Справа № 804/6245/14
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
22 травня 2014 р. Справа № 804/6245/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді -
при секретарі - Шпота
за участю: позивач -
відповідача - Неруш О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним рішення,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди,-
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області з вімогами:
- визнати протиправною постанову
від 07.04.2014 року головного державного
виконавця Дрижирук О.O. відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про відмову
у відкритті виконавчого провадження
(відмову у прийнятті до провадження
виконавчого документа) з примусового
виконання виконавчого листа № 2а-25/09 по
адміністративній справі, виданого
13.06.2013 року Дніпропетровським
апеляційним адміністративним судом, що
підлягав виконанню в частині
поновлення ОСОБА_1 на посаді судді
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області з 08 лютого
- зобов'язати головного державного
виконавця Дрижирук О.О. відділу
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області відкрити
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2а-25/09 по
адміністративній справі, виданого
13.06.2013 року Дніпропетровським
апеляційним адміністративним судом, і
виконати його в частині поновлення
ОСОБА_1 на посаді судді
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області з 08 лютого
- стягнути з відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області на користь
ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди,
завданої протиправною бездіяльністю, в
В обґрунтування позову позивач
зазначив, що головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області Дрижирук О.O.
безпідставно виніс постанову від 07.04.2014
року про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову у
прийнятті до провадження виконавчого
документа) з примусового виконання
виконавчого листа № 2а-25/09 по
адміністративній справі, виданого
13.06.2013 року Дніпропетровським
апеляційним адміністративним судом, що
підлягав виконанню в частині
поновлення ОСОБА_1 на посаді судді
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області з 08 лютого
2007 року, тому що порядок виконання
рішень про поновлення на роботі прямо
передбачений ст.76 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме
виконання рішення вважається
закінченим з дня видачі відповідного
наказу або розпорядження власником
підприємства, установи, організації.
Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив
задовольнити позов в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, до матеріалів справи
надав письмові заперечення в яких було
зазначено, що у виконавчому листі по
справі № 2а-25/09, виданому 13.06.2013р.
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом, пред'явленому
на виконання, заходи примусового
виконання даного рішення не зазначені.
Таким чином, примусове виконання
зазначений виконавчий лист згідно
Закону України «Про виконавче
провадження» не потребує. Також в
даному виконавчому документі невірно
зазначений ідентифікаційний номер
боржника, а саме зазначено код ЄДРПОУ
установи, а боржником в даному
виконавчому документі є Голова
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області. Крім того,
доведення факту завдання моральної
шкоди, її реальності діями державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області позивач не
На підставі вищезазначеного,
представник відповідача вважає, що
підстави для задоволення позову
Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, дійшов наступного
Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 року
№606-XIV, (далі - Закон України №606-XIV)
визначено, що виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).
Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.
Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що 01.04.2014р. на адресу
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області надійшла
заява ОСОБА_1, датована 26.03.2014р., про
прийняття на виконання виконавчого
листа № 2а-25/09 2013р., виданий 13.06.2013р.
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом про визнання
протиправною та скасування постанови
Верховної Ради України № 627-V від
08.02.2007р. про звільнення ОСОБА_1 з посади
судді за порушення присяги; поновлення
ОСОБА_1 на посаді судді
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області з 08.02.2007р.
В зазначеному виконавчому листі також
було вказано, що судове рішення
виконати в частині поновлення ОСОБА_1
на посаді судді Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області з 08 лютого 2007 року.
Боржником у виконавчому листі
зазначено Голову Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області та вказано код ЄДРПОУ установи
Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області Дрижирук
О.О. від 07.04.2014р. по ВП №42764800 було
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження (відмову у прийнятті до
провадження виконавчого документа) з
примусового виконання виконавчого
листа № 2а-25/09 по адміністративній
справі, виданого 13.06.2013 року
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом про визнання
протиправною та скасування постанови
Верховної Ради України № 627-V від
08.02.2007р. про звільнення ОСОБА_1 з посади
судді за порушення присяги; поновлення
ОСОБА_1 на посаді судді
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області з 08.02.2007р.
Супровідним листом від 08.04.2014р. за №
2814/6113 постанова про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 07.04.2014р.
направлена на адресу ОСОБА_1.
Постанова державного виконавця про
відмову у відкритті виконавчого
провадження мотивована тим, що - «При
детальному вивченні наданого
виконавчого документу та заяви про
відкриття виконавчого провадження
державним виконавцем встановлено, що
самим рішенням вищевказаний документ
вже визнано протиправним та скасовано,
а тому даний виконавчий документ не
підлягає примусовому виконанню, так як
суд вже сам визнав протиправним та
скасував постанову Верховної Ради
України № 627-V від 08.02.2007р. про
звільнення ОСОБА_1 з посади судді за
порушення присяги. У виконавчому листі
по справі № 2а-25/09, виданому 13.06.2013р.
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом, пред'явленому
на виконання, заходи примусового
виконання даного рішення не зазначені.
Таким чином, примусове виконання
зазначений виконавчий лист згідно
Закону України «Про виконавче
провадження» не потребує. Крім того, у
виконавчому документі невірно
зазначений ідентифікаційний номер
боржника, а саме зазначено код ЄДРПОУ
установи, а боржником в даному
виконавчому документі є Голова
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області».

Відмовляючи у прийнятті до провадження
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження, державний
виконавець керувався п.6 ч.1 ст.26 Закону
України «Про виконавче провадження»,
згідно якого - державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі: невідповідності
виконавчого документа вимогам,
передбаченим статтею 18 цього Закону.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.18 Закону України
«Про виконавче провадження» у
виконавчому документі зазначаються:
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;

З вищезазначеними висновками
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області Дрижирук
О.О. вказаними в постанові від 07.04.2014р.
по ВП №42764800 про відмовлено у відкритті
виконавчого провадження (відмову у
прийнятті до провадження виконавчого
документа) з примусового виконання
виконавчого листа № 2а-25/09 по
адміністративній справі, виданого
13.06.2013 року Дніпропетровським
апеляційним адміністративним судом -
погодитись не можна з огляду на
наступне.

Так, у виконавчому листі № 2а-25/09
вказано, що судове рішення виконати в
частині поновлення ОСОБА_1 на посаді
судді Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області з 08
лютого 2007 року.

Порядок виконання рішень про
поновлення на роботі прямо
передбачений ст.76 Закону України «Про
виконавче провадження» у якій
зазначено, що рішення про поновлення на
роботі незаконно звільненого або
переведеного працівника виконується
негайно. Виконання рішення вважається
закінченим з дня видачі відповідного
наказу або розпорядження власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом,
фізичною особою, фізичною особою -
підприємцем, який прийняв незаконне
рішення про звільнення або переведення
працівника, після чого державний
виконавець виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження.

Тому твердження відповідача проте, що
виконавчому листі по справі № 2а-25/09,
виданому 13.06.2013р. Дніпропетровським
апеляційним адміністративним судом,
пред'явленому на виконання, заходи
примусового виконання даного рішення
не зазначені є безпідставними.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Проте, порушивши вимоги статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
головний державний виконавець
Дрижирук О.О. відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області не вжила
ніяких заходів до виконання судового
рішення в повному обсязі і своєчасно, а
саме встановлених п.2 ч.3 ст. 30 Закону
України «Про виконавче провадження»,
для рішень, які підлягають негайному
виконанню як то про поновлення на
роботі чи на попередній посаді
незаконно звільненого або
переведеного працівника.

Також, в судовому засіданні було
встановлено, що наказом Голови
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області № 56-к від 16
жовтня 2012р. ОСОБА_1 був поновлений на
посаді судді Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області з 08.02.2007 року. Йому встановлена
щомісячна доплата за вислугу років в
розмірі 50 відсотків посадового окладу,
як такому, що має 20 років стажу роботи,
що дає право на одержання щомісячної
доплати за вислугу років. Підставу для
винесення наказу зазначено рішення
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 28.02.2012 року
по справі № 2а-9677/08/0470, заява ОСОБА_1,
Наказ Державної судової адміністрації
№ 104 від 05.09.2012 року «Про визначення
кількості суддів у місцевому
загальному суді».

Проте, вищевказаний наказ не може бути
підставою для невиконання виконавчого
листа № 2а-25/09 по адміністративній
справі, виданого 13.06.2013 року
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом з огляду на те,
що:

- по перше наказ Голови
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської

області № 56-к від 16 жовтня 2012р. не був
визначений головним державним
виконавцем Дрижирук О.О. в оскаржуваній
постанові, як підстава для відмови у
відкритті виконавчого провадження
(відмову у прийнятті до провадження
виконавчого документа);

- по друге в наказі № 56-к від 16
жовтня 2012р., як підставу для його
винесення

вказано рішення Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
28.02.2012 року по справі № 2а-9677/08/0470, тоді
як виконавчий лист № 2а-25/09, виданий
13.06.2013 року Дніпропетровським
апеляційним адміністративним судом по
адміністративній справі № 2а-25/09 від 16
червня 2011р.

Щодо доводів відповідача стосовно
того, що в даному виконавчому документі
невірно зазначений ідентифікаційний
номер боржника, а саме зазначено код
ЄДРПОУ установи, а боржником в даному
виконавчому документі є Голова
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області - суд
зазначає, що законодавством України не
передбачено ніяких ідентифікаційних
кодів або ідентифікаційних номерів для
посадових (службових) осіб, лише для
юридичних осіб, представником яких
вони є.

В даному випадку голова
Петропавлівського районного суду
представляє цей суд, і та особа, яка
обіймає цю адміністративну посаду на
час коли будуть вчинятися державним
виконавцем виконавчі дії з виконання
виконавчого листа № 2а-25/09, виданого
13.06.2013 року - зобов'язана вчити дії з
видання наказу про поновлення на
роботі як посадова особа цієї
юридичної особи, код якої вже зазначено
у виконавчому листі.

Таким чином, виконавчий лист № 2а-25/09,
виданий 13.06.2013 року відповідає
приписам пункту 3 частини 1 ст.18 Закону
України «Про виконавче провадження»,
якою передбачено, що у виконавчому
листі зазначаються ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків).

З урахуванням вищезазначеного суд
вважає протиправною постанову від
07.04.2014 року головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області Дрижирук
О.О. по ВП №42764800 про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову у
прийнятті до провадження виконавчого
документа) з примусового виконання
виконавчого листа № 2а-25/09 по
адміністративній справі № 2а-25/09 від 16
червня 2011р., виданого 13 червня 2013 року
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом, що підлягав
виконанню в частині поновлення ОСОБА_1
на посаді судді Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області з 08 лютого 2007 року.

У зв'язку з чим є необхідність у
відновленні порушених прав позивача,
шляхом зобов'язання саме Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області, (а не
головного державного виконавця
Дрижирук О.О.), відкрити виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2а-25/09 по
адміністративній справі № 2а-25/09 від 16
червня 2011р., виданого 13 червня 2013 року
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом, і виконати
його в частині поновлення ОСОБА_1 на
посаді судді Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області з 08 лютого 2007 року, тому що
згідно ч.3 ст. 181 КАС України
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Проте, суд вважає, що вимога позивача -
стягнути з відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області на користь
ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди,
завданої протиправною бездіяльністю, в
розмірі 10 000 грн. не підлягає
задоволенню.

Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» зазначено, що - «Відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору».

При цьому, згідно пункту 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 року № 4 - «Розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власного ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості».

За приписами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, підтвердження факту
завдання моральної шкоди, її
реальності діями державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області позивач ні в
матеріалах позову ні в судовому
засіданні не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 2 КАС України визначено, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не довів правомірність
своїх дій та рішень.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним рішення,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди підлягає
частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним рішення,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди -
задовольнити частково.

Визнати протиправною постанову від
07.04.2014 року головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області Дрижирук
О.О. по ВП №42764800 про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову у
прийнятті до провадження виконавчого
документа) з примусового виконання
виконавчого листа № 2а-25/09 по
адміністративній справі № 2а-25/09 від 16
червня 2011р., виданого 13 червня 2013 року
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом, що підлягав
виконанню в частині поновлення ОСОБА_1
на посаді судді Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області з 08 лютого 2007 року.

Зобов'язати Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області відкрити
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2а-25/09 по
адміністративній справі № 2а-25/09 від 16
червня 2011р., виданого 13 червня 2013 року
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом, і виконати
його в частині поновлення ОСОБА_1 на
посаді судді Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області з 08 лютого 2007 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Копію постанови направити сторонам по
справі.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та в
строки, встановленні статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено
27 травня 2014 року

Суддя Е.О.
Юрков