Справа № 2510/1177/2012; 6а-/2510/12/2012
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № №2510/1177/2012 (6а-/2510/12/2012)
Головуючий у 1-й інстанції: Чурупченко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління праці
та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради на ухвалу Корюківського районного
суду Чернігівської області від 14
серпня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради про зміну
способу і порядку виконання рішення,

В С Т А Н О В И В :

07.07.2012 року ОСОБА_3 звернулася до
Корюківського районного суду
Чернігівської області із поданням, в
якому просила змінити спосіб і порядок
виконання постанови Корюківського
районного суду Чернігівської області
по справі № 2а-6215/2011 від 22.09.2011 року та
стягнути з відповідача на її користь 3
893 грн.

Ухвалою Корюківського районного суду
Чернігівської області від 14.08.2012 року
подання ОСОБА_3 про зміну способу і
порядку виконання судового рішення -
задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
відповідач звернувся до Київського
апеляційного адміністративного суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
ухвалу суду скасувати та постановити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні подання ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, причини неявки сторін суду
невідомі, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь в справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, відповідно до ч.1
ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Постановою Корюківського районного
суду Чернігівської області від 22.09.2011
року, позовні вимоги задоволено:
зобов'язано Деснянське районне у місті
Чернігові раді Управління праці та
соціального захисту населення
призначити, провести перерахунок та
виплатити ОСОБА_3 допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, що
встановлений ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», а
саме: виходячи з розрахунку
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, що передбачено ст. 21 Закону
України «Про державний бюджет на 2011
рік» з 01 березня 2011 року за виключенням
вже виплачених сум.

При постановлені оскаржуваної ухвали
суд першої інстанції виходив з того, що
подання про зміну способу і порядку
виконання судового рішення є
обґрунтованим та підлягає задоволенню,
оскільки боржник виконав зобов'язальну
частину рішення про нарахування
соціальних виплат під час виконання
судового рішення в сумі 3 893 грн., які і
підлягають стягненню з боржника на
користь стягувача, що забезпечить в
повній мірі виконання конкретного
судового рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції
не погоджується з вказаними
висновками, викладеними в ухвалі
Корюківського районного суду
Чернігівської області від 14.08.2012 року, з
наступних підстав.

Статтею 14 КАС України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України,
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії.

У разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Корюківського районного суду
Чернігівської області від 22.09.2011 року
та синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин заявник просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи подання про зміну
способу виконання рішення, не звернув
увагу та не врахував відмінності між
позовною вимогою як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача
від способу виконання судового рішення
як одного з його заходів, чим змінив
постанову суду по суті за відсутності
на це процесуальних повноважень.

Крім того, ч. 1 ст. 263 КАС України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
«захист порушеного права у судовому
рішенні» і «спосіб виконання судового
рішення» не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Аналогічна правова позиція викладена й
в ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 12 лютого 2014 року по справі
№ К/800/598/14 (523/13593/13-а).

Статтею 202 КАС України передбачено, що
підстави для скасування судового
рішення та ухвалення нового рішення є,
зокрема, порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Виходячи з вищезазначеного, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що ухвала Корюківського районного суду
Чернігівської області від 14 серпня 2012
року постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
постановленням по справі нової ухвали,
якою у задоволені подання необхідно
відмовити.

Керуючись статтями 160, 199, 202, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради - задовольнити.

Ухвалу Корюківського районного суду
Чернігівської області від 14 серпня 2012
року - скасувати.

Постановити по справі нову ухвалу, якою
у задоволенні подання ОСОБА_3 про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради про зміну способу і порядку
виконання рішення - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.