Справа № 872/5122/13
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"10" грудня 2013 р. справа № 0806/761/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Шелеповій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Гуляйпільської
районної державної адміністрації
Запорізької області

на постанову Гуляйпільського
районного суду від 07.02.2013 р. у справі №
0806/761/12 (головуючий в першій інстанції
Каракай Н.Д.)

за позовом ОСОБА_2

до управління праці та соціального
захисту населення Гуляйпільської
районної державної адміністрації
Запорізької області

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просив визнати дії
визнати дії відповідача з нарахування
йому одноразової виплати за шкоду,
заподіяну здоров'ю, та компенсації на
оздоровлення незаконними, зобов'язати
відповідача перерахувати й виплатити
йому розмір разової компенсації по
втраті здоров'я та розміри компенсації
на оздоровлення за період з 15 серпня 2007
року по момент розгляду справи в суді.

Постановою суду першої інстанції позов
задоволено частково. Суд дійшов
висновку про неправомірність дій
відповідача при нарахуванні та виплаті
суми щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2011 рік.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин
справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що
виплати щорічної допомоги на
оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії передбачена частиною 4
статті 48 Закону України №796-ХІІ «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», але ст. 62
даного Закону передбачено, що порядок
застосування цього Закону провадиться
у порядку, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України №562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
рішення якого є обов'язковими для
виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами

господарювання незалежно від їх
відомчої підпорядкованості та форм
власності, тобто порядок застосування
вищевказаного Закону визначає Кабінет
Міністрів України.

Просить скасувати постанову суду та
прийняти нову про відмову у
задоволенні позову.

В судове засіданні представник
відповідача та позивач не з'явились,
про день та час розгляду справи
повідомлені належним чином, що не
перешкоджає розгляду апеляційної
скарги без їх участі.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права, суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що
позивач є інвалідом 2-ї групи в зв'язку з
тим, що останній приймав учать в
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується копією довідки
МСЕК серії АВ 003052 та копією посвідчення
(категорія - 1) серія НОМЕР_1 від 30.03.1993
року та користується пільгами,
встановленими ст. 48 Закону України
№796-ХІІ.

07.07.2010 року позивач звернувся з заявою
про перерахунок щорічної грошової
допомоги на оздоровлення до
відповідача за період з 01.01.2000 року.

Згідно довідки відповідача №321 від
28.01.2013 року в січні 2011 року та квітні 2012
року позивачу виплачена щорічна
допомога на оздоровлення в сумі 120 грн.

Відповідно до ст. 48 Закону України
№796-ХІІ особи, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
мають право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення, яка
виплачується в таких розмірах:
інвалідам ІІ групи, учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії - 5
мінімальних заробітних плат. При цьому,
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Зі змісту ст. 1 Закону України №796-ХІІ,
не вбачається будь-яких обмежень щодо
можливостей застосування розміру
мінімальної заробітної плати з метою
реалізації норми статті 48 Закону
України №796-ХІІ.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.208 року №28/2008 (№10-рп/2008)
положення п. 28 розділу ІІ Закону
України «Про державний бюджет України
за 2008 рік», яким ст. 48 Закону України
№796-ХІІ викладено в новій редакції -
визнано таким, що не відповідає
Конституції України, а тому дія ст. 48
Закону відновлена.

Тому за таких обставин суд першої
інстанції вважає, що враховуючи, що
положення ст. 48 Закону України №796-ХІІ
на час виплати позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення були чинними,
то при розрахунку позивачу суми
щорічної допомоги на оздоровлення
необхідно керуватися положеннями
Закону України №796-ХІІ, а не
положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» та
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що відповідач
повинен був діяти у відповідності до
вимог Закону України №796-ХІІ «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», тому
зобов'язав управління праці та
соціального захисту населення
Гуляйпільської районної державної
адміністрації Запорізької

області сплатити позивачу належну до
виплати щорічну допомогу на
оздоровлення за 2011 рік у відповідності
до ст. 48 зазначеного Закону, а не в
розмірах передбачених Постановою КМУ
від 12.07.2005 року №562, виходячи з
пріоритету закону над підзаконним
нормативним актом, в даному випадку -
постановою КМУ.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що суд першої
інстанції об'єктивно, повно, всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, та
постановив судове рішення без
порушення норм матеріального і
процесуального права; доводи
апеляційної скарги суперечать
матеріалами справи, та не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
тому постанову слід залишити без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 200, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Гуляйпільської районної державної
адміністрації Запорізької області
залишити без задоволення.

Постанову Гуляйпільського районного
суду Запорізької області від 07.02.2013 р. у
справі № 0806/761/12 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун