державну
податкову інспекцію Донецької області
на правонаступника - Красноармійську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області;

- визнати дії державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області Гусєва О.О. щодо
винесення постанови від 16 грудня 2013
року про повернення виконавчого
документа стягувачеві по ВП № 25607106
незаконними;

- скасувати постанову від 16 грудня
2013 року про повернення виконавчого
документа стягувачеві по ВП № 25607106;

- зобов'язати державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області Гусєва О.О. вчинити
дії, спрямовані на виконання рішення
Донецького окружного
адміністративного суду по справі №
2а-26774/10/0570 щодо стягнення боргу з
Державного підприємства
"Селидіввугілля" (а.с. 3-4).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 06 березня
2014 р. у справі № 805/1861/14
позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано постанову державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
Гусєва О.О. від 16 грудня 2013 року про
повернення в рамках виконавчого
провадження № 25607106
виконавчого листа стягувачу.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаною постановою
суду Відділ примусового виконання
рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
подав апеляційну скаргу, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, вказуючи, що з 2011 року набрав
чинності Податковий кодекс України, у
п. 95.3 ст. 95 якого передбачено, що
стягнення кошів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини. Із змісту наведеної
законодавчої норми випливає, що
Податковим кодексом України
встановлено особливий порядок
виконання судових рішень про стягнення
коштів з платника податків у рахунок
погашення податкового боргу. Органами
стягнення за такими рішеннями, які
здійснюють процедуру їх примусового
виконання, є контролюючі органи в
розумінні Податкового кодексу України.

З 1 січня 2011 року стягнення податкового
боргу у судовому порядку за позовами
органів державної податкової служби
можливо шляхом стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках
обслуговуючих такого платника
податків, та за рахунок готівки, що
належить такому платнику податків.

Отже, на думку відповідача, чинне
законодавство передбачає окремий
порядок примусового виконання судових
рішень про стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу, при цьому
органи державної виконавчої служби до
цієї процедури не залучаються. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, встановила наступне.

На виконанні у Відділі примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
перебував виконавчий лист, виданий 17
березня 2011 року Донецьким окружним
адміністративним судом про стягнення з
Державного підприємства
"Селидіввугілля" заборгованість перед
Державним бюджетом з податку на
прибуток у сумі 6 165 750,00 грн (а.с. 6, 79).

30 березня 2011 року старшим Державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
Бурнашевим О.В. відкрито виконавче
провадження № 25607106 про примусове
виконання виконавчого листа №
2а-26774/10/0570, виданий 17 березня 2011 року
Донецьким окружним адміністративним
судом про стягнення з Державного
підприємства "Селидіввугілля"
заборгованість перед Державним
бюджетом з податку на прибуток у сумі 6
165 750,00 грн. (а.с. 63). Дана постанова
направлена Державному підприємству
"Селидіввугілля" 30 березня 2010 року (а.с.
64).

7 квітня 2011 року виконавче провадження
№ 25607106 зупинено на підставі положень п.
15 ч. 1 ст. 34, ст. 36 Закону України "Про
виконавче провадження" у зв'язку з
перебуванням Державного підприємства
"Селидіввугілля" в реєстрі підприємств
паливно-енергетичного комплексу (а.с.
65).

2 січня 2013 року поновлено виконавче
провадження № 25607106 з примусового
виконання виконавчого листа №
2а-26774/10/0570 у зв'язку із закінченням
строку дії реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу" (а.с. 67).

2 січня 2013 року, виконавче провадження
№ 25607106 приєднано до зведеного
виконавчого провадження № 36557310 (а.с. 69).

7 березня 2013 року виконавче провадження
№ 25607106 зупинено на підставі п. 4 ч. 1 ст.
37, ст. 39 Закону України "Про виконавче
провадження" у зв'язку із надходженням
до Відділу примусового виконання
рішень ухвали Донецького окружного
адміністративного суду
№ 805/2380/13-а від 28 лютого 2013 року про
заборону відділу вчиняти дії з
примусового виконання зведеного
виконавчого провадження, боржником за
яким є Державне підприємство
"Селидіввугілля" (а.с. 70).

3 липня 2013 року поновлено виконавче
провадження № 25607106 у зв'язку із
надходженням до відділу ухвали
Донецького окружного
адміністративного суду № 805/2380/13-а від 20
червня 2013 року про скасування заходів
забезпечення щодо заборони відділу
вчиняти дії з примусового виконання
зведеного виконавчого провадження,
боржником за яким є Державне
підприємство "Селидіввугілля" (а.с. 72).

3 липня 2013 року виконавче провадження
ВП № 25607106 зупинено на підставі
положень п. 15 ч. 1 ст. 37, ст. 39 Закону
України "Про виконавче провадження" у
зв'язку із внесенням Державного
підприємства "Селидіввугілля" до
реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу (а.с.
74).

16 грудня 2013 року поновлено виконавче
провадження ВП № 25607106 на підставі ч. 5
ст. 39 Закону України "Про виконавче
провадження" у зв'язку із існуванням
окремого порядку примусового
виконання судових рішень про стягнення
коштів у рахунок погашення податкового
боргу (а.с. 76).

Постановою від 16 грудня 2013 року
державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області Гусєвим О.О.
повернуто виконавчий лист № 2а-26774/10/0570
про стягнення з Державного
підприємства "Селидіввугілля"
заборгованості перед Державним
бюджетом з податку на прибуток у сумі 6
165 750,00 грн на підставі п. 9 ст. 47 Закону
України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 2 Закону № 606-ХІV примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Відповідно до ст. 5 Закону № 606-ХІV
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом.

Таким чином, відповідач у справі -
суб'єкт владних повноважень, на якого
чинним законодавством України
покладений обов'язок по примусовому
виконанню рішень.

16 грудня 2013 року державним виконавцем
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області Гусєвим О.О.
повернено виконавчий лист № 2а-26774/10/0570,
виданий Донецьким окружним
адміністративним судом 17 березня 2011
року про стягнення з Державного
підприємства "Селидіввугілля"
заборгованості перед Державним
бюджетом з податку на прибуток у сумі 6
165 750,00 грн.

Згідно ч. 4 ст. 47 Закону № 606-ХІV про
повернення стягувачу виконавчого
документа державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
законом.

З матеріалів справи вбачається, що при
прийнятті спірної постанови державний
виконавець Гусєв О.О. керувався п. 9 ч. 1
ст. 47, ст. 50 Закону України "Про
виконавче провадження" та листом
Вищого адміністративного суду України
від 24 жовтня 2013 року № 1484/12/13-13 (а.с. 5, 77).

Пунктом 9 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-ХІV
встановлено, що виконавчий документ, на
підставі якого відкрито виконавче
провадження, за яким виконання не
здійснювалося або здійснено частково,
повертається стягувачу у разі, якщо
наявна встановлена законом заборона
щодо звернення стягнення на майно чи
кошти боржника, якщо у нього відсутнє
інше майно чи кошти, на які можливо
звернути стягнення, а також щодо
проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Відповідно до ст. 47 Закону № 606-ХІV
вичерпними підставами для повернення
виконавчого документу стягувачеві є:
письмова заява стягувача; у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними; стягувач відмовився
залишити за собою майно боржника, не
реалізоване під час виконання рішення;
стягувач перешкоджає провадженню
виконавчих дій або не здійснив
авансування витрат на організацію та
проведення виконавчих дій, авансування
яких передбачено цим Законом,
незважаючи на попередження державного
виконавця про повернення йому
виконавчого документа; у результаті
вжитих державним виконавцем заходів
неможливо встановити особу боржника,
з'ясувати місцезнаходження боржника -
юридичної особи, місце проживання,
перебування боржника - фізичної особи
(крім випадків, коли виконанню
підлягають виконавчі документи про
стягнення аліментів, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини, за якими мають бути стягнуті
кошти чи інше майно, та інші виконавчі
документи, що можуть бути виконані за
безпосередньої участі боржника); у
боржника відсутнє визначене
виконавчим документом майно, яке він за
виконавчим документом має передати
стягувачу, або майно, на яке необхідно
звернути стягнення з метою погашення
заборгованості (крім коштів), а
здійснені державним виконавцем
відповідно до цього Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними; боржник - фізична
особа (крім випадків, коли виконанню
підлягають виконавчі документи про
стягнення аліментів, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини) чи майно боржника, розшук яких
здійснювався органами внутрішніх
справ, не виявлені протягом року з дня
оголошення розшуку; коштів, що надійшли
від реалізації заставленого майна,
недостатньо для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя за
виконавчим документом, на підставі
якого звернуто стягнення на заставлене
майно; наявна встановлена законом
заборона щодо звернення стягнення на
майно чи кошти боржника, якщо у нього
відсутнє інше майно чи кошти, на які
можливо звернути стягнення, а також
щодо проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Згідно з ч. 2 п. 3.15 Інструкції № 512/5 при
поверненні виконавчого документа
стягувачу необхідно враховувати, що
підставою для повернення виконавчого
документа згідно з п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону є
встановлення безпосередньо у Законі
заборони звертати стягнення на окреме
майно чи кошти боржника. Якщо заборона
випливає із норми закону, наприклад,
така заборона встановлена судом, який
відповідно до закону має право
заборонити звернення стягнення на
майно боржника, необхідно керуватися п.
2 ч. 1 ст. 47 Закону.

Проаналізувавши наведені вище норми
суд дійшов висновку, що для повернення
виконавчого документа згідно з п. 9 ч. 1
ст. 47 Закону необхідна наявність
заборони, встановленої безпосередньо у
Законі, звертати стягнення на окреме
майно чи кошти боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 606-ХІV у
випадках, передбачених законом,
рішення судів та інших органів щодо
стягнення коштів виконуються органами
доходів і зборів, банками та іншими
фінансовими установами. Рішення
зазначених органів можуть
виконуватися відповідно до закону
також іншими органами, установами,
організаціями, посадовими особами та
громадянами.

Листом Вищого адміністративного суду
України від 24 жовтня 2013 року № 1484/12/13-13,
яким також керувався другий відповідач
при прийнятті оскаржуваного рішення,
роз'яснено особливий порядок,
встановлений Податковим кодексом
України, виконання судових рішень про
стягнення коштів з платника податків у
рахунок погашення податкового боргу,
але не регулює питання виконання
судових рішень, прийнятих до набрання
чинності Податковим кодексом України.

З матеріалів справи вбачається, що
постанова Донецького окружного
адміністративного суду, на підставі
якої видано виконавчий лист про
стягнення з Державного підприємства
"Селидіввугілля" заборгованість перед
Державним бюджетом з податку на
прибуток у сумі 6 165 750,00 грн., прийнята 16
грудня 2010 року, набрала законної сили 25
лютого 2011 року тобто, до набрання
чинності Податкового кодексу України.

На виконання вказаної постанови судом
17 березня 2011 року видано виконавчий
лист, строк пред'явлення до виконання
якого встановлений до 25 лютого 2014 року,
у розумінні Закону України "Про
виконавче провадження" є виконавчим
документом та підлягає примусовому
виконанню органами Державної
виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що
виконавчий лист 30 березня 2011 року
пред'явлено до виконання та постановою
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Харцизького міського управління
юстиції Донецької області від 30
березня 2011 року виконавче провадження
було відкрито.

На підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону № 606-ХІV
виконавчий лист повертається
стягувачеві тільки тоді, коли
безпосередньо законом встановлена
заборона звертати стягнення на окреме
майно чи кошти боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
лист Вищого адміністративного суду
України від 24 жовтня 2013 року № 1484/12/13-13
не може бути підставою для винесення
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві у розумінні п. 9
с. 1 ст. 47 Закону № 606-ХІV, а тому рішення
відповідача про повернення
виконавчого листа позивачу є
неправомірним.

Згідно частини 1 статті 87 КАС України,
судові витрати складаються із судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Відповідно до частини 6 статті 187
Кодексу адміністративного судочинства
України до апеляційної скарги
додаються її копії відповідно до
кількості осіб, які беруть участь у
справі. До апеляційної скарги
додається документ про сплату судового
збору, а також копії доданих до неї
письмових матеріалів відповідно до
кількості осіб, які беруть участь у
справі.

Розмір судового збору, порядок його
сплати і звільнення від сплати мають
бути встановлені законом про судовий
збір.

Судовий збір відповідно до Закону
України "Про судовий збір" (набрав
чинності з 1 листопада 2011 року) може
сплачуватися як у безготівковій, так і
в готівковій формі виключно через
установи банків чи відділення зв'язку
та справляється за місцем розгляду
справи.

Судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.
Судовий збір обраховується у гривнях
та копійках.

Документом про сплату судового збору є
квитанція установи банку або
відділення зв'язку, які прийняли платіж
або платіжне доручення, підписане
уповноваженою посадовою особою банку і
скріплене печаткою установи банку з
відміткою про дату виконання
платіжного доручення. Документ про
сплату судового збору додається до
позовної заяви, апеляційних і
касаційних скарг на рішення та
постанови суду, до інших заяв щодо
здійснення судом певних дій, за які
передбачено сплату судового збору
відповідно до Закону України "Про
судовий збір".

З 23 жовтня 2013 року Закон України "Про
судовий збір" діє в новій редакції,
відповідно до якої змінено ставки
судового збору.

За приписами пункту 3.2 частини другої
статті 4 Закону України "Про судовий
збір" за подання апеляційної скарги на
рішення суду ставка судового збору
складає 50 відсотків ставки, що підлягає
сплаті при поданні позовної заяви (0,06
розміру мінімальної заробітної плати).

Враховуючи, що станом на 1 січня 2014 року
розмір мінімальної заробітної плати
складав 1218 грн., апелянтом при поданні
апеляційної скарги повинний бути
сплачений судовий збір в сумі 36,54 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 168 КАС України
суд, що ухвалив судове рішення, може за
заявою особи, яка брала участь у справі,
чи з власної ініціативи прийняти
додаткову постанову чи постановити
додаткову ухвалу у випадках, зокрема,
якщо судом не вирішено питання про
судові витрати.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08 травня 2014
року відстрочино Відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції сплату судового
збору за подання апеляційної скарги на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 06 березня
2014 р. у справі № 805/1861/14 до винесення
рішення по справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає за доцільне про стягнення з
Відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області суму судового збору,
яка повинна бути ним сплачена при
паданні апеляційної скарги у розмірі
36,54 грн.

Відповідно до вимог ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування рішення є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про те, що при
розгляді справи судом першої інстанції
допущено неправильне застосування
норм матеріального чи процесуального
права.

Судова колегія дійшла висновку про те,
що підстави для скасування рішення
суду першої інстанції відсутні, а тому
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 197, 198, 200,
205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
- залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 06 березня
2014 р. у справі № 805/1861/14 -
залишити без змін.

Стягнути з Відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
суму судового збору у
розмірі 36,54 грн., яку слід перерахувати
за наступними реквізитами: рахунок -
1005, код ЄДРПОУ - 38034015, МФО банку -
834016, отримувач - Державний бюджет м.
Донецьк КАЛІНІНСЬКИЙ Р-Н 22030001, банк -
ГУДКСУ у Донецькій обл., призначення
платежу - судовий збір, Код 22030001.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення і може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала суду складена
29.05.2014 року.

Колегія суддів
С.В. Жаботинська

О.П. Лях

О.А. Нікулін