Справа № 872/9232/13
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2014 рокусправа № 2а/0470/9834/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В.
Нагорної Л.М.

за участю секретаря: Федосєєвої
Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Західно-Донбаської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
грудня 2012 року у справі №2а/0470/9834/12 за
позовом Комунального підприємства
«ПАВЛОГРАДЖИТЛОСЕРВІС»
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області до про
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби визнання
протиправними дій та скасування
податкового повідомлення-рішення,-
ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство
«ПАВЛОГРАДЖИТЛОСЕРВІС»
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області (далі по
тексту - позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби (далі по тексту -
відповідач), в якому просило визнати
протиправними дії відповідача щодо
збільшення сум грошового зобов'язання
та застосування фінансових (штрафних)
санкцій, відповідно до Акту
документальної позапланової виїзної
перевірки від 25.07.2012 року № 87-22/1-37085472 та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 08.08.2012
року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 23 серпня 2012
року відкрито провадження у
адміністративній справі №2а/0470/9834/12.
(а.с.1)

В обґрунтування зазначених вимог
позивач зазначив, що в ході перевірки
відповідачем були зроблені
протиправні висновки щодо
встановлених порушень вимог чинного
законодавства.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
грудня 2012 року у справі №2а/0470/9834/12
адміністративний позов задоволено.
(суддя - Рищенко А.Ю.)(а.с.174-177)

Постанова суду першої інстанції
обґрунтована тим, що відповідач не
наділений законом повноваженнями щодо
визнання правочинів нікчемними.

Відповідач - Західно-Донбаська
об'єднана державна податкова інспекція
Дніпропетровської області Державної
податкової служби, не погодившись з
вищезазначеною постановою суду першої
інстанції, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, просить
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2012
року у справі №2а/0470/9834/12 та відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач зазначив, що визнання
договорів поставок недійсними через
суд не потрібне, оскільки недійсність
(нікчемність) вже встановлено чинним
законодавством, а факти порушень норм
податкового, валютного та іншого
законодавства викладаються податковим
органом в акті перевірки.

Відповідач про дату, час і місце
розгляду справи повідомлявся у
встановленому порядку, свого
представника для участі у її розгляді
не направив.

За таких обставин, з урахуванням думки
представника позивача, колегія суддів
ухвалила розглянути справу без участі
представника відповідача.

Представник позивача у судовому
засіданні проти задоволення вимог
апеляційної скарги заперечував, просив
залишити без змін постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2012
року у справі №2а/0470/9834/12.

У судовому засіданні, заслухавши
пояснення представника позивача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи в їх сукупності,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на такі підстави.

З матеріалів справи вбачається, що в
період з 12 липня 2012 року по 18 липня 2012
року посадовими особами відповідача
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку КП
«Павлограджитлосервіс» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства України при визначенні
податку на додану вартість по
взаємовідносинах з платниками
податків ПП «МастерТорг» та ТОВ
«БрендСтрой» за період з 01 червня 2011
року по 31 липня 2011 року, результати якої
оформлено актом №87-22/1-37085472 від 25 липня
2012 року.

Висновками зазначеного акту
встановлено порушення позивачем:

- ч. 1 ст. 203, 215, 216, 228, 662, 655, 656 Цивільного
кодексу України в частині недодержання
вимог зазначених статей в момент
вчинення правочинів, які не спрямовані
на реальне настання наслідків, що
обумовлені ними по правочинах,
здійснених Комунальним підприємством
«ПАВЛОГРАДЖИТЛОСЕРВІС»
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області під час
придбання матеріалів, послуг у
Приватного підприємства «Мастер Торг»
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бренд Строй»,
зазначені правочини мають ознаки
нікчемності;

- п. 198.1, п. 198.3 та п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, а саме: за відсутності
об'єктів оподаткування під час
придбання матеріалів, послуг Приватним
підприємством «Мастер Торг» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Бренд Строй»
Комунальним підприємством
«ПАВЛОГРАДЖИТЛОСЕРВІС»
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області
безпідставно завищено податковий
кредит з податку на додану вартість у
розмірі 7 634, 39 грн., що призвело до
заниження податку на додану вартість,
що підлягає сплаті до бюджету на
загальну суму 7 634, 39 грн., в тому числі за
червень 2011 року - 832, 16 грн., в липні 2011
року - 6 802, 23 грн.

08 серпня 2012 року на підставі акту
перевірки №87-22/1-37085472 від 25 липня 2012
року відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким
збільшено позивачу податок на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) на суму 9336, 00 грн.
з урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій.

Відповідно до матеріалів справи, між
позивачем та Приватним підприємством
«Мастер-Торг» було укладено договір
купівлі-продажу № 21 від 01.06.2011 року.

Також між позивачем та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Бренд
Строй» було укладено договір
купівлі-продажу від 30.05.2011 року № 569/40,
договір купівлі-продажу № 570/41 від
30.05.2011 року, договір купівлі-продажу від
30.05.2011 року № 571/39, договір
купівлі-продажу від 01.06.2011 року № 42/968,
договір купівлі-продажу від 01.06.2011 року
№ 43/967, договір купівлі-продажу від
01.06.2011 року № 44/847, договір
купівлі-продажу від 07.07.2011 року № 47/848,
договір купівлі-продажу від 01.06.2011 року
№ 48/849.

Суд апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити, що статтею 204
Цивільного кодексу України
встановлена презумпція правомірності
правочину.

Загальні вимоги чинності правочину
передбачені статтею 203 Цивільного
кодексу України, у разі порушення яких
настають правові наслідки, передбачені
параграфом 2 глави 16 Кодексу.

Відповідно до приписів статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Згідно зі статтею 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Приймаючи рішення по суті заявлених
апеляційних вимог, колегія суддів бере
до уваги ту обставину, що при
кваліфікації правочину за статтею 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

Частиною 4 статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Зі змісту ч.1 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства України
вбачається, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Частина 1 статті 71 цього Кодексу
встановлює, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано доказів про
умисність укладення правочину між
позивачем та контрагентами з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, а саме, рішення суду у
цивільній чи господарській справі,
вироку суду у кримінальній справі або
іншого належного доказу на
підтвердження відсутності реального
характеру здійснених позивачем
господарських операцій.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
протиправності оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

За даних обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції під час
розгляду даної справи об'єктивно,
повно, всебічно дослідив обставини, які
мають суттєве значення для вирішення
справи, застосував до правовідносин,
які виникли між сторонами у справі,
норми права які регулюють саме ці
правовідносини, зроблені судом першої
інстанції висновки відповідають
фактичним обставинам справи та
підтверджуються належними письмовими
доказами, які зібрані та досліджені
судом у судовому засіданні під час
розгляду даної адміністративної
справи, рішення суду першої інстанції
у даній справі про задоволення
адміністративного позову прийнято без
порушення норм процесуального та
матеріального права, і тому постанову
суду першої інстанції у даній
адміністративній справі від 12 грудня
2012 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача
спростовуються дослідженими у справі
доказами і не можуть бути підставою для
скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3
ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Західно-Донбаської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
грудня 2012 року у справі №2а/0470/9834/12 -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а в разі складання рішення в
повному обсязі відповідно до ст. 160
зазначеного кодексу - з дня складання
рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 22 травня 2014
року.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко

Суддя:
Л.М. Нагорна