Справа № 2а-7922/10/1270
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року м. Київ
К/9991/13831/11

№ К/9991/13831/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Блажівської Н.Є., Сіроша М.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Рубіжанської
об'єднаної державної податкової
інспекції у Луганській області

на ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16.02.2011

та постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 09.12.2010

у справі № 2а-7922/10/1270 Луганського
окружного адміністративного суду

за позовом фізичної особи-підприємниця
ОСОБА_4

до начальника Рубіжанської об'єднаної
державної податкової інспекції у
Луганській області Прокопенко
Володимира Миколайовича

про встановлення відсутності
компетенції, визнання незаконними дій,
скасування рішення та відшкодування
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 09.12.2010,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16.02.2011, позов задоволено частково:
визнано протиправними дії начальника
Рубіжанської ОДПІ Прокопенка В.М. щодо
прийняття рішення від 23.03.2010 №
про застосування фінансових санкцій до
позивача у вигляді штрафу в розмірі
6800,00 грн.; скасовано рішення начальника
Рубіжанської ОДПІ Прокопенка В.М. від
23.03.2010 № про застосування
фінансових санкцій; у задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

У частині задоволення позову суди
мотивували свої рішення тим, що
протокол про адміністративне
правопорушення, на підставі якого було
прийнято рішення про застосування
фінансових санкцій від 23.03.2010 № ,
був складений на громадянку ОСОБА_6, яка
як продавець магазину продала
тютюнові вироби неповнолітній особі,
що виключає притягнення позивача -
суб'єкта підприємницької діяльності,
який здійснює останню через магазин, до
відповідальності за це правопорушення.
Крім того, суд послався на те, що у
судовому процесі не було надано
доказів прийняття постанови про
притягнення ОСОБА_6 до
адміністративної відповідальності.

У касаційній скарзі Рубіжанська ОДПІ
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, та залишити
позовну заяву без задоволення.

Позивач не скористався своїм
процесуальним правом надання
заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що на
підставі протоколу від 11.02.2010 ЛГ № 822878
про адміністративне правопорушення,
складеного посадовою особою відділу
кримінальної міліції у справах
неповнолітніх Рубіжанського міського
відділу ГУ МВС України у Луганській
області, Рубіжанська ОДПІ прийняла
рішення від 23.03.2010 № про
застосування фінансових санкцій до
позивача у вигляді штрафу в розмірі
6800,00 грн. Згідно вказаного протоколу
співробітником міліції був
зафіксований факт продажу продавцем
магазину «Колобок», який належить
позивачу, ОСОБА_6 тютюнових виробів
особі, яка не досягла 18-річного віку.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 15-3
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» (Закон № 481/95-ВР) забороняється
продаж пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв
та тютюнових виробів особам, які не
досягли 18 років.

Абзацом другим частини другої ст. 17
цього Закону встановлено, що до
суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі порушення вимог
статті 15 3 цього Закону в розмірі 6800
гривень.

Скасовуючи рішення від 23.03.2010 №
про застосування фінансових санкцій,
суд першої інстанції визнав
неправомірним притягнення позивача до
юридичної відповідальності з огляду на
те, що протокол про адміністративне
правопорушення складений на
громадянку ОСОБА_6, а також того, що у
судовому процесі не було надано
доказів прийняття постанови про
притягнення ОСОБА_6 до
адміністративної відповідальності за
порушення правил торгівлі, стосовно
якого складений протокол (продаж
тютюнових виробів неповнолітній
особі).

Апеляційний суд, у свою чергу,
залишаючи без змін постанову суду
першої інстанції, застосувавши норму
ст. 72 КАС України, послався на постанову
Рубіжанського міського суду
Луганської області від 20.05.2010 у справі
№ 2а-1798/10 за позовом громадянина ОСОБА_7
до оперуповноваженого відділу
кримінальної міліції у справах дітей
Рубіжанської МВ УМВС України в
Луганській області капітана міліції
Олійник С.М. про визнання дій
неправомірними, якою встановлено
відсутність компетенції та
повноважень оперуповноваженого
відділу кримінальної міліції у справах
дітей Рубіжанської МВ УМВС України в
Луганській області капітана міліції
Олійник С.М. по вчиненню дій по
проведенню перевірки дотримання
правил торгівлі алкогольними напоями
тютюновими виробами та складання
протоколу від 23.02.2010 про
адміністративне правопорушення за ч. 2
ст. 156 КУпАП за порушення правил
торгівлі алкогольними напоями і
тютюновими виробами.

З такими висновками судів попередніх
інстанцій не можна погодитись з огляду
на наступне.

Відповідно до пункту 5 Порядку
застосування фінансових санкцій,
передбачених статтею 17 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 2 червня 2003 р. № 790, підставою для
прийняття рішення про застосування
фінансових санкцій є матеріали
правоохоронних, податкових та інших
органів виконавчої влади щодо
недотримання суб'єктами
підприємницької діяльності вимог
законодавчих та інших
нормативно-правових актів про
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Отже протокол про адміністративне
правопорушення є належним доказом
вчинення порушення норм Закону №
481/95-ВР.

Позивач не оспорює факт продажу
тютюнових виробів неповнолітній особі
в магазині, через який він здійснює
підприємницьку діяльність. З
врахуванням цієї обставини у суду не
було підстав для висновку, що рішення
від 23.03.2010 № прийнято
безпідставно.

Помилковим є застосування судом
апеляційної інстанції при здійсненні
апеляційного перегляду справи норми
частини 1 ст. 72 КАС України.

Відповідно до цієї норми обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Суд апеляційної інстанції не звернув
увагу, що правова оцінка обставин у
судовому рішенні, яке набрало законної
сили, не має приюдиційного значення при
розгляді судом іншої справи, тоді як
висновок в постанові Рубіжанського
міського суду Луганської області від
20.05.2010 у справі № 2а-1798/10 щодо
повноважень посадової особи відділу
кримінальної міліції у справах дітей
Рубіжанської МВ УМВС України в
Луганській області на проведення
перевірки дотримання правил торгівлі
алкогольними напоями тютюновими
виробами та складання відповідного
протоколу стосується саме юридичної
оцінки обставин у справі. Судом
апеляційної інстанції не правильно
визначені межі приюдиційності
вказаної постанови, оскільки вона
прийнята у справі з іншим складом
сторін та осіб, щодо яких нею
встановлені обставини. До всього
іншого ця постанова була оскаржена в
апеляційному порядку і скасована
постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10.08.2010.

Відповідно до частини першої ст. 254 КАС
України постанова або ухвала суду
першої інстанції, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження
(частина третя цієї статті).

Помилковим є висновок судів попередніх
інстанцій про визнання неправомірними
дій начальника Рубіжанської ОДПІ
Прокопенка В.М. щодо прийняття рішення
від 23.03.2010 № про застосування
фінансових санкцій разом із вимогою
про скасування вказаного рішення.
Позовні вимоги про скасування рішення
суб`єкта владних повноважень, зокрема
щодо застосування фінансових санкцій,
є належним способом захисту порушеного
права особи, до якої такі санкції
застосовані, а відтак додаткове
визнання неправомірними дій суб`єкта
владних повноважень щодо прийняття
такого рішення не вимагається і не
відповідає принципу процесуальної
доцільності.

У силу норм частини 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Відповідно до ст. 225 цього Кодексу суд
касаційної інстанції має право змінити
судове рішення, якщо у справі немає
необхідності досліджувати нові докази
або встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється, є помилковим
тільки в частині..

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Рубіжанської
об'єднаної державної податкової
інспекції у Луганській області
задовольнити частково, змінити
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 09.12.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16.02.2011, у
задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав та в порядку,
передбачених статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
Н.Є. Блажівська М.В. Сірош