Справа № 286/785/14-а
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"21" травня 2014 р.
Справа № 286/785/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Овруцького районного суду
Житомирської області від "04" березня 2014
р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області про визнання бездіяльності
протиправною і зобов'язання вчинити
дії ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив стягнути з управління
праці та соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації на його користь
щомісячну грошову допомогу у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства
виходячи із розміру 40% мінімальної
заробітної плати щомісячно,
передбаченої ст.37 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.07.2013 року по 31.12.2013 року в сумі 2768,60 грн.

Постановою Овруцького районного суду
від 04.03.2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_3 до управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації про стягнення коштів,
відповідно до ст. 37 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", за період
з 01.08.2013 року по 31.12.2013 року - відмовлено
за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказану постанову та
прийняти нову постанову про
задоволення позову.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоч були повідомлені
належним чином про дату, час і місце
апеляційного розгляду, про що свідчать
повідомлення про вручення
рекомендованих поштових відправлень.

Згідно з ч.4 ст.196 КАС України неприбуття
у судове засідання сторін або інших
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про дату,
час і місце апеляційного розгляду, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

З врахуванням приписів вищевказаних
статей, розгляд апеляційної скарги
здійснюється судовою колегією в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач проживає
в м. Овруч Житомирської області, що
вбачається з копії паспорту.

Переліком населених пунктів
Житомирської і Київської областей,
віднесених до зони радіоактивного
забруднення внаслідок катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №106 від 23.07.1991 року та
розпорядженням Кабінету Міністрів
України №17 від 12.01.1993 року, м. Овруч
Житомирської області віднесено до зони
гарантованого добровільного
відселення.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що дії відповідача по
нарахуванню та виплаті позивачу
щомісячної грошової допомоги у зв'язку
з обмеженням споживання продуктів
місцевого виробництва є правомірними,
так як положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік" та
постанова Кабінету Міністрів України
№836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
якими обмежено виплати визначені
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" є чинними на час
виникнення спірних правовідносин.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на соціальний захист
визначені Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачені слідуючи виплати:

- ст.37 Закону - громадянам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства у зоні
гарантованого добровільного
відселення - 40 % від мінімальної
заробітної плати ;

Постановою Кабінету Міністрів України
№836 від 26.07.1996 року всупереч Закону,
встановлено конкретні розміри таких
компенсацій і, зокрема :

- для щомісячної грошової допомоги
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва і особистого
підсобного господарства у зоні
гарантованого добровільного
відселення - 210 тис.крб. (2,10 грн. за
гр.реф.) ;

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України визначено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхні
посадови і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" у 2013 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України
№836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
чітко визначені розміри доплат
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення.

У рішенні №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року
Конституційний Суд України вказав, що
невід'ємною складовою здійснення
правового регулювання відносин у сфері
соціального забезпечення є визначення
правового механізму та державних
органів, на які покладається обов'язок
виконання соціальної політики держави
у цій сфері. Одним з таких органів є
Кабінет Міністрів України, який згідно
з пунктом 2 частини першої статті 20
Закону України „Про Кабінет Міністрів
України" забезпечує проведення
державної соціальної політики,
соціальний захист громадян та вживає
заходів щодо підвищення реальних
доходів населення.

Метою і особливістю закону про
Державний бюджет України є
забезпечення належних умов для
реалізації положень інших законів
України, які передбачають фінансові
зобов'язання держави перед
громадянами, спрямовані на їх
соціальний захист, у тому числі й
надання пільг, компенсацій і гарантій
(пункт 4 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року №6-рп/2007 у справі про
соціальні гарантії громадян).

Верховна Рада України, доповнивши
пунктом 4 розділ VII „Прикінцеві
положення" Закону України „Про
Державний бюджет України на 2011 рік",
визначила Кабінет Міністрів України
державним органом, який має
забезпечувати реалізацію встановлених
законами України соціальних прав
громадян, тобто надала право Кабінету
Міністрів України визначати порядок та
розміри соціальних виплат виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України, що
узгоджується з функціями Уряду
України, визначеними в пунктах 2, 3
статті 116 Конституції України.

З урахуванням вищевикладеного, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не
спростовують висновків суду і не
впливають на правильність прийнятого
рішення, яке постановлено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову
Овруцького районного суду
Житомирської області від "04" березня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу Управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
вул.Леніна, 17,м.Овруч,Овруцький район,
Житомирська область,11101

- ,