Справа № 809/3445/13-а
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
Справа №
876/881/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Большакової О.О.,

суддів Коваля Р.Й., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 9 грудня 2013
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Міністерства доходів
і зборів України - правонаступника
Державної податкової служби України,
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області -
правонаступника Державної податкової
служби в Івано-Франківській області,
начальника Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області Рахміля Віктора Григоровича
про визнання незаконними наказів,
визнання протиправними дій, поновлення
на роботі, стягнення середньомісячного
заробітку та недоотриманих коштів,
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з
адміністративним позовом до Державної
податкової служби України, Державної
податкової служби в Івано-Франківській
області, голови Державної податкової
служби в Івано-Франківській області
Рахміля Віктора Григоровича про
визнання незаконними наказів № 494-о від
24.02.2012 рок, № 719-о від 26 березня 2012 року,
№ 111-о від 26 березня 2012 року, визнання
протиправними дій, поновлення на
посаді, стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди у сумі 25
000 гривень.

У подальшому ОСОБА_1 подала до суду
заяву про уточнення позовних вимог,
якою просила визнати протиправним та
скасувати наказ Державної податкової
служби України від 24 лютого 2012 року №
494-о «Про звільнення ОСОБА_1», визнати
протиправним та скасувати наказ
Державної податкової служби України
від 26 березня 2012 року № 719-о «Про
внесення змін до наказу ДПС України від
24 лютого 2012 року № 494-о», визнати
протиправним та скасувати наказ
Державної податкової служби в
Івано-Франківській області від 26
березня 2012 року № 111-о «Про оголошення
наказів», визнати протиправними дії
начальника Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області Рахміля В. Г. щодо підписання та
надання до ДПС України листа від 23.02.2012
року № 562/8/04-017/167 про звільнення з
посади заступника голови ДПА в
Івано-Франківській області ОСОБА_1;
ненадання до ДПС України документів на
призначення позивача на посаду
заступника голови ДПС в
Івано-Франківській області; ненадання
достовірної інформації щодо
прийнятого рішення за результатами
розгляду поданих нею документів.
Позивач просила поновити її на
державній службі в органах Державної
податкової служби України на посаді
заступника голови Державної
податкової адміністрації в
Івано-Франківській області, а також
стягнути з Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області на її користь середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу по день фактичного розрахунку.
Зобов'язати Міністерство доходів і
зборів України перевести позивача на
державну службу до Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області та
працевлаштувати на рівнозначну посаду
заступника начальника Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області. Позивач
просила суд також зобов'язати Головне
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області здійснити
донарахування сум, належної позивачу
до розрахункової виплати заробітної
плати за місяць березень 2012 року з
врахуванням усіх її видів: надбавки за
високі досягнення в праці, таємність та
індексації, а також допомоги з
тимчасової втрати працездатності,
згідно з вимогами законодавства,
стягнути з відповідача - Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області на її
користь середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку, стягнути з Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківєькій області
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 30 000 гривень, а судові витрати
по справі покласти на відповідача -
Головне управління Міндоходів в
Івано-Франківській області. Також
позивач просила відповідно до статті 237
КЗпП України матеріальну
відповідальність, у зв'язку з її
незаконним звільненням з посади,
покласти на начальника Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області Рахміля
В.Г..

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 9
грудня 2013 року у задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено повністю.

З таким судовим рішенням не погодилася
ОСОБА_1, яка подала апеляційну скаргу,
зазначивши, що постанова суду є
необґрунтованою та незаконною. Судом
першої інстанціїї при розгляді справи
порушено норми матеріального та
процесуального права, висновки суду,
викладені у судовому рішенні, не
відповідають фактичним обставинам
справи. Зокрема, апелянт вказала, що
оскаржуваними наказами її було
незаконно звільнено з посади
заступника голови ДПА в
Івано-Франківській області в зв'язку із
реорганізацією та скороченням штатної
чисельності ДПА в Івано-Франківській
області на підставі пункту 1 статті 40
КЗпП України. Відповідачами не було
дотримано процедуру, яка встановлена
законом. Зокрема не було враховано її
переважне право на залишення на
займаній посаді відповідно до статті 42
КЗпП України, оскільки її фаховий
рівень та досвід роботи у податкових
органах значно вищий ніж у інших
претендентів на посаду заступника
голови у новоствореній установі. При
вивільненні відповідачем їй
протиправно не було запропоновано
вакантних посад, відповідно до
спеціальності, тоді як відповідачі
повинні були і мали можливість вжити
всіх заходів щодо забезпечення
дотримання гарантій переважного права
на залишення на займаній посаді через
переведення її на посаду заступника
голови ДПС в Івано-Франківській
області. Подані відповідачами докази
на підтвердження пропонування їй
наявних вакантних посад у
реорганізованій установі є
неналежними, оскільки не відповідають
Типовій інструкції з діловодства в
органах Державної податкової служби
України. Акти про відмову позивача від
отримання пропозицій щодо
працевлаштування є сфальсифікованими,
належним чином не зареєстровані.
Матеріали особової справи позивача
сформовані неналежним чином, головою
ДПС в області Рахмілем В.Г. в
установленому порядку до Департаменту
персоналу ДПС України для вирішення
питання про призначення на посаду
заступника голови податкої інспекції
області не подавалися. Також апелянт
зазначила, що суд першої інстанції
належним чином не з'ясував обставини
щодо порушення її прав при виплаті
заробітної плати при звільненні, не
вирішив питання про донарахування та
виплату невиплачених сум, які їй
належать, а також щодо виплати допомоги
з тимчасової втрати працездатності.
Просила скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою позов
задовольнити повністю.

Відповідачі: Міністерство доходів і
зборів України, Головне управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області, начальник Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області подали суду
заперечення на апеляційну скаргу
ОСОБА_1, зазначивши, що оскаржуване
судове рішення є законним та
обґрунтованим.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1
підтримала апеляційну скаргу та дала
пояснення, аналогічні викладеним у ній
доводам.

Представники відповідачів
Міністерства доходів і зборів України,
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області, начальника
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області Бабій Т.С.,
Бендас Н.В. у судовому засіданні
зазначили, що доводи апеляційної
скарги ОСОБА_1 є безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
письмові докази, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
ОСОБА_1 1 серпня 1988 року призначена на
посаду податкового
ревізора-інспектора податкової
інспекції фінансового відділу
Коломийського міськвиконкому.

З липня 1990 року позивач проходила
публічну службу у Державній податковій
інспекції м. Коломия та 14 квітня 1995 року
позивач прийняла присягу державного
службовця.

Згідно наказу Державної податкової
адміністрації в Івано-Франківській
області від 21.05.1998 року № 75-о ОСОБА_1 з 21
травня 1998 року призначена на посаду в.о.
начальника управління прямих і
непрямих податків з юридичних осіб
Державної податкової адміністрації в
Івано-Франківській області.

Наказом Державної податкової
адміністрації України від 07.09.1998 року №
754-о ОСОБА_1 призначено на посаду
заступника голови - начальника
управління прямих і непрямих податків
з юридичних осіб Державної податкової
адміністрації в Івано-Франківській
області.

Згідно наказу Державної податкової
служби України № 494-о від 24.02.2012 року
ОСОБА_1 24 лютого 2012 року звільнено з
посади заступника голови Державної
податкової адміністрації в
Івано-Франківській області у зв'язку із
реорганізацією та скороченням штатної
чисельності Державної податкової
адміністрації в Івано-Франківській
області на підставі пункту 1 статті 40
КЗпП України з виплатою
середньомісячної заробітної плати (а.с.
233 т. 2).

У зв'язку з хворобою ОСОБА_1 наказом
Державної податкової служби України №
719-о від 26 березня 2012 року внесено зміни
до наказу Державної податкової служби
України від 24 лютого 2012 року № 494-о «Про
звільнення ОСОБА_1» у частині дати
звільнення та вказано звільнити
позивача з посади 26 березня 2012 року (а.с.
234 т. 2).

Державною податковою службою в
Івано-Франківській області видано
наказ № 111-о від 26 березня 2012 року, яким
накази Державної податкової служби
України від 24 лютого 2012 року № 494-о та
від 26 березня 2012 року № 719-о доведено до
відома ОСОБА_1 (а.с. 235-238 т. 2).

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції про законність оскаржуваних
наказів з таких підстав.

Частиною 5 статті 15 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
передбачено, що правовий статус
посадових осіб органів державної
податкової служби, їх права та
обов'язки визначаються Конституцією
України, цим Законом, а в частині, що не
регулюється ним, - Законом України «Про
державну службу».

Закон України «Про державну службу»
регулює суспільні відносини, які
охоплюють діяльність держави щодо
створення правових, організаційних,
економічних та соціальних умов
реалізації громадянами України права
на державну службу. Вказаний Закон
визначає загальні засади діяльності, а
також статус державних службовців, які
працюють в державних органах та їх
апараті.

Згідно частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу» державна
служба особи може бути припинена, як з
підстав визначених цим законом, так і
за загальними підставами, визначеними
Кодексом законів про працю України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
40 КЗпП України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у випадку
змін в організації виробництва і праці,
в тому числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Судом встановлено, що відповідно до
Указу Президента України «Про
оптимізацію системи центральних
органів виконавчої влади» від 09.12.2010
року № 1085 з метою оптимізації
центральних органів виконавчої влади,
усунення дублювання їх повноважень,
забезпечення скорочення чисельності
управлінського апарату та витрат на
його утримання, підвищення
ефективності державного управління та
відповідно до пункту 15 частини 1 статті
106 Конституції України постановлено
утворити - Державну податкову службу
України шляхом реорганізації
Державної податкової адміністрації
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про утворення територіальних органів
державної податкової служби» від 21.09.2011
року № 981 передбачено утворення
Державної податкової служби в
Івано-Франківській області, внаслідок
реорганізації шляхом перетворення
Державної податкової адміністрації в
Івано-Франківській області (а.с. 55-72 т. 1).

Відповідно до наказу Державної
податкової служби України № 49 від 10
жовтня 2011 року «Про реорганізацію
окремих територіальних органів
Державної податкової служби»
розпочато реорганізацію Державної
податкової адміністрації в
Івано-Франківській області. Головою
комісії з реорганізації призначено
Рахміля В. Г. (а.с. 73-74 т. 1).

Наказом Державної податкової служби
України № 93 від 27 жовтня 2011 року «Про
утворення чисельності працівників
територіальних органів ДПС і
тимчасової структури ДПС в АР Крим,
областях, містах Києві та Севастополі»
із змінами, внесеними згідно наказів
ДПС України № 159 від 18.11.2011 року та № 199
від 05.12.2011 року, затверджено
чисельність працівників Державної
податкової служби в Івано-Франківській
області у кількості 220 штатних одиниць,
у тому числі 4 заступники голови
Державної податкової служби в
Івано-Франківській області, з яких 2 -
перші заступники, та тимчасову
структуру Державної податкової служби
в Івано-Франківській області (а.с. 76-91,
100-104 т. 1).

Таку ж кількість заступників голови
Державної податкової служби в
Івано-Франківській області
передбачено згідно організаційної
структури Державної податкової служби
в Івано-Франківській області,
затвердженої 03 лютого 2012 року головою
Державної податкової служби України
(а.с. 105-107 т. 1).

Відповідно до штатного розпису на 2011
рік Державної податкової
адміністрації в Івано-Франківській
області, затвердженого заступником
голови Державної податкової
адміністрації України від 31 січня 2011
року, чисельність працівників
Державної податкової адміністрації в
Івано-Франківській області становила
269 штатних одиниць, у тому числі 6
заступників голови ДПА в
Івано-Франківській області, з яких 2 -
перші заступники (а.с. 108-112 т. 1).

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про фактичне
зменшення штатної чисельності
працівників Державної податкової
служби в Івано-Франківській області, в
тому числі посад заступників голови, у
зв'язку з реорганізацією.

Згідно абзацу 1 частини 5 статті 21
Закону України «Про центральні органи
виконавчої влади» від 17.03.2011 року № 3166,
керівники та заступники керівників
територіальних органів центрального
органу виконавчої влади призначаються
на посади та звільняються з посад
керівником центрального органу
виконавчої влади за погодженням з
міністром, який спрямовує та координує
діяльність центрального органу
виконавчої влади.

Посади заступника голови Державної
податкової адміністрації в
Івано-Франківській області та
заступника голови Державної
податкової служби в Івано-Франківській
області віднесені до номенклатури
Державної податкової адміністрації
України та Державної податкової служби
України відповідно, а отже звільнення
та призначення на посади заступників
голови Державної податкової служби в
Івано-Франківській області,
здійснюється виключно головою
Державної податкової служби України.

Згідно наказу Державної податкової
служби України № 213-о від 19 жовтня 2011
року головам комісій з проведення
реорганізації державних податкових
адміністрацій в АР Крим, областях,
містах Києві і Севастополі делеговано
повноваження голови Державної
податкової служби України щодо
попередження про наступне вивільнення
у зв'язку з реорганізацією та
скороченням чисельності відповідно до
пункту 1 статті 40 КЗпП України
керівників, посади яких віднесені до
номенклатури ДПА України (а.с. 93 т. 2).

23 грудня 2011 року відбулося засідання
комісії з проведення реорганізації
Державної податкової адміністрації в
Івано-Франківській області, на якому
працівників цієї установи відповідно
до статті 49 КЗпП України попереджено
про наступне звільнення із займаних
посад згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП
України в зв'язку з реорганізацією
державної податкової служби (а.с. 126 т. 3).

Із наявної у матеріалах справи копії
попередження про наступне вивільнення
ОСОБА_1 - заступника голови ДПА в
Івано-Франківській області вбачається,
що її 23 грудня 2011 року особисто
попереджено про наступне звільнення із
займаної посади з 24 лютого 2012 року
згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП
України. При цьому позивач на аркуші
попередження особисто написала про
свою згоду щодо призначення на посаду
заступника голови ДПС в
Івано-Франківській області (а.с. 118 т. 1).

Як зазначалося вище, позивача
звільнено з публічної служби за
загальними підставами - відповідно до
пункту 1 статті 40 КЗпП України, у зв'язку
із реорганізацією та скороченням
штатної чисельності ДПА в
Івано-Франківській області.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України
звільнення з підстав, зазначених у
пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Положеннями статті 42 КЗпП України
передбачено, що при скороченні
чисельності чи штату працівників у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці переважне право на
залишення на роботі надається
працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці
і кваліфікації перевага в залишенні на
роботі надається: 1) сімейним - при
наявності двох і більше утриманців; 2)
особам, в сім'ї яких немає інших
працівників з самостійним заробітком;
3) працівникам з тривалим безперервним
стажем роботи на даному підприємстві, в
установі, організації; 4) працівникам,
які навчаються у вищих і середніх
спеціальних учбових закладах без
відриву від виробництва; 5) учасникам
бойових дій, інвалідам війни та особам,
на яких поширюється чинність Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»; 6)
авторам винаходів, корисних моделей,
промислових зразків і
раціоналізаторських пропозицій; 7)
працівникам, які дістали на цьому
підприємстві, в установі, організації
трудове каліцтво або професійне
захворювання; 8) особам з числа
депортованих з України, протягом п'яти
років, з часу повернення на постійне
місце проживання до України; 9)
працівникам з числа колишніх
військовослужбовців строкової служби
та осіб, які проходили альтернативну
(невійськову) службу, - протягом двох
років з дня звільнення їх зі служби.
Отже, у першу чергу перевага на
залишення на роботі надається особам,
які мають більш високу кваліфікацію і
продуктивність праці. Однією з
істотних ознак більш високої
продуктивності праці є
дисциплінованість працівника. Тому при
застосуванні положень статті 42 КЗпП
України щодо переважного права на
залишення на роботі слід враховувати в
тому числі і наявність дисциплінарного
стягнення.

Продуктивність праці - узагальнюючий
показник результативності праці
(тлумачення терміну Міністерством
економіки України згідно наказу «Про
затвердження Тимчасових методичних
рекомендацій розрахунку
продуктивності праці в цілому в
економіці та за видами економічної
діяльності» від 26.12.2008 N 916.

Наказом Державного комітету з питань
технічного регулювання та споживчої
політики № 327 від 28 липня 2010 року «Про
затвердження, внесення зміни та
скасування нормативних документів»
надається тлумачення терміну
кваліфікація - це здатність виконувати
завдання та обов'язки відповідної
роботи.

Кваліфікація працівника виражається
через професійність навиків, якість
виконання покладених завдань та
доручень.

Рівень кваліфікації може
підтверджуватись документами про
освіту, отримання другої вищої освіти,
навчання без відриву від виробництва,
присвоєння кваліфікаційних розрядів
(класів, категорій, рангів), підвищення
кваліфікації, тимчасове виконання
обов'язків більш кваліфікованих
працівників, наявність вченого ступеню
або вченого звання тощо.
Продуктивність праці характеризується
якістю виконуваної роботи, відсутністю
виробничого браку, часом, який
витрачається кожним із працівників для
виконання завдання рівного ступеню
складності. Необхідно також
враховувати виконання працівником
складних відповідальних завдань або
більшого обсягу робіт порівняно з
іншими працівниками, що працюють на
аналогічних посадах чи виконують
роботу за тією ж професією й однакового
ступеню складності (розширення зони
обслуговування, збільшення обсягу
виконуваної роботи, суміщення професій
(посад)).

Оскільки на сьогодні не існує
законодавчо визначених критеріїв для
оцінки продуктивності праці,
роботодавець керується суб'єктивною
думкою, що склалась про працівника за
час його роботи на підприємстві, в
установі, організації.

За результатами обговорення 20 січня 2012
року кандидатур на посади перших
заступників голови, заступників голови
ДПС в Івано-Франківській області
погоджено пропозиції щодо направлення
подань стосовно кандидатів на посади
перших заступників голови ДПС в
Івано-Франківській області - ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, а також заступників голови -
ОСОБА_9, ОСОБА_10. Кандидатуру ОСОБА_1 на
вищевказані посади погоджено не було,
що підтверджено листом ДПС України від
18 червня 2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, при
вирішенні питання щодо рівня
продуктивності праці та кваліфікації
позивача, керівником установи
враховано, зокрема, неналежний рівень
організації позивачем роботи
закріплених за нею структурних
підрозділів.

ОСОБА_10, який призначений на посаду
заступника голови, як і позивач має
вищу освіту, однак до реорганізації
займав посаду начальника інспекції і
відповідно коло його функціональних
обов'язків було значно ширшим ніж у
позивача. Крім того, він неодноразово
заохочувався за сумлінну працю,
зокрема Почесними грамотами, нагрудним
знаком ДПА «За бездоганну службу» ІІІ
ступеня.

Крім того, відповідачем при вирішенні
питання щодо переважного залишення на
роботі правомірно враховано вимоги ч. 2
ст. 42 КЗпП України й взято до уваги, що
ОСОБА_10 має на утриманні двох
неповнолітніх дітей, зарахований в
аспірантуру без відриву від
виробництва до Тернопільського
національного економічного
університету. Також ОСОБА_10 віднесений
до І категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
що відповідно до статті 22 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 р. № 796-XII дає переважне
право на залишення на роботі.

Щодо надання переваги ОСОБА_9, то суд
першої інстанції правильно врахував,
що освітньо-кваліфікаційний рівень
останнього вищий, оскільки він має дві
вищі освіти (економічну та юридичну),
також систематично підвищував свою
кваліфікацію, зокрема у 2010 році в
Національній академії державного
управління при Президентові України в
Інституті підвищення кваліфікації
керівних кадрів, тоді як позивач
востаннє підвищувала свою
кваліфікацію у 2004 році.

Крім того, ОСОБА_9 має переважне право
на залишення на роботі, оскільки має на
утриманні двох неповнолітніх дітей, в
його сім'ї немає інших працівників з
самостійним заробітком, що також надає
переважне право на залишення на роботі.

Посилання апелянта на вищий ранг
державного службовця як показник
вищого рівня продуктивності праці та
кваліфікації, є безпідставними,
оскільки згідно статті 15 Закону
України «Про державну податкову
службу» ранг - це спеціальне звання, яке
присвоюється відповідно займаній
посаді, а не рівня кваліфікації та
продуктивності.

При цьому, даючи оцінку правомірності
дій відповідачів щодо призначення на
посади заступників голови Державної
податкової служби в Івано-Франківській
області ОСОБА_10 та ОСОБА_9, суд першої
інстанції правильно врахував, що
стаття 42 Кодексу законів про працю
України фактично регламентує право на
залишення на роботі, а не право на
залишення на безпосередній посаді.

Одночасно з попередженням про
звільнення роботодавець пропонує
працівникам іншу роботу на тому ж
підприємстві (частина третя ст. 492 КЗпП).

23 грудня 2011 року ОСОБА_1 попереджено про
звільнення з посади, що вона
підтвердила особистим підписом,
зазначивши, що погоджується на
переведення на посаду заступника
голови .

Згідно статті 492 КЗпП з врахуванням
спеціальності працівника і
попереднього напрямку роботи,
пов'язаної з оподаткуванням фізичних
осіб (згідно до наказу ДПА в
Івано-Франківській області «Про
розподіл обов'язків по керівництву
роботою структурних підрозділів» №191
від 21.06.2010 року) ОСОБА_1 09 лютого 2012 року
запропонована вакантна посада
начальника управління оподаткування
фізичних осіб ДПС в Івано-Франківській
області, що підтверджено додатком №1 до
Попередження про наступне вивільнення
від 23.12.2011 року.

Згідно акту комісії з питань кадрової
роботи складений акт від 09.02.2012 року
позивач відмовилася від отримання
пропозиції та від підпису у Додатку до
попередження про наступне вивільнення,
згідно якого запропоновано посаду для
подальшого працевлаштування в ДПС в
Івано-Франківській області (а.с. 120 т. 1).

23 лютого 2012 року ОСОБА_1 також
запропоновано всі вакантні посади ДПС
області, що підтверджено додатком № 2
до Попередження про наступне
вивільнення від 23.12.2011 року, а саме:
головного державного податкового
ревізора - інспектора відділу боротьби
з відмиванням доходів одержаних
злочинним шляхом ДПС в
Івано-Франківській області; заступника
начальника ДПІ у Навірнянському районі
Івано-Франківської Державної
податкової служби; першого заступника
начальника Калуської ОДПІ
Івано-Франківської області Державної
податкової служби; начальника ДПІ у
Рогатинському районі
Івано-Франківської області.

Від вказаних посад позивач
відмовилась, у зв'язку з чим комісією з
питань кадрової роботи складений акт
від 23 лютого 2012 року про відмову
працівника від отримання пропозицій
посади та від підпису у Додатку до
попередження про наступне вивільнення,
згідно якого запропоновано посаду для
подальшого працевлаштування в ДПС в
Івано-Франківській області (а.с. 121 т. 1).

Оскільки вказані акти є формою
фіксації комісією з питань кадрової
роботи факту відмови працівника від
підпису та певної пропозиції, жодних
вимог щодо їх складання, реєстрації
законодавством не встановлено.

Доводи апелянта про фальсифікацію цих
актів є безпідставними, оскільки вони
підписані комісією в складі 10 осіб без
зауважень та застережень. Жоден з
членів комісії не відмовився від свого
підпису на цих документах.

Доказів фальсифікації вище вказаних
актів суду подано не було, хоча, як
вбачається з матеріалів справи,
позивач зверталася до прокуратури із
заявою щодо її незаконного звільнення,
однак фактів підробки, фальсифікації
документів не встановлено.

Актом перевірки Територіальної
державної інспекції праці у
Івано-Франківській області з питань
дотримання законодавства про працю та
загальнообов'язкового державного
соціального страхування від 09.04.2012 -
17.04.2012 років встановлено відсутність
порушень при звільненні позивача з
посади.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
відповідачем дотримано вимоги чинного
трудового законодавства, яким
регламентовано порядок вивільнення
працівників, і відповідно про
безпідставність вимог про скасування
оскаржуваних наказів і поновлення
позивача на посаді заступника голови
Державної податкової служби в
Івано-Франківській області.

Також не знайшли свого підтвердження
доводи апелянта щодо порушення
начальником головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області Рахміля В.Г. порядку оформлення
документів для призначення ОСОБА_1 на
посаду заступника голови Державної
податкової служби в Івано-Франківській
області, оскільки відповідач діяв в
межах своїх повноважень. Згідно листа
Державної податкової служби України
від 18 червня 2012 року за результатами
попереднього обговорення кандидатур
на посади заступників голови ДПС в
Івано-Франківській області Головою
Державної податкової служби України
погоджено пропозиції голови Державної
податкової служби в Івано-Франківській
області Рахміля В.Г. про направлення
подань стосовно кандидатів ОСОБА_9,
ОСОБА_10, пропозиції щодо решти
кандидатур, зокрема ОСОБА_1 не
погоджено (а.с. 148 т. 3). Питання щодо
призначення на посаду заступника
голови Державної податкової служби в
Івано-Франківській області не
відноситься до компетенції начальника
Державної податкової служби в
Івано-Франківській області. 14 лютого 2012
року відповідач надав інформацію
позивачу щодо внесення подань на
посади заступників Державної
податкової служби в Івано-Франківській
області. Враховуючи викладене, підстав
для визнання протиправними дій
вищевказаної посадової особи немає.

Щодо доводів ОСОБА_1 про порушення
відповідачами порядку оплати праці,
колегія суддів зазначає, що позивач
перебувала у трудових відносинах з
Державною податковою службою в
Івано-Франківській області з 1 березня
2012 року по 26 березня 2012 року.

Згідно наказу Державної податкової
служби в Івано-Франківській області №
111-о від 26 березня 2012 року ОСОБА_1
виплачено компенсацію за 149
календарних днів щорічної відпустки (з
них 79 календарних днів основної
щорічної відпустки та 70 днів
додаткової відпустки) та вихідну
допомогу в розмірі середньомісячної
заробітної плати згідно статті 44 КЗпП
України (а.с. 16-17 т. 1).

До 26 березня 2012 року позивач не
працювала у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю. Заробітна плата за 26
березня 2012 року була позивачу
виплачена з врахуванням окладу,
надбавки за спеціальне звання,
надбавки за вислугу років.

Підстави для виплати ОСОБА_1 інших
надбавок у цьому періоді, зокрема, за
високі досягнення в роботі, таємність,
які не були встановлені їй у
новоствореній установі, відсутні.

Допомога по тимчасовій
непрацездатності позивачу була
нарахована у відповідності до Порядку
обчислення середньої заробітної плати
(доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, який
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№ 1266.

Згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18.01.2001 року допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві та
професійним захворюванням,
виплачується Фондом застрахованим
особам починаючи з шостого дня
непрацездатності за весь період до
відновлення працездатності або до
встановлення медико-соціальною
експертною комісією (далі - МСЕК)
інвалідності (встановлення іншої
групи, підтвердження раніше
встановленої групи інвалідності),
незалежно від звільнення
застрахованої особи в період втрати
працездатності у порядку та розмірах,
встановлених законодавством.

Оплата перших п'яти днів тимчасової
непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві,
здійснюється за рахунок коштів
роботодавця у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України (частина 2).

Як вбачається з матеріалів справи, ДПС
в Івано-Франківській області на
виконання вимог абзацу 2 частини 2
статті 35 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
виплачено позивачу допомогу по
тимчасовій непрацездатності внаслідок
захворювання за перші п'ять днів
тимчасової непрацездатності у сумі 1
181,50 грн..

Враховуючи викладене, доводи позивача
про порушення її прав ДПС в
Івано-Франківській області у зв'язку з
невиплатою допомоги по тимчасовій
непрацездатності є безпідставними.

Також доводи апелянта про порушення
порядку здійснення з нею розрахунку
спростовуються платіжним дорученням
від 26 березня 2012 року № 156, згідно якого
розрахунок було проведено в день
звільнення.

Оскільки судом встановлено
правомірність дій відповідачів,
підстав для задоволення вимог про
стягнення моральної шкоди на користь
ОСОБА_1 також немає.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, 198, 200, п.
1 ч. 1 ст. 205, ст. 206 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 9 грудня 2013
року в адміністративній справі №
2а-809/3445/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України відповідно до статті 212 КАС
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
Р.Й. Коваль

В.Я. Макарик

Повний текст ухвали виготовлено 20
травня 2014 року.